OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell de Reconciliació i Restauració de Somàlia

El Consell de Restauració i Reconciliació de Somàlia (també esmentat com a Consell de Restauració i Reconciliació Somali), en anagrama CRRS, fou una aliança política creada el 2002 entre moviments polítics i militars oposats al Govern Nacional de Transició (GNT) i a l'Aliança de la Vall del Juba o AVJ (que donava suport al GNT), formats el 2001. L'organitzador principal fou Hussein Mohamed Farrah Aydid junior, cap del partit Congrés de la Somàlia Unificada-Aliança Nacional Somali i de la seva milícia una de les més poderoses del país, que tenia el suport dels habar gedir del clan hawiye.
Hussein Aydid refusava reconèixer al GNT basat a Mogadiscio i amb Salad com a president, al que acusava de protegir a simpatitzants islamistes. Les milícies d'Aydid van agafar el control del port i alguns barris de Mogadiscio en una batalla contra el clan suleiman, que donava suport al govern. Després dels atemptats de l'11 de setembre de 2001 Aydid junior va alertar el president Bush que la companyia somalia Al-Barakat, tenia llaços amb els terroristes i que hi havia a Somàlia simpatitzants d'Osama bin Laden i Al-Qaeda, especialment el grup Al-Itihaad al-Islamiya. Una investigació independent als Estats Units va determinar que l'acusació a la companyia no era certa.
El 15 de maig de 2002 el CRRS va donar suport a la incursió etíop a la vila de Beledhawo en poder del coronel Abdirizak Isak Bihi, un marehan, enfrontat al líder pro-etíop del Front Nacional Somali. Bihi fou capturat i portat a Etiòpia. El juny el CRSS va obtenir el suport del senyor de la guerra Mohamed Dher. A Bulo Hawa es va enfrontar el 2003 a l'Aliança de la Vall del Juba. Un principio d'acord de pau entre el CRSS i el GNT es va establir el juliol del 2003. El gener del 2004, els membres del CRRS i l'AVJ van integrar-se al Govern Federal de Transició (GFT), continuador del GNT, sorgit de la Conferència de Nairobi del 9 al 29 de gener. EL CRRS va quedar dissolt.

## Referències

* ↑ Somali warlords form unity council BBC
* 1 2 Africa Policy E-Journal, December 2002 Arxivat 2006-12-06 a Wayback Machine. Africa Action
* 1 2 Timeline Somalia Arxivat 2021-06-02 a Wayback Machine. Timelines.ws
* ↑ Ethiopian troops 'in Somalia' (BBC)
* ↑ Es represen durs combats a Somàlia Diari Popular
* ↑ Weekly Sitrep no. 20 (Covering from 05th to 11th July, 2003) NOVIB SOMALIA Somali National Reconciliation Conference
# Sened (Tunísia)

Sened, Sned o Essanad (àrab: السند, as-Sanad) és una ciutat de Tunísia, a la governació de Gafsa, amb una població d'uns 4.000 habitants, i capçalera d'una delegació amb 33.850 habitants el 2004.

## Geografia

Es troba entre el Djebel Majoura al nord i el Djebel Bayades al sud-est. Té estació de ferrocarril.

## Economia

La zona és molt pobre i l'agricultura precària per culpa de l'aridesa del terreny.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 61 61 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en set sectors o imades:
* Sned (61 61 51)
* Sned Nord (61 61 52)
* Sanouche (61 61 53)
* Djedida (61 61 54)
* Abdessadok (61 61 55)
* Majoura (61 61 56)
* Alim (61 61 57)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 61 18).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 123-126. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 162. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Edwardsville (Illinois)

Edwardsville és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del tenia 24.047 habitants, 21.491 habitants, 7.975 habitatges, i 5.199 famílies. La densitat de població era de 598,2 habitants/km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Edwardsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Edwardsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ester Busquets Alibés

Ester Busquets i Alibés (Roda de Ter, 1976) és filòsofa, infermera i professora universitària.

## Biografia

Ester Busquets es va Diplomar en Infermeria el 1997 i es va llicenciar en Filosofia el 2001. Va obtenir el doctorat en Filosofia per la Universitat Ramon Llull el 2016 amb la tesi L’ètica del tenir cura en Lev Tolstoi. Una aproximació a partir del relat La mort d’Ivan Ilitx, sota la direcció de Begoña Román i Sílvia Coll-Vinent. Actualment és professora de bioètica a la Facultat de Ciències de la Salut i el Benestar de la Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya. És membre del grup consolidat d’investigació Methodology, Methods, Models and Outcomes of Health and Social Sciences (M3O). El seu àmbit d’especialització és la bioètica i l’ètica de la cura, àmbits en els quals imparteix docència universitària i formació en institucions.
Actualment és coordinadora de formació i recerca de la Càtedra de Bioètica Fundació Grifols UVic-UCC. Membre del Comitè Nacional de Bioètica d’Andorra. És assessora de diferents Comitès d’Ètica Assistencial i d’Espais de Reflexió Ètica en Serveis Socials. I membre de la Comissió Deontològica del Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Barcelona (COIB). És vicepresidenta de l’ONG Agermanament sense Fronteres.
Ha estat col·laboradora i investigadora de l’Institut Borja de Bioètica de la Universitat Ramon Llull (2001-2018), i directora de la revista Bioètica & Debat (2008-2018).
És autora de diferents publicacions, libres, articles, capítols de llibres, i ha participat com a ponent en diferents congressos i jornades nacionals i internacionals sobre ètica i bioètica. Col·labora també com a articulista al diari Ara.

## Publicacions

* Busquets, Ester; Terribas, Núria. (eds). Horizontes de la bioética. Herder, 2024.
* Cambra-Badii, Irene; Busquets-Alibés, Ester; Terribas-Sala, Núria; Baños, Josep E. (eds.) Bioethics: Foundations, Applications and Future Challenges. Routledge (Taylor & Francis Group), 2024
* De la Torre, Javier., Busquets, Ester., Torralba, Francesc. El cuidado del mundo, de los demás y de uno mismo. Milenio, 2023.
* Terribas Sala, Núria; Busquets Alibés, E. (eds.). Pedagogía de la Bioética. Lectio. 2021.
* Busquets Alibés, Ester. Ética del cuidado en ciencias de la salud. Herder, 2019.

## Referències

* ↑ «Producció científica a la UVIC | BUSQUETS ALIBÉS, ESTER». [Consulta: 29 juliol 2024].
# Convent de Sant Joaquim dels Mínims

El convent de Sant Joaquim dels Mínims (actualment també parròquia de Santa Isabel d'Aragó) és una de les edificacions més antigues i majestuoses del Guinardó. Arribaren al barri l'any 1901 i, abans d'acabar les obres, l'església fou cremada durant la Setmana Tràgica de 1909. Obriren una de les primeres escoles del barri, la de l'Ave Maria, i tenien una farmàcia amb productes naturals elaborats pels mateixos frares.

## Referències

* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó

## Vegeu també

* Monestir de les Mares Mínimes
# Sent Pau de Sava

Sent Pau de Sava (francès Saint-Paul-sur-Save) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Joan Petit

«Joan Petit» té aquests significats:
* Joan Petit i Aguilar (1752 - 1829; gramàtic i metge)
* Joan Petit i Montserrat (1904-1964; filòleg)
* Joan Petit (cançó) (cançó popular)
# Ivan Močinić

Ivan Močinić és un futbolista croat que juga actualment per al HNK Rijeka de la lliga croata de futbol.
# El regreso del viento del Norte

El regreso del viento del Norte (en basc, Ipar haizearen itzulera) és una pel·lícula d'animació basca dirigida el 1994 per Maite Ruiz de Austri, autora també del guió amb Carlos Varela, com a continuació de La llegenda del vent del Nord,una història d'aventures amb missatge ecològic. Fou produïda per Episa Euskal Pictures Internacional amb la col·laboració d'Euskal Media i Euskal Telebista.

## Argument

Els germans bessons Annie i Peiot de Pasaia i el seu amic Watunma, fill del cap dels micmac, són hereus d'un pacte sagrat segellat pels seus avantpassats per tal de protegir la Gran Badia de les Balenes del Vent del Nord. En aquesta ocasió el Vent del Nord ha escapat del seu captiveri i decideix venjar-se dels aliats gelant el mar. Els nens han de lluitar contra ell per tal de tornar a imposar l'harmonia a la natura.

## Premis

Per la gran qualitat del seu dibuix, digna de Walt Disney, fou guardonada amb el Goya a la millor pel·lícula d'animació, la Medalla d'Or del Festival de Houston i el Premi Especial del Jurat al Festival de Cartagena de 1995.

## Referències

* ↑ El regreso del viento del Norte a fotogramas.es
* ↑ El regreso del viento del norte al web dels Premis Goya
* ↑ El regreso del viento del Norte, Auñamendi Eusko Entziklopedia
# Scarus rivulatus

Scarus rivulatus és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Tailàndia fins a Nova Caledònia, les Illes Ryukyu, Nova Gal·les del Sud (Austràlia) i Tonga.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quatorzième. Suite du livre seizième. Labroïdes. Livre dix-septième. Des Malacoptérygiens. Hist. Nat. Poiss. v. 14: i-xxii + 2 pp. + 1-464 + 4 pp., Pls. 389-420.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E. i J.H. Choat, 1980. Two new parrotfishes of the genus Scarus from the Central and South Pacific, with further examples of sexual dichromatism. Zool. J. Linn. Soc. 70:383-419.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joan Ribas i Carreras

Joan Ribas i Carreras (L'Havana (Cuba) 1875 - Blanes (La Selva) 1913) fou un escriptor i poeta fundador del setmanari il·lustrat La Selva (1906). Col·laborà a l'activitat cultural de Blanes, organitzant la Tertúlia Literària L'any 1893, amb els seus amics Joaquim Ruyra, Cortils i Vieta i Josep Alemany Borràs. En la vessant política va fundar la societat Aplec Nacionalista i el periòdic Sindical. La seva obra està recollida a Lectura Popular.

## Referències

* ↑ Valls i Coll, Domènec «Cronologia 1858-2003». Revista Actual, 15-10-2003.
* ↑ «Joan Ribas i Carreras». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ivan Morris

Ivan Ira Esme Morris (29 de novembre de 1925 – 19 de juliol de 1976) va ser un autor britànic i professor en el camp dels estudis del japonès.
Ivan Morris va néixer a Londres, fill d'Ira Victor Morris i d'Edita Morris. Va començar a estudiar la llengua japonesa i la cultura a la Universitat Harvard, on va rebre el seu BA. I posteriorment va rebre un doctorat a l'Escola d'Estudis Orientals i Africans a Londres. Va escriure llargament sobre el Japó modern i l'antic i va traduir nombrosos clàssics i obres més modernes. Ell va ser un dels primers intèrprets que va ser enviat a Hiroshima després de l'explosió de la bomba.
Morris va treballar a la facultat de la Universitat de Colúmbia del 1960 al 1973, i va ser el director del departament Llengües i Cultures de l'est d'Àsia des del 1966 al 1969.
Va morir de càncer a Bolonya (Itàlia), el 19 de juliol del 1976.

## Obres

* The Tale of Genji Scroll
* Dictionary of Selected Forms in Classical Japanese Literature
* The World of the Shining Prince: Court Life in Ancient Japan
* The Nobility of Failure: Tragic Heroes in the History of Japan

## Traduccions

* Thought and Behaviour in Modern Japanese Politics de Masao Maruyama
* Makura no Sōshi de Sei Shōnagon
* Life of an Amorous Woman de Ihara Saikaku
* As I Crossed a Bridge of Dreams (Sarashina Nikki).
* Kinkaku-ji, de Yukio Mishima
* The Journey, de Jiro Osaragi
* Fires on the Plain, de Shohei Ooka

## Treballs editats

* Nationalism and the Right Wing in Japan: A Study of Postwar Trends
* Japan, 1931-45: Militarism, Fascism, Japanism?
* The Pillow-Book Puzzles
* Modern Japanese Stories
* Madly Singing in the Mountains: an Appreciation and Anthology of Arthur Waley
# Josep Arnau i Figuerola

Josep Arnau i Figuerola (Girona, 25 d'agost de 1942) és un enginyer i polític català.

## Trajectòria

Es doctorà en enginyeria industrial per la Universitat Politècnica de Catalunya, en la que ha estat catedràtic d'escola universitària de mecànica de fluids; posteriorment ha estat director de l'Escola Universitària Politècnica de Girona i coordinador provincial de Formació Professional el 1974, càrrec des del que va promoure els laboratoris d'assaig, investigació i cooperació industrial, com el laboratori d'anàlisi d'aigües i el d'assaig de materials. Ha col·laborat en nombrosos estudis i projectes tècnics, així com cursos i congressos. En 1952 va estudiar pintura i ha fet exposicions d'aquarel·les. Alhora, milità a Centristes de Catalunya-UCD, amb la que fou elegit diputat per la província de Girona a les eleccions generals espanyoles de 1979, essent vocal de la comissió d'universitats i investigació del Congrés dels Diputats. Després de l'ensulsiada de la UCD ingressà a Convergència Democràtica de Catalunya, amb la que fou escollit regidor de l'ajuntament de Girona a les eleccions municipals espanyoles de 1983, i fou nomenat president de la diputació de Girona de 13 de juliol de 1987 al 7 d'octubre de 1994. El 2006 participà en el programa Prodiemus. Va ser director del centre de la UNED de Girona des del 2001. El 2014 va rebre la medalla de la Universitat de Girona.

## Referències

* ↑ Radiografies a Presència, 1978
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Exposició d'aquarel·les de Josep Arnau». Arxivat de l'original el 2015-02-28. [Consulta: 22 abril 2015].
* ↑ La UNED imposa la preuada medalla d'or a l'incansable Josep Arnau al Diari de Girona, 2012
* ↑ Un homenot a El Punt Avui

## Enllaços externs

* Presidents de la diputació de Girona
* La transición vista desde los gobiernos civiles Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. per Josep Clarà.
# Lucas Martínez Lara

Lucas Martínez Lara (Villa de la Paz, San Luis Potosí, 13 de març de 1943-San Luis Potosí, 9 d'abril de 2016) va ser el segon bisbe de la diòcesi de Matehuala. Va ser ordenat sacerdot el 27 d'octubre de 1968 servint des de llavors en l'Arxidiòcesis de San Luis Potosí fins que el 5 d'octubre de 2006 el papa Benedicte XVI el va nomenar bisbe de Matehuala sent ordenat el 14 de desembre del mateix any pel llavors arquebisbe de San Luis Potosí Mons, Luis Morales Reyes. Va morir en un hospital privat de la capital potosina després de sofrir complicacions derivades de la diabetis, una trombosi que va patir anteriorment i finalment va sofrir una insuficiència respiratòria.

## Referències

* ↑ «Bishop Lucas Martínez Lara» (en anglès). Catholic hierarchy. [Consulta: 10 abril 2016].
* ↑ «Mor Lucas Martínez, bisbe de Matehuala». Pulso, 09-04-2016 [Consulta: 10 abril 2016]. Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-04-23. [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ «Muere el obispo de Matehuala; monseñor Lucas Martínez Lara». Hoy San Luis, 09-04-2016 [Consulta: 10 abril 2016]. Arxivat 2016-04-22 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-04-22. [Consulta: 20 març 2021].
# El Mâamoura

El Maâmoura (àrab: المعمورة, al-Maʿmūra) és un poble costaner de Tunísia dins de la regió del cap Bon, situat uns 5 km al nord de Nabeul, enganxat a Béni Khiar, dins de la governació de Nabeul. Tenia 8.039 habitants el 2014.
El poble pren el nom d'un cap, el Ras Maâmoura. Compta amb una llarga platja i una sabkha de 450 hectàrees que gaudeix d'una protecció específica a causa de la riquesa del seu ecosistema.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 15 14 (ISO 3166-2:TN-12). La municipalitat fou creada el 3 de maig de 1966.
Al mateix temps, constitueix un sector o imada (codi geogràfic 15 53 53) de la delegació o mutamadiyya de Beni Khiar (15 53).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 136-138. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 48-52. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* El Mâamoura - Lloc web oficial
# Comtat de Vallellano

El Comtat de Vallellano (en castellà: Condado de Vallellano) és un títol nobiliari espanyol, creat el 26 de maig de 1774 pel rei Carles III a favor de José Antonio Arredondo y Ambulodi.
Aquest títol va ser rehabilitat el 6 de juliol de 1916 pel rei Alfons XIII a favor de María de la Concepción de Guzmán y O'Farrill, neboda en quart grau del segon i del tercer comte de Vallellano.
La seva denominació fa referència a la localitat càntabra de Vallellano, en la Valle del Ruesga.

## Comtes de Vallellano

| | Titular | Període |
| Creació per Carles III |||
| I | José Antonio Arredondo y Ambulodi | 1774-1792 |
| II | Antonio José Román de Arredondo y Cabello | 1792-? |
| III | Manuel Quirico de Arredondo y Cabello | ? -1886 |
| Rehabilitació per Alfons XIII en 1916 |||
| IV | María de la Concepción de Guzmán y O'Farrill | 1916-1962 |
| V | José Fernando Suárez de Tangil y Guzmán | 1965-2008 |
| VI | Manuel de Soroa y Suárez de Tangil | 2011-actual titular |

## Història dels comtes de Vallellano

* José Antonio Arredondo y Ambulodi (1749-.), I comte de Vallellano.
* Casat amb María Ignacia de los Dolores Cabello y Roborato. El succeí el seu fill:
* Antonio José Román de Arredondo y Cabello (1792-.), II comte de Vallellano.
* Casat amb la seva cosina germana, María Teresa O'Farrill y Arredondo, amb descendents que no van ostentar mai el títol. El va succeir el seu germà:
* Manuel Quirico de Arredondo y Cabello (1798-1886), III comte de Vallellano.
* Casat amb María Belén Santestillano y Pescio.
* Casat amb Lutgarda Valdés y Albertini.
De tots dos matrimonis va tenir descendència, però mai van ostentar el títol, per la qual cosa en 1916 va ser rehabilitat a favor de la seva neboda en quart grau:
Rehabilitació en 1916:
* María de la Concepción de Guzmán y O'Farrill (1880-1962), IV comtessa de Vallellano.
* Casat amb Fernando Suárez de Tangil y Angulo, marquès de Covarrubias de Leyva. La succeí el seu fill:
* Fernando Suárez de Tangil y Guzmán, V comte de Vallellano. Sense descendents. El succeí el seu nebot:
* Manuel de Soroa y Suárez de Tangil, VI comte de Vallellano, Gran d'Espanya (dignitat).

## Referències

* ↑ BOE 17 de julio de 2012. Carta Successió de Dignitat de Gran d'Espanya

## Bibliografia

* Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
# Scarus prasiognathos

Scarus prasiognathos és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 70 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Maldives fins a Papua Nova Guinea, les Illes Ryukyu, les Filipines i Palau.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quatorzième. Suite du livre seizième. Labroïdes. Livre dix-septième. Des Malacoptérygiens. Hist. Nat. Poiss. v. 14: i-xxii + 2 pp. + 1-464 + 4 pp., Pls. 389-420.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E. i J.H. Choat, 1980. Two new parrotfishes of the genus Scarus from the Central and South Pacific, with further examples of sexual dichromatism. Zool. J. Linn. Soc. 70:383-419.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lucas Lima

Lucas Rafael Araújo Lima (Marília, el 9 de juliol de 1990), conegut com a Lucas Lima, és un futbolista brasiler que juga al Santos com a migcampista ofensiu.
# Elone

Elone (en grec antic Ἠλώνη) era una ciutat de Perrèbia a l'antiga Tessàlia mencionada per Homer al "Catàleg de les naus" a la Ilíada, juntament amb Orte i Oloòsson.
Estrabó diu que al seu temps la ciutat estava en ruïnes i que es trobava al peu del mont Olimp, no lluny del riu Eurotes. En parla també Esteve de Bizanci.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 739
* ↑ Smith, William (ed.). «Elone». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 febrer 2021].