OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fabi Vibulà

Els Fabi Vibulà (en llatí: Fabii Vibulani) foren una branca de la gens Fàbia que portà el cognomen de Vibulà. Va ser important a la primera part de la república quan tres germans de la família van exercir el consolat per set anys en successió (485 aC a 479 aC), i la seva rellevància fou màxima al llarg de tot el segle v aC. El darrer que va portar el cognom va ser Quint Fabi Vibulà, que va rebre l'agnomen d'Ambust. Empraren aquest agnomen patern com a cognomen els seus descendents, els Fabi Ambust, fins que al seu torn el cognom va ser substituït pel de Màxim.
Una famosa llegenda sobre la gens Fàbia i sobre aquesta branca dels Vibulà assegura que, després d'haver tingut el càrrec de cònsol per set vegades consecutives, l'any 479 aC van encetar una guerra contra els de Veios com si es tractés d'una obligació privada i no un assumpte públic. Van aplegar una milícia d'uns tres-cents homes de la seva gens, juntament amb amics i clients, que en total arribaven als quatre mil soldats. Aquesta milícia es va instal·lar sobre un turó que dominava la vista sobre el riu Cremera, un petit riu entre Roma i la ciutat de Veios. La causa d'aquesta decisió, presa a banda del senat, era l'enemistat que havia sorgit entre la resta de patricis i els Fabii, els quals els començaven a veure com a traïdors per fer costat a les demandes dels plebeus. El destacament armat va restar al turó durant dos anys, fent oposició contínua als veientans, fins que van ser víctimes d'una emboscada i van ser destruïts.
Els personatges principals amb el cognom Vibulà van ser:
* Quint Fabi Vibulà, cònsol el 485 aC i 482 aC.
* Cesó Fabi Vibulà, cònsol el 484 aC, 481 aC i 479 aC.
* Marc Fabi Vibulà, cònsol el 483 aC i el 480 aC.
** Quint Fabi Vibulà, cònsol el 467 aC, 465 aC i 459 aC, decemvir el 450 aC.
*** Marc Fabi Vibulà, cònsol el 442 aC i tribú amb potestat consular el 433 aC.
**** Quint Fabi Vibulà Ambust, cònsol el 412 aC.
***** Segueixen els Fabi Ambust
*** Numeri Fabi Vibulà, cònsol el 421 aC, tribú amb potestat consular el 415 aC i 407 aC.
*** Quint Fabi Vibulà, cònsol el 423 aC, tribú amb potestat consular el 416 aC i 414 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1253.
* ↑ Titus Livi, "Ab Urbe Condita", II. 48, 50
* ↑ Dionís d'Halicarnàs, "Romaike Archaiologia", IX. 15, 23
# Fabia (cràter)

Fabia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 16.58 ° de latitud nord i 57.12 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 11.62 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el 28 de febrer de 2012, i fa referència a una verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Fabia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang,Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# Fantasia sobre aires polonesos (Chopin)

La Fantasia sobre aires polonesos, op. 13 és una obra per a piano i orquestra de Frédéric Chopin. Escrita quan tenia divuit anys, s'hi manifesta l'esperit patriòtic i nacionalista de l'autor amb apassionament juvenil. La peça és anomenada a vegades Gran Fantaisie o Fantaisie brillant. El mateix Chopin s'hi va referir com a Popurri sobre temes polonesos, i la va mantenir en el repertori durant molts anys.
Aquesta Fantasia, dins l'evolució compositiva de Chopin, va seguir les cèlebres Variacions sobre "Là ci darem la mano", Op. 2, del 1827. Va ser composta mentre era estudiant de Józef Elsner al Conservatori de Varsòvia. Els temes que empra són populars i diversos, i és, potser, de totes les seves obres per a piano i orquestra de Chopin la que aconsegueix un equilibri més gran entre el solista i el conjunt orquestral. La Fantasia sobre aires polonesos va ser publicada a Leipzig en 1834. La durada de l'obra és d'uns catorze minuts.
Consta de quatre moviments:
* Introducció. Largo non troppo. La fantasia s'inicia amb una lenta introducció que ens porta al segon temps.
* Air: Już miesiąc zaszedł. Andantino. Una graciosa secció de caràcter bucòlic, inspirada en la melodia de la cançó popular polonesa Już miesiąc zaszedł psy się uśpiły ("La lluna s'havia amagat"). Cal destacar que la cançó era una de les favorites de la mare de Chopin.
* Tema de Kurpiński. Allegretto. Aquí Chopin agafa el tema polonès d'una composició d'un professor de Chopin al Conservatori de Varsòvia, Karol Kurpiński. És una secció senzilla en la qual la melodia es va desgranant amb morositat i després complicant-se amb nombrosos embelliments.
* Kujawiak. Vivace. Aquesta és una dansa semblant a una masurca, però més ràpida i brillant. Chopin dota al piano d'un virtuosisme enlluernador.

## Referències

* ↑ Chopin Arxivat 2015-06-27 a Wayback Machine.. Accés el 1 juliol de 2014
* ↑ Jim Samson, The Cambridge Companion to Chopin, p. 149. Accés el 1 juliol de 2014
* ↑ Hyperion. Accés el 1 juliol de 2014
* ↑ AA. VV.. Piano classics. Guía de la audición, 1997.
* ↑ Strzyżewski 2011, p. 24
* Strzyżewski, Mirosław. 2011. Much ado about Chopin: Discussion in the Warsaw Press from 1830 in Interdisciplinary Studies in Musicology 9 (p. 19-29).

## Enllaços externs

* "Fantasy on Polish Airs" a All Music.
# Farina de galeta

La farina de galeta, pa ratllat o galeta picada és pa dur (tradicionalment sec de diversos dies) que ha estat finament picat mitjançant un ratllador. La seva textura farinosa s'empra en l'elaboració de diferents plats i aliments en forma d'arrebossats o gratinats amb la intenció de proporcionar una crosta dura en fregir-los. Alguns exemples: les croquetes, els Wiener schnitzel, les milaneses. En altres ocasions es fa servir com a medi aglutinant i d'aquesta manera es pot afegir a la massa càrnia de les mandonguilles o per a donar consistència a salses.

## Característiques

Es tracta d'un mètode casolà s'utilitza el pa endarrerit, encara que es pot assecar al forn si es vol: 100 °C durant mitja hora. És més freqüent trobar que la farina de galeta s'obté de pa blanc, perquè aquest és més susceptible d'endurir-se. La farina de galeta es pot conservar en un lloc sec durant uns quants mesos. A vegades es fa farina de galeta de pa fresc sotmès al forn durant uns minuts perquè així s'elimini tota la resta d'humitat.
Podem trobar-lo comercialitzat a fleques i supermercats, i també s'elabora de les restes endarrerits o dels articles no venuts. La farina de galeta comercial pot portar també altres ingredients, com ara midó de blat de moro i emulgents diversos, espessidors, antioxidants i gasificants (hidrogencarbonat de sodi i difosfat disòdic). Es pot trobar també aromatitzat amb certs ingredients (com ara l'all), espècies (com el julivert finament picat), sal, etc. perquè en aplicar-lo als aliments hi doni un millor gust.

## Referències

* ↑ «farina de galeta | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Pa ratllat :: Receptes :: La cuina a Sils». [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Receptes d'estiu: Mandonguilles». [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Farina de galeta». [Consulta: 18 abril 2021].
# Farina de falla

La farina de falla és un tipus de roca de gra petit formada per la trituració del material en els llavis de la falla. No té cohesió apreciable i sol estar formada per argiles que poden haver canviat de color degut a les condicions de la tectònica (temperatura i pressió). Són roques molt dèbils que pateixen una forta erosió i es presenten sovint amb la formació de xaragalls. Són apreciades per a la fabricació de productes ceràmics.

## Referències

* ↑ «LithicUB». [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Geología estructural: Reconocimiento de fallas tectónicas». [Consulta: 24 abril 2021].
* ↑ «FALLAS, ZONAS DE FALLA Y ZONAS DE CIZALLA: DEFINIENDO». [Consulta: 24 abril 2021].
# Exerodonta perkinsi

Exerodonta perkinsi és una espècie de granota que viu a Guatemala.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Acevedo, M. & Smith, E. 2004. Exerodonta perkinsi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Exerodonta juanitae

Exerodonta juanitae és una espècie de granota que viu a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Exerodonta juanitae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# FDA

«FDA» té aquests significats:
* Administració d'Aliments i Fàrmacs, dels Estats Units
* Forces Democràtiques Aliades, grup islamista africà
* Fòrum Democràtic Angolès, partit polític angolès desaparegut
* Front de Pomes Alemanyes, organització alemanya que parodia els partits d'extrema dreta
* Fuji Dream Airlines, aerolínia japonesa
* Ferrari Driver Academy, iniciativa esportiva de Fórmula 1
* Forces de Defensa de l'Ambazònia, forces armades de l'Ambazònia
# Felip Fulló

Felip Fulló (segle xv i XVI) fou un escultor actiu a Mallorca a inicis del segle xvi. La seva obra més coneguda són els cadirats de la Seu de Mallorca, on es poden observar influències europees, sobretot flamenques i florentines. Va ser contractat per realitzar aquest cadirat el 1514 i va rebre l'ajut de Juan de Salas. Quan Gaudí va reformar la seu, avançà l'altar major fins davall la primera volta del presbiteri i mudà el cadirat del cor, obra de Felip Fulló, des del cor renaixentista, al mig de la nau central, fins als murs laterals de la capella Reial.

## Referències

* ↑ «Felip Fulló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Felip Francesc de Paula de Borbó

Felip Francesc de Paula de Borbó i de Borbó-Parma (San Ildefonso, 5 de setembre de 1783 - San Lorenzo de El Escorial, 17 d'octubre de 1784) va ser un infant d'Espanya, fill de Carles IV, mort de manera prematura poc després de complir un any.
Va néixer al Palau Reial de La Granja de San Ildefonso el 5 de setembre de 1783. Va ser el setè fill de Carles IV d'Espanya i de la seva esposa, Maria Lluïsa de Borbó-Parma, llavors encara prínceps d'Astúries. Va ser bessó de l'infant Carles, que va néixer tres hores abans que Felip, raó per la qual va esdevenir segon a la successió al tron. Va ser el primer cas de bessons a la família reial espanyola. Va ser el seu padrí de bateig el seu avi, el rei Carles III. El mateix dia va rebre la distinció i collar de cavaller de l'orde del Toisó d'Or.
En tot cas, el naixement d'ambdós infants, en absència de descendència masculina, va causar molta alegria a la família reial, que va col·locar tots dos al mateix bressol i va permetre que el públic, sense distinció de classe pogués entrar a palau per veure'ls. Amb tot, tant la seva salut com la del seu germà va ser feble i tots dos van morir l'any següent, aproximadament amb un mes de diferència. Felip va morir a San Lorenzo de El Escorial el 17 d'octubre de 1784. Les seves restes descansen al Panteó d'Infants del monestir d'El Escorial.

## Referències

* ↑ Robles do Campo, Carlos «Los infantes de España bajo la Ley Sálica». Anales de la Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, vol. 10, 2007, pàg. 332. Arxivat de l'original el 2022-10-05 [Consulta: 3 febrer 2022].
* 1 2 Mateos Sáinz de Medrano, Ricardo. «Felipe Francisco de Paula de Borbón y Borbón» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Pinedo y Salazar, Julián de. Historia de la insigne Orden del Toyson de Oro (en castellà). vol. 1. Madrid: Imprenta Real, 1787, p. 571.
* ↑ Quevedo, José. Historia del Real Monasterio de San Lorenzo, llamado comúnmente del Escorial, desde su origen y fundación hasta fin del año de 1848 (en castellà). Madrid: Establecimiento Tipográfico de Mellado, 1849, p. 369.
# Expedició 42

L'Expedició 42 va ser la 42a estada de llarga durada a l'Estació Espacial Internacional. Va començar el 10 de novembre de 2014 amb el desacoblament de la Soiuz TMA-13M, tornant la tripulació de l'Expedició 41 cap a la Terra i va acabar amb el desacoblament de Soiuz TMA-14M el març de 2015.

## Tripulació

| Posició | First Part (Novembre de 2014) | Second Part (Novembre de 2014 a març de 2015) |
| Comandant | Barry E. Wilmore, NASA Segon vol espacial | Barry E. Wilmore, NASA Segon vol espacial |
| Enginyer del vol 1 | Aleksandr Samokutyayev, RSA Segon vol espacial | Aleksandr Samokutyayev, RSA Segon vol espacial |
| Enginyer del vol2 | Yelena Serova, RSA Primer vol espacial | Yelena Serova, RSA Primer vol espacial |
| Enginyer del vol 3 | | Anton Shkaplerov, RSA Segon vol espacial |
| Enginyer del vol 4 | | Samantha Cristoforetti, ASI-ESA Primer vol espacial |
| Enginyer del vol 5 | | Terry W. Virts, NASA Segon vol espacial |

### Font

    Spacefacts

## Referències

* ↑ «Expedition 41 Departs from Station in Soyuz». NASA.gov. [Consulta: 10 novembre 2014].
* ↑ «Upcoming ISS expeditions». Spacefacts. [Consulta: 16 març 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina de la NASA sobre les Expedicions a l'Estació Espacial
# FNI

FNI té els següents significats:
* Front Navarrès Independent, partit polític històric de Navarra
* Front Nacional Islàmic, partit polític històric del Sudan
* Federació Nacional dels Independents, partit polític històric de França
* Federació Naturista Internacional, organització internacional que uneix les associacions naturistes nacionals
* Institut Nansen (del seu nom en noruec Fridtjof Nansens Institutt), fundació noruega nomenada en honor de l'explorador Fridtjof Nansen
# Falange (os)

Les falanges són els ossos situats a la punta de les extremitats i constitueixen les estructures òssies dels dits. Per tant, n'hi ha a les mans (falanges de la mà) i als peus (falanges del peu). Són ossos llargs, ja que hi predomina la longitud por sobre de la grossària i l'amplada, i es troben en nombre de tres per a cada dit (excepte en el polze o en el dit gros del peu, on només en tenen dues). Es denominen primera falange, segona falange i tercera falange, o falange proximal, falange mitjana i falange distal o, en l'antiga nomenclatura, falange, falangina i falangeta, respectivament. Cadascuna consta de dues cares, anterior i posterior, i dos extrems, el proximal i el distal (superior i inferior), articulars ambdues en la 1 i la 2, i sols el superior en la 3.

## Vegeu també

* Exostosi subunguial
Viccionari
# Fever-Tree

Fevertree Drinks plc, conegut com Fever-Tree, és un productor britànic de mixers de begudes premium, fundat per Charles Rolls i Tim Warrillow el 2004.
El nom de la companyia prové del seu producte inicial, una aigua tònica. El seu tònic estava aromatitzat amb quinina, un producte químic que s'extreia de l'escorça de la Cincona sud-americana. Quan es va introduir a l'Índia com a fàrmac per ajudar a reduir la febre associada a la malària, la quinina es barrejava amb aigua amb sosa i sucre per fer-la més agradable, produint l'aigua tònica més antiga. A l'Índia es coneixia l'arbre de la cincona com a arbre de la febre.
Amb seu a l'oest de Londres, Fever-Tree fabrica una gran varietat de productes, inclosa aigua tònica, cervesa de gingebre i llimonada. A març de 2015, els seus productes s'exportaven a 50 països.
El març de 2013, els fundadors van vendre el 25% de la companyia a Lloyds Development Capital. El novembre de 2014, la companyia va surar a la Borsa de Londres amb el símbol LSE: FEVR; la sortida a borsa va valorar Fever-Tree en 154,4 milions de lliures esterlines. A January 2018, el seu valor de mercat s'havia multiplicat per quatre.

## Productes

Els mixers de begudes de Fever-Tree han guanyat la categoria de "beguda freda excepcional" als sofi Awards el 2010, 2011 i 2012.
Els productes es fabriquen a Somerset. La gamma inclou:
* Aigua tònica índia
** L'aigua tònica número 1 més venuda i l'aigua tònica número 1 més tendent dels 50 millors bars mundials de l'Informe anual de 2016
* Aigua tònica naturalment lleugera
* Aigua tònica mediterrània
* Aigua tònica de saüc
* Aigua tònica aromàtica
* Aigua tònica de clementina i canyella
* Tònica de llimona siciliana
* Aigua Soda Premium
* Llimonada siciliana
* Cola malgache
* Cervesa de gingebre
* Ginger Ale especiat de taronja
* Smoky Ginger Ale
* Cervesa de gingebre
* Cervesa de gingebre naturalment lleugera
* Llimona amarga

## Referències

* 1 2 Shaw, Lucy. «Fever-Tree tonic sells stake for £12m». The Drinks Business, 13-03-2013. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ «Còpia arxivada» (PDF). The Sunday Times, 08-05-2011, pàg. 2–3. Arxivat de l'original el 10 de juny 2012 [Consulta: 10 abril 2013]. Arxivat 10 de juny 2012 a Wayback Machine.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-05-16. [Consulta: 26 abril 2021].
* ↑ , 24-01-2018.
* ↑ «2012 sofi awards - Fever-Tree Mediterranean Tonic». foodspring.com. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ «Company Profile - Fever-Tree». The Grocer, 03-03-2008. [Consulta: 10 abril 2013].

## Enllaços externs

* Fever-Tree - Lloc web oficial
* Plantilla:Finance links
# Ferran Maximilià de Baden-Baden

Ferran Maximilià de Baden-Baden (en alemany Ferdinand Maximilian von Baden-Baden) va néixer a Baden-Baden (Marcgraviat de Baden) el 23 de setembre de 1625 i va morir a Heidelberg el 4 de novembre de 1669. Era un príncep de Baden, fill de Guillem de Baden-Baden (1593-1677) i de la seva primera dona Caterina Úrsula de Hohenzollern-Hechingen (1610-1640).
El 1669, en companyia del seu pare, del seu germà Leopold Guillem i del seu fill, que aleshores tenia catorze anys, va visitar el príncep Carles I del Palatinat, a Heidelberg. Per obsequiar-los el príncep organitzà una cacera, en el transcurs de la qual se li disparà accidentalment l'arma i el ferí en una mà. De resultes de la ferida va morir uns dies després.

## Matrimoni i fills

Després de les negociacions entre el cardenal Mazzarino i Krebs, canceller del príncep de Baden, Ferran Maximilià es casà a l'església de Sant Eustaqui de París el 15 de març de 1653 amb la princesa Lluïsa Cristina de Savoia-Carignan (1627-1689), filla del príncep de Carignan Tomàs (1596-1656) i de la comtessa Maria de Borbó-Condé (1606-1692). Un casament entre nobles alemanys i princeses savoianes relativament freqüent en l'època, donat que molts nobles savoians s'instal·laven a Alemanya, sobretot a Baden, on podien ocupar diversos càrrecs oficials.
El matrimoni va tenir un fill, Lluís Guillem de Baden-Baden (1655-1707), que es casà amb Sibil·la Augusta de Saxònia-Lauenburg (1675-1733). Tres mesos després, el pare de Ferran Maximilià el reclamà perquè tornés a Baden, però la seva dona es negà a abandonar la Cort de Versalles. I el nen va ser confiat a la seva madrastra Maria Magdalena d'Oettingen (1619-1688).

## Bibliografia

* Andrea Merlotti, "Politique dynastique et alliances matrimoniales de la Maison de Savoie au XVIIe siècle" (p. 239 à 255), Dix-septième siècle, PUF, n° 243 2009/2, 192 pages ISBN 9782130572626
* Thomas Nicklas, "La Bavière, la Savoie, la France et le choix des princesses au XVIIe siècle " (p. 257-266), Dix-septième siècle, PUF, n° 243 2009/2, 192 pages ISBN 9782130572626

## Enllaços externs

* Druckschriften von und über Ferdinand Maximilian von Baden-Baden
# Fernley

Fernley és una població dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2007 tenia 12.673 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fernley tenia 8.543 habitants, 3.151 habitatges, i 2.366 famílies La densitat de població era de 93,13 habitants per km².
Dels 3.151 habitatges en un 38,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 18,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 64 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34,8 anys. Per cada 100 dones hi havia 100,68 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,39 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.695$ i la renda mediana per família de 49.596$. Els homes tenien una renda mediana de 37.480$ mentre que les dones 26.938$. La renda per capita de la població era de 18.622$. Aproximadament el 4,9% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fernley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Fernley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Festa de Sant Sebastià del Pont de Suert

La Festa de Sant Sebastià del Pont de Suert té el seu origen en la institució de la Confraria de Sant Sebastià, que neix en aquest municipi l'any 1586. El "Llibre Vell" (1730) de la Confraria recull el text fundacional i els estatuts de l'entitat on s'estableix la celebració anual de la Festa de Sant Sebastià i es fixen els diferents actes de què consta la festa, tant religiosos com civils. Les úniques interrupcions conegudes de la festa es van produir els anys 1937 i 1938, degut a la guerra civil. Està reconeguda com a festa patrimonial d'interès nacional.
Se celebra els dies 19, 20 (festivitat del Sant) i 21 de gener. La festa comença el vespre del dia 19, amb la Missa de Vigília de la Solemnitat de Sant Sebastià, predicació del Pare Predicador i cant dels goigs. Acabat el servei religiós té lloc el sopar, primer dels àpats rituals de què consta la festa i que tenen lloc a la seu de la Confraria. Els actes de la festivitat de sant Sebastià, dia 20 de gener, comencen amb el segon dels àpats rituals, l'esmorzar. A continuació se celebra la Missa de Solemnitat de Sant Sebastià, amb predicació, cant dels goigs i en acabar, té lloc el que es considera l'acte central de la festa, la solemne processó de Sant Sebastià, seguida amb gran devoció i participació massiva de la societat pontarrina. Cada any, per rigorós torn, s'estableix un itinerari per un barri diferent, realitzant els descansos fixats, en què es dediquen pregàries i oracions al sant. L'acompanyament musical de la processó és el cant dels goigs de Sant Sebastià. A continuació es fa el dinar per a tots els confrares, en el decurs del qual i seguint l'antiga tradició es fa l'entrega de la perdiu al Pare Predicador. Al vespre, abans del sopar, té IIoc el rosari i l'adoració de la relíquia de Sant Sebastià, i a continuació, el corresponent sopar.
Les activitats del dia 21 consisteixen en el tradicional esmorzar, la celebració d'una eucaristia, per recordar els confrares morts al llarg de l'any i, posteriorment, el dinar, en el decurs del qual té lloc el nomenament dels nous priors, que es faran càrrec de l'organització de la festa l'any següent. Es tracta d'una cerimònia que duen a terme els dos priors que han gestionat la Confraria i la festa durant l'any, els quals entreguen una safata amb una poma vermella als confrares que seran els nous priors, que l'accepten restant així formalment nomenats. Seguidament, es procedeix a l'entrega de la poma a les noves priores, normalment les esposes del priors nomenats i que participaran igualment en la responsabilitat d'organitzar la propera festa. Finalment, al vespre se celebra un sopar, el darrer dels àpats rituals que conformen la festa i que en aquest cas, serveix de comiat i cloenda. Dels elements que conformen la Festa de Sant Sebastià del Pont de Suert, mereixen una menció especial els àpats rituals.

## Referències

* 1 2 3 Gencat «La Festa de Sant Sebastià del Pont de Suert». Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya, 2012. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014 [Consulta: 9 juny 2014].