OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mavi Işıklar

Mavi Işıklar (Llums Blaus, en turc) va ser un grup de música pop i rock famós als anys 60 i 70 a Turquia.
Van sortir en pijames en el seu concert al Cinema Şan, a Istanbul, el 1970. Com el Modern Folk Üçlüsü, van saltar a la fama amb una cançó folk que adaptaren a pop: Helvacı ("venedor d'helva (dolços)"), amb la qual van participar en el concurs Altın Mikrofon (Micròfon d'Or).

## Vegeu també

* Helva

## Referències

* ↑ Cumhur Canbazoğlu. Kentin türküsü: Anadolu pop-rock. Pan, 2009. ISBN 978-9944-396-55-4.
* ↑ Murat Meriç. Pop dedik: Türkçe sözlü Hafif Batı Müziği. İletişim Yayınları, 2006. ISBN 978-975-05-0398-6.

## Enllaços externs

* Imatges de Mavi Işıklar
* Cançons de Mavi Işıklar en la web
# Mario & Wario

Mario & Wario (マリオとワリオ Mario to Wario) és un videojoc desenvolupat per Game Freak i distribuït per Nintendo per a la Super Famicom (Super Nintendo a Amèrica del Nord i a Europa). Va eixir al mercat el 27 d'agost de 1993 i va ser desenvolupat en exclusiva al Japó, encara que a pesar d'això el joc està completament en anglès.
Mario & Wario és un dels pocs jocs que Super Nintendo que utilitzen el "Ratolí de Super Nintendo" com sistema de control en comptes del comandament clàssic, arribant a ser un joc notable amb aquesta manera de control.

## Joc

La premissa del joc és que Wario ha cobert el cap de Mario amb diversos objectes impedint-li veure el camí, tenint el jugador que guiar-li per a així evitar els distints obstacles i portar-li per un camí segur. El jugador, amb el ratolí de Super Nintendo, maneja a una menuda fada dita Wanda. Utilitzant el ratolí, Wanda pugues realitzar diverses funcions, tals com danyar als enemics, fer que Mario canvie d'adreça o influir en altres aspectes de l'entorn amb l'objectiu d'orientar el moviment continu de Mario a Luigi, qui li pot llevar els respectius objectes del cap. Al final de cada món Wanda es bat en duel amb Wario, qui està contínuament volant pel cel en el seu avió. Altres personatges que poden ser guiats a més de Mario són la Princesa Peach i Yoshi, encara que l'única diferència entre els tres és la velocitat que caminen, sent Peach el personatge més lent, Mario el personatge mitjà i Yoshi el més ràpid dels tres. No obstant això, com més ràpid és el personatge més difícil és maniobrar amb ell i amb l'entorn que li envolta.

## Enllaços externs

* Mario & Wario - Web oficial de Nintendo (japonès)
# Matadi

Matadi és el principal port de la República Democràtica del Congo i la capital de la província de Baix Congo. Té una població de 245.862 habitants (2004). Està situada a la riba esquerra del riu Congo, a mig camí entre l'oceà Atlàntic i la capital del país, Kinshasa. La ciutat va ser fundada per Henry Morton Stanley el 1879.

## Cultura

La paraula matadi significa "pedra" en llengua kikongo. La ciutat està construïda sobre turons costeruts, i una dita local assegura que per viure a Matadi cal conèixer els verbs "pujar", "baixar" i "suar". Riu amunt hi ha una sèrie de coves, anomenades "roca de Diogo Cão", on hi ha inscripcions fetes per l'explorador portuguès el 1485 per marcar el límit dels seus viatges remuntant el riu Congo.
Prop de la ciutat es troben també el mont Cambier i les cataractes de Yelaba.

## Infraestructures

La central elèctrica del riu Mpozo subministra energia a la ciutat. Una línia de ferrocarril la connecta amb Kinshasa, a 350 km de distància. El port, un dels més importants d'Àfrica, és plenament navegable i és el punt d'importació i exportació més important de tot el país. Les principals exportacions són el cafè i la fusta. La companyia pesquera estatal "Pemarza" utilitza el port per proveir de peix a la capital. L'aeroport de Tshimpi, prop de la ciutat, no està en actiu. El riu és travessat per un pont de 722 m, amb línia de ferrocarril i carretera, construït el 1983. En un turó proper hi ha un monument als constructors del ferrocarril Matadi-Kinshasa.
# Marquesat de la Hermida

El Marquesat de la Hermida és un títol nobiliari espanyol creat el 3 d'abril de 1796 pel rei Carles IV a favor de Francisco Guerra de la Vega y Cobo.
Fou rehabilitat en 1896 per Nicolás Santa Olalla y Rojas, que es convertí en el setè marquès de la Hermida.

## Marquesos de la Hermida

| | Titular | Peróode |
| Creació per Carles IV |||
| I | Francisco Guerra de la Vega y Cobo | 1796- |
| Rehabilitació per Alfons XIII |||
| VI | Nicolás Santa Olalla y Rojas | 1896-1961 |
| VII | Ignacio Herrero de Collantes | 1961-1964 |
| VIII | Ignacio Herrero y Garralda | 1964-1967 |
| IX | Francisco de Asís de Santa Olalla y Montañés | 1968-actual titular |

## Història dels Marquesos de la Hermida

* Francisco Guerra de la Vega y Cobo, I marquès de la Hermida.
Rehabilitat en 1896 per:
* Nicolás Santa Olalla y Rojas (n. en 1849), VI marquès de la Hermida.
* Casat amb Ana María Moreno y Pérez Vargas. En 1946 el succeí:
* Ignacio Herrero de Collantes (1886-1965), VII marquès de la Hermida.
* Casó con María Teresa Garralda y Calderón, IV marquesa d'Aledo. El succeí el seu fill:
* Ignacio Herrero y Garralda (1913-1999), VIII marqès de la Hermida, V marquès d'Aledo, ( marquès de la Hermida des de 1964 a 1967 en que se li revocà la carta de successió, atorgant el títol a Francisco de Asís Santa-Olalla y Montañés).
* Francisco de Asís de Santa Olalla y Montañés (n. en 1925), IX marquès de la Hermida (des de 1968 per aplicació de sentència judicial).
* Casat amb María de las Angustias Fernández-Fígarez y Jiménez Lopera.

## Referències

* ↑ Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
# Martín Rosete

Martín Rosete (Madrid, 1980) és un director de cinema i comercial. El 2016 Rosete va llançar el seu debut en la direcció de llargmetratge, Money, un thriller estatunidenc que van protagonitzar Jamie Bamber i Jesse Williams.
Va estudiar comunicació audiovisual a la Universitat Complutense de Madrid i direcció a l'Escola Internacional de Cinema i Televisió de San Antonio de los Baños a Cuba. El 2002 va escriure, dirigir i produir el seu primer curtmetratge, Revolución, que es basa en un relat de Slawomir Mrozek. Va guanyar més de 50 premis internacionals i Martin va aconseguir obtenir contractes de distribució amb Canal + España, Canal + Internacional, TVE Internacional i FNAC. Rosete va dirigir i produir diversos curtmetratges més, mentre que també va publicar diversos anuncis i vídeos corporatius. El 2011 Rosete va dirigir Voice Over, protagonitzada per Jonathan D. Mellor. Fou nominada al Goya al millor curtmetratge de ficció, va rebre el premi Melies d'Or al millor curtmetratge fantàstic europeu i una menció especial a la XIX Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya.

## Filmografia
### Curtmetratges

* Revolución (2002, director i productor)
* Our Daily Bread (2005, director)
* Paper or Plastic (2008, director)
* One Man Band (2009, co-director i productor)
* Basket Bronx (2009, director i productor)
* I Wish (2010, director i productor)
* Voice Over (2011, director i productor)
* Mexican Cuisine (2011, productor)
* El descenso (2011, productor)
* Don't Look There (2013, productor)
* Walkie Buddies (2013, director)

### Llargmetratges

* Money (2016, director i productor)

## Referències

* ↑ «Cine, aprender en Nueva York». [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ Calvo, Alejandro G. Palabras - Diez Entrevistas en Corto. Madrid.org, 2008, p. 99–113.
* 1 2 Mayorga, John Hopewell,Emilio. «Bamber, Lutz, Williams, Weixler Set For ‘Money’ (EXCLUSIVE)» (en anglès), 09-06-2015. [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ La Muestra de Cine Latinoamericano de Cataluña premia la película “Mejor no hablar de ciertas cosas” y homenajea a Josep M. Queraltó, cineytele.com, 22 d'abril de 2013
# Martín Ruiz de Azúa

Martín Ruiz de Azúa (Vitòria, 1965) és un dissenyador basc.
Llicenciat en Belles Arts, especialitat de disseny per la Universitat de Barcelona i postgraduat en arquitectura i disseny de muntatges efímers per la Universitat Politècnica de Catalunya. Inicia la seva carrera com a dissenyador independent treballant per a empreses com Pai Thio, Metalarte o Carpyen. L'any 2004 crea l'estudi AzuaMoliné.
Compagina la seva tasca com a dissenyador amb un treball d'experimentació i recerca que ha estat mostrat en nombroses exposicions individuals i col·lectives ("Abitare il Tempo· a Verona: "Air en forme" al Musée du Design a Lausanne o "Living in Motion" al Vitra Design Museum).
Els seus projectes han estat publicats en prestigioses revistes nacionals i internacionals. És també professor de l'Escola Elisava de Barcelona. Alguns dels seus dissenys són Casa Basica (1999) o els seients inflables Interaction (2000).
El 2010 va col·laborar amb l'exposició itinerant El Geni de les Coses de l'Oficina d'Arts visuals de la Diputació de Barcelona

## Referències

* ↑ «Martín Ruiz de Azúa | MoMA». [Consulta: 29 desembre 2018].
* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 16 abril 2012].
* ↑ DDAA. El Geni de les coses. Exposició Itinerant. Barcelona: Diputació de Barcelona, 2010. ISBN L-24-2010 [Consulta: 22 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de disseny industrial del Disseny Hub Barcelona
# Meland

Meland és un antic municipi situat al comtat de Hordaland, Noruega. Té 7.812 habitants (2016) i la seva superfície és de 92,58 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Frekhaug.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 25 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Meland - Lloc web oficial
# Medalla de la Reina del Sudan

La Medalla de la Reina del Sudan va ser autoritzada el març de 1899 i concedida a les forces britàniques i egípcies que van participar en la campanya del Sudan entre juny de 1896 i setembre de 1898.
La campanya reflectia el desig britànic de revertir les derrotes de la guerra mahdista a la dècada de 1880, així com la preocupació que França i altres potències europees aprofitessin la inestabilitat del Sudan per adquirir parts del seu territori. Inicialment només hi va participar l'exèrcit egipci. Les unitats de l'exèrcit britànic es van unir des de principis de 1898, amb dues brigades britàniques presents a la victòria decisiva a Omdurman el 2 de setembre de 1898, en la qual va participar Winston Churchill. Disset membres de la Royal Navy i 27 Royal Marines que van ajudar a manejar les canoneres del Nil també van rebre la medalla.
La medalla va ser atorgada en plata als soldats dels exèrcits britànic i egipci, i en bronze a un petit nombre de no combatents, format per seguidors autoritzats, servidors d'oficials i mossos de l'exèrcit indi.
Tots els destinataris de la Medalla de la Reina també van rebre la Medalla del Kediv del Sudan.

## Descripció

* Una medalla circular, de 36,5 mil·límetres (1,44 polzades) de diàmetre, dissenyada per G. W. de Saulles.
* Anvers: una figura coronada de mig llarg de la reina Victòria amb la llegenda VICTORIA REGINA ET IMPERATRIX.
* Revers: un sòcol amb la inscripció SUDAN sostingut per lliris del Nil, on hi ha una figura de la victòria amb una corona de llorer i una branca de palmera. Darrere d'ella hi ha les banderes britàniques i egípcies.
* Cinta: la cinta de 31,7 mil·límetres (1,25 polzades) d'ample és meitat groga, meitat negra amb una fina franja vermella divisòria.
* Fermalls: no se n'atorgà cap.
* Nom: el nom i les dades del destinatari estaven gravats a la vora. Els adjudicats a les tropes egípcies i sudaneses van ser nomenats en escriptura àrab, amb alguns premiats sense nom.

## Referències

* 1 2 3 4 Joslin, Litherland and Simpkin.. British Battles and Medals., p. 180–181. Published Spink, London. 1988.
* ↑ Philip Ziegler. Omdurman, p. 13–19. Published Collins, 1973.
* ↑ «The National Archives: Bronze medal for officers' servants confirmed on roll for respective regiment».
* ↑ William Augustus Steward, War Medals and Their History, page 243, Published: Stanley Paul & Co, London, 1915.
* ↑ Edward C Joslin. Observer Book of British Awards and Medals. Page 126. Published Frederick Warne & Co, 1973.
* 1 2 John W. Mussell, editor.. Medal Yearbook 2015., p. 159. Published Token Publishing Limited, Honiton, Devon. 2015.

## Enllaços externs

* North East Medals
* British military medals Blog
# Maria Lluïsa Berdala i Cirera

Maria Lluïsa Berdala i Cirera (Barcelona, 1961) és tècnica administrativa i va ser alcaldessa des del 2011 fins al 2019 de Sant Antoni de Vilamajor. Actualment és regidora en el consistori.
Nascuda a Barcelona, de professió administrativa del sector de les assegurances, resideix a Sant Antoni de Vilamjor des de l'any 2003 però estiuejava des de començament de la dècada del 1990. És afiliada a Convergència Democràtica de Catalunya des de l'any 2010 i encapçalà la candidatura de Convergència i Unió a les eleccions municipals de 2011 i assolí l'alcaldia de Sant Antoni de Vilamajor després de ser la llista més votada i arribar a un acord de govern amb el suport d'Autèntics Independents de Vilamajor, Esquerra Republicana de Catalunya - Reagrupament i el Partit Popular.
És la primera alcaldessa que ha tingut el municipi. És habitual de la vida social de Sant Antoni, ha estat secretària del Patronat de Cultura de Sant Antoni de Vilamajor i membre de diferents entitats com el Club Excursionista Caminaires de Vilamajor i la Colla Gegantera. També participa en l'organització de la Travessa del Montseny, que organitza la Taula de Joves Comtal de Barcelona. És membre del Patronat de la Fundació Baix Montseny i representant de l'Ajuntament en l'agermanament amb Javrezac.

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de Sant Antoni de Vilamajor

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfica
# Meteora

«Meteora» té aquests significats:
* Meteora o els Meteors, monestirs penjants a la regió de Tessàlia, Grècia
* Meteora (Linkin Park), segon disc d'estudi de Linkin Park
* Editorial Meteora, editorial barcelonina, nascuda el març del 2000
* Meteora (anime), anime popular japonès
# Kylix

* Per als vasos grecs, vegeu Kílix.
Kylix va ser un entorn integrat de desenvolupament per a Linux que suporta el llenguatge Object Pascal i C++. Es tracta d'una temptativa de Borland de portar el RAD Delphi i el seu «germà petit» C++ Builder per l'entorn Linux.
Hi va haver una versió de descàrrega gratuïta que va permetre escriure programes sota llicència GPL; avui en dia només es pot trobar a Rapidshare.

## Característiques

Kylix és un producte molt similar a Delphi: mateix principi, mateixa interfície. Funciona sota Linux i permet crear programes per aquest sistema. El mateix codi font pot en teoria ser compilat sota Linux i Windows (respectivament amb Kylix i Delphi) mitjançant l'ús de la biblioteca d'objectes CLX que es recolza en la biblioteca gràfica Qt.

## Històric

La primerenca versió va ser llançada a principis de 2001; una segona ha seguit molt ràpidament; la tercera i última versió («Kylix 3») va ser llançada el juliol de 2002.
Kylix avui està totalment abandonat per Borland, oficialment a causa dels baixos beneficis econòmics del producte. El producte no existeix més a la pàgina web de l'empresa.
Molts projectes desenvolupats prèviament sota Kylix van girar-se cap a la solució Lazarus, competidor lliure i competitiu de Kylix.

## Referències

* ↑ Borland abre nuevos cambios con la tecnología C++ para Linux(castellà)
* ↑ Borland® Product Trials Arxivat 2010-04-17 a Wayback Machine.(anglès)

## Enllaços externs

* Borland Kylix 3.0 (anglès)
Viccionari
# Retrat de Pablo Picasso (Juan Gris)

* Aquest article tracta sobre el quadre de Juan Gris. Si cerqueu el dibuix de Ramon Casas, vegeu «Retrat de Pablo Picasso».
Retrat de Pablo Picasso (o també Homenatge a Pablo Picasso) és una pintura a l'oli sobre tela de l'artista espanyol Juan Gris, realitzada l'any 1912.

## Descripció

El Retrat de Pablo Picasso mostra Picasso als 31 anys, assegut i sostenint una paleta. La composició, de colors terrosos, mostra una figura relativament simètrica i ordenada, en què es poden apreciar els trets del protagonista, típica de les primeres èpoques del cubisme, o cubisme analític, a diferència d'etapes posteriors, quan les obres són més caòtiques i desorganitzades.

## Història

Juan Gris va pintar el retrat el 1912. Va ser llavors una de les primeres pintures cubistes realitzades per un pintor diferent de Pablo Picasso o Georges Braque.
El quadre està conservat a l'Institut d'Art de Chicago, als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Juan Gris, Portrait of Pablo Picasso». Institut d'Art de Chicago. [Consulta: 22 octubre 2018].
# Òrbita heliocèntrica

Una òrbita heliocèntrica és una òrbita al voltant del Sol. Tots els planetes, cometes i asteroides al sistema solar es troben en aquestes òrbites, de la mateixa manera que moltes sondes i trossos de brossa espacial. Les llunes dels planetes del sistema solar, en canvi, no es troben en òrbites heliocèntriques, ja que orbiten el seu planeta respectiu.
De tota manera, és inexacte afirmar que els cossos del sistema solar orbiten el Sol. Seria més exacte afirmar que tots els cossos, incloent-hi el Sol, orbiten el baricentre del sistema solar. Aquest fenomen és la base d'un dels mètodes més habituals de detecció d'exoplanetes, el de la mesura de la variació de la velocitat radial mitjançant l'espectroscòpia Doppler.
El prefix helio- deriva de la paraula del grec antic helios, que significa "Sol".

## Referències

* ↑ «results.asp?txtEntrada=helio helio-». DIEC2 Diccionari de la llengua catalana, 2007. [Consulta: 15 octubre 2012].

## Vegeu també

* Heliocentrisme
* Òrbita geocèntrica
* Òrbita de la Terra
* Objectes artificials en òrbita heliocèntrica
# Jacint Reventós i Bordoy

Jacint Reventós i Bordoy (Barcelona, 3 de gener de 1883 - Barcelona, 14 de març de 1968) fou un metge pneumòleg català.

## Biografia

Fou fill d'Isidre Reventós i Amiguet i de Concepció Bordoy i Tuyet, ambdós naturals de Barcelona. Fou germà de Manuel Reventós i Bordoy i oncle de Joan Reventós i Carner.
El 1904 llicencià a la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona. El 1906 va dirigir el dispensari antituberculós de l'Hospital Clínic de Barcelona amb Lluís Sayé i Sempere i Joan Darder i Rodés, des d'on introduí el pneumotòrax a la península Ibèrica, i el 1920 publicà una obra sobre aquesta tècnica. El 1915 fou escollit regidor a l'ajuntament de Barcelona per la Lliga Regionalista.
El 1930 dirigiria el Servei de Pneumologia de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau. El 1933 fou nomenat professor de Tisiologia de la Universitat Autònoma de Barcelona. Fou cofundador i president de l'Associació de Patologia Respiratòria de l'Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya i Balears, i membre de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País. Era amic personal de Pau Picasso i Josep Pla li va dedicar un dels seus Retrat de passaport.
L'esclat de la guerra civil espanyola el va sorprendre a Barcelona. El 1937 va fugir i es va unir al bàndol revoltat, per al qual dirigí l'Hospital Militar de Salamanca. El 1939 va tornar a Barcelona, on va tornar a exercir el seu càrrec a l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau.
Es va casar amb Maria Contí i Boldú i van ser pares de na Maria Rosa i del que després seria també metge Jacint Reventós i Contí (1928-2013).
Jacint Reventós i Bordoy morí el març de 1968. El 1970, a títol pòstum, la Diputació de Barcelona li va concedir una medalla per la seva aportació a la ciència.
Té una plaça dedicada a Barcelona, on hi ha una placa amb llegenda i relleu amb el seu bust fet per l'escultor Pau Gargallo i Catalán.

## Referències

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1883, número de registre 3606. Va ser inscrit anys després, segons el mateix registre: el 26 de juny de 1891.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.240. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ «Jacint Reventós i Bordoy». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Miscel·lània Albert Hauf, Volum 2. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2011, p.206.
* 1 2 «Necrológicas». La Vanguardia, 15-03-1968, pàg. 28.
* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1965-1970, llibre 37, número 150.
* ↑ Fotografia de l'escultura amb una petita biografia

## Enllaços externs

* Jacint Reventós i Bordoy | Galeria de Metges Catalans
# Escut de Formentera

L'escut i la bandera de Formentera són oficials des de l'any 2010.
La bandera consisteix en la bandera de la Corona d'Aragó, amb l'escut insular superposat i ocupant una posició central. Aquest escut té forma romboide amb fons blau i sobre ell una torre d'or sostinguda per un peu ondulat de plata i flanqueda per dos espigues de blat en color or i, a la part superior, un petit escut quadribarrat.
Superfície rectangular de dues mesures d'alçada per tres d'amplada, amb quatre faixes vermelles d'un gruix 1/9 d'alçària del drap, sobre fons groc. Superposat, l'escut caironat de l'illa sense el timbre (corona mural) i desproveït d'una de les seves càrregues (l'escudet triangular curvilini, redundant amb les quatre faixes vermelles sobre fons groc). L'escut ocuparà la part central de la superfície de la bandera sense arribar a tocar amb els seus vèrtexs les vores superior i inferior, per això, els esmentats vèrtexs guardaran respecte a les vores superior i inferior una divuitena part de l'alçària del drap.

## Referències

* ↑ Entran en vigor la nueva bandera y escudo de Formentera
* ↑ BOIB, Formentera Num. 27199 - Aprovació inicial dels símbols propis del Consell Insular de Formentera: la bandera, l'escut i la diada
# Justí

Justí és el nom dels següents personatges:
* Justí I, emperador romà d'Orient 518-527
* Justí II, emperador romà d'Orient 565-578
* Justí (general), general romà d'Orient
* Justí (historiador), historiador romà
* Justí el Màrtir, filòsof i màrtir cristià
* Justí de Jerusalem, abat del segle vii
* Justí de Sicília, bisbe del segle V
Viccionari