OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu de la ciutat de Bratislava

El Museu de la ciutat de Bratislava (en eslovac: Múzeum mesta Bratislavy) és un museu a Bratislava, Eslovàquia, establert el 1868. La seva seu està situada en el nucli antic, prop de la Plaça d'Armes a la Ciutat Vella. El museu és propietat d'una de les 11 organitzacions de la ciutat de Bratislava.
Documenta la història de Bratislava, des dels primers períodes fins al segle xx. És el museu més antic en operació contínua a Eslovàquia, un país creat recentment el 1993. El Museu de la Ciutat de Bratislava administra nou museus especialitzats amb nou exposicions permanents en tota la ciutat.

## Referències

* ↑ «Múzeum mesta Bratislavy». Arxivat de l'original el 2017-09-24. [Consulta: 13 desembre 2016].
* ↑ «PROFILE OF THE MUSEUM». Muzeum-bratislava. Arxivat de l'original el 2007-09-20. [Consulta: 13 desembre 2016].
# Museu de la catedral de Ferrara

El Museu de la Catedral de Ferrara es troba a la via San Romano, a poques passes de la Catedral de San Giorgio (Ferrara). Recull algunes obres mestres de la mateixa catedral.

## Història

El museu va ser creat el 1929 i, recentment, ha reobert en l'antiga església de San Romano (que a més de l'església té un valuós claustre al voltant del qual s'organitzen algunes sales del museu i l'entrada). A San Romano, temps enrere s'allotjaven els monjos benedictins de l'abadia de Fruttuaria.

## Recorregut de l'exposició

La primera sala està ubicada al primer pis, per sobre de la taquilla, i presenta els codis il·lustrats del segle xiii i del quatrocento (un llibre d'himnes, un saltiri i vint-i-dos cors renaixentistes, il·lustrats per Guglielmo Giraldi, mestre local, de Jacopo Filippo Argenta Martino da Modena i Giovanni Vendramin), diversos materials de pedra, incloses les restes d'un faristol llombard del segle viii i un Retrat de Giovanni Bessarione a baix relleu, arran de la seva presència a la ciutat durant el Concili de Ferrara (1437).
A la segona sala, coberta per voltes creuades pintades, s'accedeix al claustre: conserva alguns valuosos reliquiaris del segle xiv i xv, ornaments sagrats i una Madonna i Nen.
La tercera i última sala és la sala de l'església i conserva les principals obres mestres:
* Dues davant de l'orgue de la Catedral Cosmè Tura amb el St. Jordi i la princesa i una Annuncianzione (1469). És una de les obre més conegudes de l'Escola de Ferrara.
* El cicle dels mesos, provinent de la Porta dels mesos de la catedral (destruïda en el segle xviii). Els diversos alts relleus amb les personificacions i amb les activitats agrícoles relacionades amb els mesos són obra da l'anònim Mestre dels mesos (actiu entre el 1220 i 1230 aproximadament), una de les figures més importants de l'Escultura italiana del segle xiii, entre Benedetto Antelami i Nicola Pisano.
* La Madonna della Melograna de Jacopo della Quercia (1406).
* Una sèrie de vuit esplèndids tapissos, la meitat del segle xvi, amb històries de Sant Jordi i Sant Maureli, fets a Ferrara i dirigits pel flamenc Johannes Karch sobre cartró de Garofalo i de Camilo Filippi.
* Un capitell amb les històries de San Giovanni Battista, segle xiii, a la porta dels mesos.
* Altres materials de pedra (Mestre Comacini, Mestre Campionesi i un grup atribuït a Nicholaus)

## Altres imatges

* Claustre de San Romano
* Sant Jordi, el drac i la princesa, Cosmè Tura

## Vegeu també

* Ferrara
# Moviment antiglobalització

El moviment antiglobalització o antimundialització és un conjunt de grups polítics i socials diversos que protesten i s'oposen al procés d'integració econòmica mundial dirigit per l'Organització Mundial del Comerç (OMC), el Fons Monetari Internacional i el Banc Mundial i la majoria de les grans empreses multinacionals. Davant del fet que molts aspectes de la vida local i comunitària són influïts per les decisions d'aquest organismes llunyans, el moviment antiglobalització proposa una alternativa a l'economicisme doctrinari del Fòrum Econòmic Mundial amb el lema «un altre món és possible». També se l'anomena moviment altermundialista. El sociòleg francès Pierre Bourdieu (1930-2002) va ser un dels inspiradors intel·lectuals del moviment.
Les principals crítiques a la globalització són la falta de transparència i de participació ciutadana, l'absoluta insostenibilitat del sistema i el fet que beneficia bàsicament a les corporacions transnacionals i als més rics del planeta. Molts ciutadans se senten ben lluny dels partits polítics que es presenten a les eleccions i sovint s'organitzen en moviments temàtics de protestació extraparlamentària.
El moviment antiglobalització forma una xarxa informal i s'organitza de manera descentralitzada. Aquest moviment engloba organitzacions no governamentals (ONG), grups socialdemòcrates com Attac, col·lectius com el Moviment dels Treballadors Rurals Sense Terra, Via Campesina i la Confédération Paysanne de José Bové, ecologistes com Greenpeace, socialistes, anarquistes, etc. Sovint organitzen protestes i conferències alternatives a les trobades d'agents econòmics i polítics pro mundialització. Una de les primeres protestes massives es van organitzar a Seattle el 1999 contra la cimera de l'OMC. El documental Rosa de foc de José A. Fernández descriu les mobilitzacions Barcelona el 2001 amb motiu de la visita del Banc mundial que finalment va suspendre la reunió. Al costat de les grans manifestacions, el fenomen s'ha transformat en una multitud de petites lluites amb ciutadans connectats a través de la xarxa que miren d'influir en diversos àmbits locals per fer un món que no segueixi el diktat neoliberal.

## Vegeu també

* Antisistema
* Grup d'afinitat
* Localisme

## Referències

* ↑ «Moviment antiglobalització». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Forum social Mundial:un altre món és possible». TV3 Notícies, 29-06-2010.
* ↑ «moviment antiglobalització». Navegador tesaurus. Parlament de Catalunya, s.d. [Consulta: 6 desembre 2017].
* ↑ «Exposició bibliogràfica. Pierre Bourdieu, l'últim gran sociòleg». UAB - Biblioteca de Ciències Socials, 2002. [Consulta: 6 desembre 2017].
* ↑ «Les ideologies polítiques». Diari escola. VilaWeb, 26-05-2003. [Consulta: 6 desembre 2017].
* ↑ «La esquerra verda Francesa». Racó Català, 01-02-2007. [Consulta: 6 desembre 2017].
* 1 2 «Què se n'ha fet, del moviment antiglobalització?». TV3, 05-11-2013.
* ↑ «Moviments Antiglobalització». Vilaweb. [Consulta: 9 gener 2021].
# Màrtirs de Salsette

Els Mârtirs de Salsette foren un grup de cinc jesuïtes missioners a l'Índia, morts per la seva tasca de predicació a Cuncolim (Goa del Sud), el 25 de juliol de 1583. Són venerats com a beats per l'Església catòlica.

## Biografia

Els jesuïtes eren:
* Rodolfo Acquaviva (Atri, Teramo, Abruços, 1550 - 1583), sacerdot italià i superior de la missió,
* Alfonso Pacheco de Alarcón (Minaya, Albacete, ca. 1549 - 1583), sacerdot castellà,
* António Francisco (Coïmbra, 1553-1583, sacerdot portuguès,
* Francisco Aranha (Braga, ca. 1551 - 1583), germà jesuïta i coadjutor portuguès, i
* Pietro Berno, (Ascona, Ticino, 1553 - 1583), sacerdot suís.
Els missioners havien estat enviats a l'Índia per evangelitzar en les missions jesuïtes que hi havia a la zona, particularment la regió de Goa. Acquaviva i els seus companys s'adreçaren a la península de Salsette, on hagueren de suportar continus conflictes de les autoritats i els sacerdots hinduïstes, que consideraven la península com un territori sagrat. Els seus atacs sovint desencadenaren accions punitives dels portuguesos i això augmentà la intolerància dels indis, que suposà un perill creixent per als missioners.
Els jesuïtes decidiren d'emprendre un treball de persuasió i els cinc anaren a Cumcolim, el centre més important de Salsette. Es reuniren el 15 de juliol de 1583 a Orlim i, amb altres cristians, anaren cap a Cumcolim per edificar-hi una església i fer del lloc la base de la predicació a tota la regió. Hi arribaren el 25 de juliol de 1583 i hi aixecaren una creu i la població, instigada pel cap Pondù, els atacà. Tot i que alguns laics portaven armes, Pacheco els prohibí de fer-les servir dient que no hi havien anat a lluitar; els natius caigueren sobre ells i els mataren. Aranha, ferit, quedà viu, i l'endemà, en negar-se a adorar els déus pagans, també fou mort.
També hi moriren els laics Gonzalo Rodríguez i catorze cristians indígenes, dos nens entre ells. L'arquebisbe de Goa, Menezes, però, en va ometre els noms quan incoà la causa de beatificació al final del segle XVI.

## Veneració

Els seus cossos foren recuperats temps més tard pels portuguesos i traslladats de forma solemne a Goa, on foren considerats màrtirs. El procés de beatificació, iniciat el 1598, s'allargà, ja que s'argumentà que no es tractava d'un martiri per la fe, sinó que l'assassinat havia estat provocat per la rauxa dels natius arran de la guerra provocada per la destrucció d'alguns temples durant les incursions portugueses. En 1741 Benet XIV declarà que es tractava d'un martiri per la fe i el papa Lleó XII va proclamar els jesuïtes beats el 30 d'abril de 1893. La celebració litúrgica conjunta és el 25 de juliol.

## Referències

* ↑ «Beato Rodolfo Acquaviva». [Consulta: 26 febrer 2022].

## Bibliografia

* "Martyrs of Cuncolim", en: Catholic encyclopedia. New York: Robert Appleton Company. 1913.
# Mètode de l'ànec de goma

El mètode de l'ànec de goma, en anglés rubber duck debugging, és un terme informal utilitzat dins l'enginyeria de programari per a designar un mètode de depuració de codi. El nom és una referència a una història que apareix en el llibre The Pragmatic Programmer en el qual un programador porta amb si un ànec de goma i depura el seu codi obligant-se a explicar-lo, línia per línia, a l'ànec. Molts altres termes existeixen per aquesta tècnica, sovint implicant diferents objectes inanimats.
Molts programadors han tingut l'experiència d'explicar un problema de programació a algú, possiblement fins i tot a algú que no sap res sobre programació, i arribar durant el procés d'explicar el problema a la solució. Descrivint el que el codi suposadament fa i observant què és el que de fet fa, qualsevol incongruència entre aquests dos esdevé aparent. Utilitzant un objecte inanimat, el programador pot intentar acomplir això sense haver d'implicar una altra persona.

## Referències

* ↑ The Pragmatic Programmer: From Journeyman to Master. Addison Wesley. ISBN 978-0201616224. Arxivat 2015-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ Baker, SJ. The Contribution of the Cardboard Cutout Dog to Software Reliability and Maintainability.

## Enllaços externs

* Cant LUG. Ethernal. «Description of the method» .
* Rubber duck debugging. : pàgina honorant el mètode.
* Rubber Duck Problem Solving. : Coding Horror blog.
# Mètode de la velocitat relativa

El mètode de la velocitat relativa s'utilitza per calcular la velocitat absoluta d'un punt a partir de la seva velocitat relativa a un altre punt de velocitat coneguda. És molt comú utilitzar-lo en processos d'enginyeria mecànica per obtenir la velocitat d'una barra, pistó o altres elements d'un mecanisme.

## Equació de velocitat relativa

Per calcular la velocitat d'un punt A que es mou respecte a un punt B, que al seu torn es mou respecte a un referencial absolut, podem usar la següent relació:
   $\mathbf {v} _{A}=\mathbf {v} _{B}+\mathbf {v} _{AB}$
on:
    $\mathbf {v} _{A}$, velocitat absoluta del punt A respecte a la referència absoluta.
    $\mathbf {v} _{B}$, velocitat absoluta del punt B respecte a la referència absoluta.
    $\mathbf {v} _{AB}$, velocitat relativa del punt A respecte del punt B.
Quedant la fórmula de la següent manera:
   $\mathbf {v} _{AB}=\mathbf {v} _{A}-\mathbf {v} _{B}$
Llavors, per resoldre el moviment relatiu entre A i B el que es fa és expressar la velocitat de A i de B respecte a un punt fix.
La velocitat relativa no té per què estar associada a un desplaçament lineal, pot ser provocada per una rotació de A respecte a B. És habitual expressar per components vectorials (dues en el pla i tres en l'espai) totes les velocitats, tant pel que fa com la dels punts A i B. En aquest cas, la velocitat relativa s'expressaria com a producte vectorial del vector de posició de A respecte a B per la velocitat angular relativa (gir A amb respcto a B), més una component lineal de direcció desconeguda.
En aquesta situació, tant en el moviment pla com el moviment en el de tres dimensions, apareixen més incògnites que equacions (les components s'igualen entre si i apareixen dues i tres equacions en el pla i ESPCI respectivament), les dues o tres components de la velocitat relativa, plana o espacial, i l'angular, però sempre es pot determinar la velocitat angular relativa com resta de la del sòlid a la qual pertany el punt B menys a la qual pertany l'A, ja que estem veient el gir d'A respecte de B. En alguns casos el que és conegut és la trajectòria d'A respecte a B, per tant en comptes de tenir per incògnites les components de la velocitats relativa lineal només en tenim el mòdul.

## Aplicacions

En enginyeria mecànica és d'interès trobar la velocitat relativa en punts de contacte de dues peces, és a dir, A i B són el mateix punt de l'espai, però A es mou amb un sòlid i B amb un altre. Resolent la velocitat relativa és possible determinar l'acceleració relativa entre un sòlid i un altre que ens va a determinar les forces que s'exerceixen entre si dos sòlids. En enginyeria és important conèixer quins esforços estan sotmeses les peces per triar materials que suporten aquests esforços.
# Mutpuracinus archiboldi

Mutpuracinus archiboldi és una espècie extinta de marsupials carnívors. És un dels membres més primitius de la família Thylacinidae, a més de ser un dels més petits. Se n'han trobat restes fòssils al Territori del Nord (Austràlia).

## Referències

* ↑ Murray, P.; Megirian, D «Two new genera and three new species of Thylacinidae (Marsupialia) from the Miocene of the Northern Territory, Australia» (PDF) (en anglès). The Beagle, Records of the Museums and Art Galleries of the Northern Territory, 16, 2000, pàg. 145-162. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 19 novembre 2014].
# Muhammad al-Haik al-Andalusí

Muhàmmad ibn al-Hussayn al-Hàïk al-Andalussí at-Titawní (àrab: محمد بن الحسين الحائك, Muḥammad ibn al-Ḥussayn al-Ḥāʾik) fou un erudit marroquí de Tetuan, del segle xviii, compilador de textos de cançons andalusines conservades al Marroc. Tot i que la compilació fou exhaustiva, encara no hi són totes a la seva obra Kunnash al-Haik. De la seva vida personal no se'n sap gairebé res.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, III, 72-73
# Muhammad ibn Ali Rawandi

Muhammad ibn Ali Rawandi fou un historiador persa del període seljúcida (segles xii i xiii) originari del poble de Rawand prop de Kashan. Va escriure una història dels grans seljúcides anomenada Rabad al-sudur wa-ayat al-surur que abraça el govern dels sultans fins a Toghrul III. Va servir als sultans seljúcides de Pèrsia i després del 1194, per no servir als khwarzimxàs, va marxar al Soldanat de Rum.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 476
# NAA

NAA té els següents significats:
* North American Aviation, empresa històrica dels Estats Units, fabricant d'avions
* National Anthropological Archives, col·lecció de documents històrics d'antropologia de la Smithsonian Institution
* Arxius Nacionals d'Austràlia (del seu nom en anglès National Archives of Australia), agència del govern d'Austràlia encarregada de la preservació dels seus documents
* Narita Airport Authority, empresa operadora de l'Aeroport Internacional de Narita, a Tòquio (Japó)
* Neolític aceràmic A, primera fase del Neolític preceràmic
* Anàlisi per activació neutrònica (del seu nom en anglès Neutron Activation Analysis), tècnica analítica basada en processos nuclears
* Àcid 1-naftalenacètic (del seu nom en anglès 1-Naphthaleneacetic Acid), fitohormona sintètica molt usada en agricultura
* Niacinamida (del seu nom en anglès Nicotinic Acid Amide), una de les dues substàncies considerades com a vitamina B3, conjuntament amb la niacina
* Norwegian Air Argentina, una aerolínia de baix cost de l'Argentina
# Namhansanseong

Namhansanseong (literalment "Fortalesa de la Muntanya Han del sud") és un parc declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, situat a 480 m. sobre el nivell del mar, al sud-de Seül. Està situada a la Namhansan ("Muntanya Han del Sud"), que conté fortificacions que daten del segle xvii i diversos temples. Es pot accedir-hi fàcilment des de Seül mitjançant l'estació de Namhansanseong de la línia 8 del metro de Seül.
Durant la Invasió Qing de Joseon en 1636, el rei Injo es va refugiar a Namhansanseong i va enviar la família a l'illa de Ganghwa, però ambdós foren capturats i Joseon es va convertir en vassall de la dinastia Qing.

## Referències

* ↑ Turnbull, Stephen. Japanese Castles in Korea 1592–98 (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2012, p. 61. ISBN Bloomsbury Publishing.
# Municipi d'Aglona

El municipi d'Aglona (en letó: Aglonas novads) és un dels 110 municipis de la República de Letònia, que es troba localitzat al sud-oest del país bàltic. El municipi va ser creat l'any 2009 després de la reorganització territorial. La capital és la vila d'Aglona.

## Ciutats i zones rurals

* Aglonas pagasts (zona rural)
* Grāveru pagasts (zona rural)
* Kastuļinas pagasts (zona rural)
* Šķeltovas pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 4.561 personas (2009). La superfície del municipi té uns 392,7 kilómetros quadrats. La densitat poblacional és de 11,61 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «La Comisión Central de Elección de República de Letonia». Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 2 gener 2015].
* ↑ «Ministerio de Desarrollo de las Regiones y Municipalidades de República de Letonia». Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 2 gener 2015].
# Municipi d'Aknīste

El municipi d'Aknīste (en letó: Aknīstes novads) és un dels 110 municipis de la República de Letònia, que es troba localitzat al sud-oest del país bàltic, i que té com a capital la ciutat d'Aknīste. El municipi va ser creat l'any 2009 després de la reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Aknīste (ciutat i zona rural)
* Asares pagasts (zona rural)
* Gārsenes pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 3.303 persones (2009). La superfície del municipi té uns 285 kilòmetres quadrats. La densitat poblacional és de 11,59 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzīvotāju skaits Latvijā 2009.gada 14.janvārī, pašvaldību vēlēšanu izsludināšanas dienā» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ «Administratīvi teritoriālais iedalījums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 4 gener 2015].
# NVA

NVA té els següents significats:
* Nieuw-Vlaamse Alliantie, partit polític flamenc de Bèlgica
* Exèrcit Popular Nacional (del seu nom en alemany Nationale Volksarmee), forces armades de la República Democràtica Alemanya
* Exèrcit del Poble de Vietnam (del seu nom en anglès North Vietnamese Army), forces armades de la República Democràtica del Vietnam
# Múscul tirohioidal

El múscul tirohioidal (musculus thyreohyoideus) és un dels quatre músculs de la regió infrahioidal. És un múscul en forma de quadrilàter, que es pot considerar com una continuació del múscul esternotiroioidal el qual s'estén del cartílag tiroide a l'os hioide.
S'origina en la superfície externa de la làmina del cartílag tiroide, en la línia obliqua. La seva inserció inferior es realitza en els tubercles tiroidals i el lligament que els uneix a aquests, i la superior a la vora inferior de l'asta major del hioide així com al seu cos.
És innervat per les branques primàries anteriors de nervi cranial C1, que arriben al múscul a través del nervi hipoglòs.
En la seva acció fa descendir l'os hioide; o bé, si aquest es troba fixat per la contracció prèvia dels seus elevadors, actua sobre la laringe i l'eleva.

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 1r febrer 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Os hioide. Superfície anterior. Ampliat.
* Les venes de la glàndula tiroide.
* Nervi hipoglòs, plexe cervical i les seves branques.
* Vista lateral de la laringe i músculs relacionats.
* El plexe braquial dret amb les seves branques curtes, vist des de davant.
* Múscul tirohioidal

## Enllaços externs

* LUC thyh
* Thyrohyoid+muscle al Diccionari d'eMedicine
# Naxos Records

Naxos Records és una casa discogràfica de discos compactes i DVDs de música clàssica. Fundada el 1987 per Klaus Heymann, un alemany resident en Hong Kong, la discogràfica és un dels segells més grans sobre música clàssica i també ha començat a distribuir DVD. En un context de declivi de vendes de música clàssica, Naxos és una de les dues discogràfiques que més vendes té del món. És a més a més la discogràfica independent més gran del món.

## Referències

* ↑ Dougan, Michael. «Classical Music: Tuning up for the 21st century» (html). San Francisco Chronicle. [Consulta: 6 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Nasir al-Din Muhammad

Nasir al-Din Muhammad fou emir d'Elbistan de la dinastia Dhul-Kadr, fill de Ghars al-Din Khalil, proclamat per un exèrcit otomà que va deposar al seu cosí germà Sadaka (fill de Shaban Suli) el 1399. El 1400 l'emirat fou atacat per Tamerlà en revenja perquè les seves forces havien estat atacades pels Dhul-Kadirlü durant el setge de Sivas (Muhammad estava casat amb la filla del cadi de Sivas, Burhan al-Din, de nom probablement Misr Khatun). Al mateix temps Tamerlà va atacar també Tadmur, a Síria, on s'havien establert un grup nombrós de nòmades Dhul-Kadirlü. En aquesta situació Muhammad es va acostar als egipcis sense allunyar-se dels otomans. El 1412 va enviar forces al soldà otomà Mehmet I que s'havia casat amb una filla seva de nom probablement Emina, en contra del seu rival Musa. També va ajudar els egipcis en l'expedició de càstig contra l'emir de Karaman el 1419, el qual fou derrotat i fet presoner, sent enviat al Caire; en agraïment el soldà egipci li va cedir Kayseri que abans pertanyia als karaman-oghlu, on el 1432 va construir la madrassa de Khatuniyya. El 1435 els karaman-oghlu van recuperar Kayseri però Muhammad va cridar en ajut a l'otomà Murat II que va recuperar la ciutat (1436) i li va retornar. El 1440 va visitar el Caire per restablir les bones relacions amb Egipte que s'havien deteriorat darrerament i una de les seves filles es va casar amb el soldà Shaqmaq. Va morir amb més de 80 anys el 1442 i el va succeir el seu fill Suliman.
# Nasiriyya

    Per la ciutat de l'Iraq, vegeu Nasiriyah
La Nasiriyya és una branca de la confraria dels Shadhiliyya sorgida al sud del Marroc a la zawiya de Tamgrut fundada el 1575 per un marabut de la família Ibn Nasir. El fundador el 1660 fou de nom Muhammad ibn Muhammad ibn Ahmad ibn Muhammad ibn al-Husayn ibn Nasir ibn Amr ibn Uthman (1603-1674) i l'organitzador el seu fill Ahmad ibn Muhammad (1647-1717).

## Bibliografia

* "Between God and men : the Nasiriyya and economic life in Morocco, 1640-1830" tesis per David Gutelius. Johns Hopkins University, 2001.
* The path is easy and the benefits large: The Nasiriyya, social networks and economic change in Morocco, 1640-1830, al The Journal of African History, Gutelius, David P.V., a «ishtirak.org».
* "Sufi networks and the Social Contexts for Scholarship in Morocco and the Northern Sahara, 1660-1830" per David Gutelius.
* "The Transmission of Learning in Islamic Africa Arxivat 2014-06-27 a Wayback Machine. ed. Scott Reese. Leiden: Brill Academic Press, 2004.
* Agriculture, Sufism and the State in Tenth/Sixteenth-Century Morocco, per Francisco Rodriguez-Manas, Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London, Vol. 59, No. 3 (1996), pàgs. 450-471 a jstor.org
* The Nasiri supplication Arxivat 2009-01-30 a Wayback Machine.
* Exemple de un manuscrit (de Tombuctú) a la biblioteca dels Nasiryya
* Dalil Makhtutat Dar al Kutub al Nasiriya, 1985 (Catalog de la zawiya Nasiriyya a Tamagrut), (ed. Keta books)