OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Baduls

Baduls (en castellà: Badules) és un municipi de la província de Saragossa, a la comunitat autònoma d'Aragó i enquadrat a la comarca de la Camp de Daroca.
# Alex Turrin

Alex Turrin (Feltre, província de Belluno, 3 de juny de 1992) és un ciclista italià, professional des del 2016 i actualment a l'equip Wilier Triestina-Selle Italia.

## Palmarès

* 2014
** 1r al Trofeu Learco Guerra
** 1r al Gran Premi Città di Empoli
* 2015
** 1r a la Coppa Ciuffenna
** 1r al Trofeu Frigos
** 1r al Trofeu Castelnuovo Val di Cecina
** 1r a la Coppa in Fiera San Salvatore
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2018. 86è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Relacions internacionals de l'Azerbaidjan

Les relacions exteriors de l'Azerbaidjan són les relacions que té aquest país amb els altres països de l'exterior, tant en el camp polític, com en els camps econòmic, comercial, militar, jurídic, geopolític i geoestratègic.
El país manté ambaixades a 160 països, mantenint un total de relacions bilaterals amb 174 països, incloent l'Estat de Palestina, la Santa Seu i Israel (sent un dels països amb majoria musulmana amb millors relacions amb aquest país). no manté relacions amb Bahames, Barbados, Xipre, Armènia, Nigèria, República Centreafricana, Congo, Tanzània, Botswana, Namíbia, Lesotho, Sant Vaig prendre i Príncep, Palau, Micronèsia, Kiribati, Illes Salomó, Vanuatu, Tonga, Samoa, Papua Nova Guinea, l'Ordre de Malta i els estats amb reconeixement limitat.
És membre de les Nacions Unides, el Moviment de Països No Alineats, l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa, l'Associació per a la Pau de l'OTAN, el Consell d'Associació euroatlàntica, l'Organització Mundial de la Salut, el Banc Europeu de Reconstrucció i Desenvolupament, el Consell d'Europa, el Tractat de les Forces Armades Convencionals a Europa, la Comunitat de Democràcies, el Fons Monetari Internacional, i el Banc Mundial.

## Disputes
### Conflictes territorials

El conflicte sobre la regió d'Alt Karabakh dins de la república de l'Azerbaidjan va començar quan el 1988 la majoria armènia de la regió va exigir autonomia. Això va donar lloc a disturbis anti-armenis a l'Azerbaidjan, amb les milícies azerbaiyanas tractant d'expulsar els armenis de l'enclavament. El 1992 va esclatar una guerra i els pogroms dels armenis i dels àzeris van obligar a tots dos grups a fugir de les seves llars. El 1994, un alto el foc negociat per Rússia va posar fi a la guerra, però més d'un milió d'armenis ètnics i àzeris encara no poden tornar al seu país. El conflicte sobre Nagorno-Karabakh segueix sense resoldre malgrat les negociacions, que estan en curs des de 1992 sota l'ègida del Grup de Minsk de l'OSCE, per resoldre el conflicte pacíficament.

## Vegeu també

* Missions diplomàtiques de l'Azerbaidjan
* Relacions entre l'Azerbaidjan i la Unió Europea

## Referències

* ↑ «Azerbaijan International. Directory. Foreign Embassies in Baku». Arxivat de l'original el 15 January 2010. [Consulta: 21 abril 2010].
* ↑ «Azerbaijan International. Directory. Azerbaijan Embassies Abroad». Arxivat de l'original el 15 January 2010. [Consulta: 21 abril 2010].
* ↑ National Holiday of Uzbekistan marked in Baku, AzerTAj
* ↑ «News.Az – Azerbaijan, Israel to continue 'to forge strong friendship'». [Consulta: March 8, 2016].
* ↑ Azerbaijan MFA – diplomatic relations Arxivat 8 March 2012 a Wayback Machine.
* ↑ «Fighting Intensifies in Armenian-Azerbaijani War». The New York Times, p. 10 [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ Armenia and Azerbaijan still skirting war in Nagorno-Karabakh. thestar.com. 20 febrer 2013. Consultat 6 agost 2013
# Tomàs López Torregrosa

Tomàs López Torregrosa, més conegut pel seu segon cognom i com mestre Torregrosa (Alacant, 24 de setembre de 1868 - Madrid, 23 de juny de 1913) va ser un compositor valencià que es va dedicar fonamentalment a la sarsuela, havent compost alguns títols dels més recordats del « género chico ».
Havent destacat en el terreny musical i animat per Ruperto Chapí, es va traslladar a Madrid, on abans de complir els 20 anys va ser nomenat director musical del Teatro Apolo. Aquest teatre va ser l'impulsor del « género chico », també anomenat « teatro por horas » o « por secciones », que consistia a representar obres líriques curtes — generalment quatre per dia — podent triar el públic l'assistència a la representació completa o només a algunes de les obres.
Torregrosa es va dedicar completament al « género chico », component obres en solitari o, molt sovint, en col·laboració amb Joaquín Valverde y Sanjuán — més conegut com a Quinito Valverde —, Manuel Nieto i Matañ o Apolinar Brull. Va debutar com a compositor l'any 1896, amb l'obra La banda de trompetas
Cal reconèixer a Torregrosa la seua capacitat per a reflectir els ambients típics madrilenys, habituals en el « género chico ». Encara que va compondre una gran quantitat de sarsueles, només han sobreviscut tres: La fiesta de San Antón (1898), amb llibret de Carlos Arniches; El pobre Valbuena (1904), composta en col·laboració amb Quinito Varverde amb llibret de Carlos Arniches y Enrique García Álvarez i El santo de la Isidra (1898) amb llibret de Carlos Arniches.

## Bibliografia

* Carlos Gómez Amat, Historia de la Música Española. Siglo XIX. Ed. Alianza Música. Madrid, 1984. ISBN 84-206-8505-4 (castellà)
* Roger Alier. La Zarzuela. Ed. Robinbook, S.L. 2002. Barcelona. ISBN 84-95601-54-0 (castellà)

## Enllaços externs

* Biografia a Zarzuela! (anglès)
# Coll de Juell

«Coll de Juell» té aquests significats:
* Coll de Juell: coll situat entre els termes comunals de Dorres i d'Enveig, a la comarca de l'Alta Cerdanya
* Coll de Juell: coll situat entre els termes comunals de Fillols i de Vernet, a la comarca del Conflent.
* També existeix el Coll de Jovell
# Tuc des Neres (Vielha e Mijaran)

El Tuc des Neres és una muntanya de 2.583 metres que es troba al municipi de Vielha e Mijaran, a la comarca de la Vall d'Aran.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Joan Flotats i Llucià

Joan Flotats i Llucià (Manresa, Bages, 11 de març de 1847 - Barcelona, 11 de desembre de 1917) fou un escultor català.
Deixeble dels germans Agapit i Venanci Vallmitjana, es dedicà principalment a la imatgeria religiosa, amb moltes obres juntament amb la col·laboració de Lluís Puiggener i també amb el seu deixeble i gendre Llorenç Matamala.
Va crear la figura de "Dànae" per la decoració escultòrica de la Cascada del Parc de la Ciutadella. El 1888 elaborà la estatua de Sant Sever per la façana gòtica de la Casa de la Ciutat de Barcelona, substituint a la original del 1550. És autor de la clau de volta de l'Anunciació a la cripta de la Sagrada Família.
Amb Gaudí també va col·laborar a l'església de les Saleses i al Palau Güell.
També va realitzà La Coronació de la Verge Maria per al Cinquè Misteri de Glòria del Rosari Monumental de Montserrat, entre altres diferents escultures.
El seu fill Carles Flotats també fou escultor.

## Referències

* ↑ «Joan Flotats i Llucià». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 10 abril 2018].
* ↑ «Dànae». Art Públic. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 10 abril 2018].
* ↑ «Sant Sever». Art Públic. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 10 abril 2018].

## Bibliografia

* Barral i Altet, Xavier; Beseran, Pere; Canalda, Sílvia; Guardià, Marta; Jornet, Núria (2000). Guia del Patrimoni Monumental i Artístic de Catalunya, vol. 1 (en catalán). Barcelona: Pòrtic. ISBN 84-7306-947-1.
* Bassegoda i Nonell, Joan (1989). El gran Gaudí. Sabadell: Ausa. ISBN 84-86329-44-2.
* Gómez Gimeno, María José (2006). La Sagrada Familia. Mundo Flip Ediciones. ISBN 84-933983-4-9.
* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume (2009). Art públic de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona i Àmbit Serveis Editorials. ISBN 978-84-96645-08-0.
# Seiho Awano

Seiho Awano (阿波野 青畝, Awano Seiho, Takatori, 10 de febrer de 1899-Nishinomiya, 22 de desembre de 1992), pseudònim de Toshio Hashimoto (橋本 敏雄, Hashimoto Toshio), va ser un poeta japonès, un dels principals exponents del haiku durant el període Shōwa.

## Biografia

Nascut a Takatori, a la prefectura de Nara. Va començar a escriure les primeres poesies quan estava a la secundària. Va ser deixeble de Kiyoshi Takahama a la dècada de 1910, i durant la següent dècada organitzà un grup de poetes anomenat Les Quatre S (aquest nom era perquè tots els seus noms de pila començaven per aquesta lletra), on van estar inclosos, a banda d'ell, els poetes Shūōshi Mizuhara, Seishi Yamaguchi i Sujū Takano. Tots ells van fer contribucions a la revista Hototogisu, la qual va viure la seva època de màxima esplendor gràcies a les oberes dels quatre components del grup. La sordesa que el va afectar des de jove va provocar sempre una ombra de solitud en els seus versos, hom afirma que transmetent un estat d'ànim de lamentació i humor reflectint els sentiments de persones normals i corrents.
Com a poeta va exercir una notable influència durant el període Shōwa, encara que la seva actitud sempre va ser de perfil baix, d'humilitat i modèstia. El seu estil era simple i directe, sense pretensions filosòfiques o fent una cerca de l'ànima, si bé habitualment utilitzat imatges prestades del budisme, presentades d'una manera pràctica i característica.
Va ser president de l'Associació de Poetes de Haiku i una figura important en el món del haiku a l'àrea de Kansai, juntament amb Seishi Yamaguchi i Sujū Takano. El 1929 va fundar la revista Katsuragi, la qual va presidir al llarg de la seva vida. També va acceptar nombroses vegades exercir com a jutge de concursos de haiku en ares de promoure aquesta composició. Al llarg de la seva vida va rebre diversos premis, entre els quals el Premi Dakotsu el 1973 i el Premi Nacional de Poesia el 1992.
Va morir el 1992 amb 93 anys a Nishinomiya, a la prefectura de Hyogo.

## Referències

* 1 2 3 Kirlup, James «Obituary: Awano Seiho». Independent, 15-01-1993.
* 1 2 3 4 5 «阿波野青畝» (en japonès). Kotobank. Asahi Shinbun. [Consulta: 21 novembre 2020].
* 1 2 3 Hisamatsu, Sen'ichi. Biographical Dictionary of Japanese Literature (en anglès). Nova York: Kondasha International, 1977, p. 258. ISBN 0-87011-253-8.
# Bafilo

Bafilo (antiga Kubafolo) és una ciutat de Togo al sud de Kara, a la regió de la Kara. Antigament fou capital de la circumscripció de Togo del Nord. Està situada a 73 km al nord de Sokodé. Prop de la ciutat hi ha les cascades de Bafilo. Té indústria de vestits i produeix un bon formatge.
Segons a llegenda es va fundar per guerrers gonja dirigits per Mama, rei de Pembi, a l'inici del segle xix, quan tornaven d'una campanya militar contra Djongou; un grup es va instal·lar també a Sémeré (modern Benín). Els guerrers estaven cansats, però no gosaven demanar un descans, i de sobte el cavall del rei es va aturar a orinar i els guerrers van aprofitar per descansar. Van formar un campament que es va dir Gobangafol (de banga: "cavall", i mbofol: "orina"); els guerrers guang es van quedar i es van casar amb dones del país Temba i van adoptar la llengua tem. Es creu que en realitat Sémeré i Bafilo van ser fundades per dissidents i no pas per soldats disciplinats.
Quan hi van arribar els alemanys el territori ja estava islamitzat i hi havia diverses mesquites. Vers 1975 els dos barris de la ciutat (Centre i Agondadé) comptaven amb 27 mesquites. La mesquita principal es va construir vers la meitat del segle XX i té annex una escola alcorànica (el 1977 hi fou enviat un mestre libi). Després de la II Guerra Mundial la minoria afiliada a la confraria Qadiriyya es va unir a la Tidjaniyya.

## Notes

* ↑ Una altra versió diu que el rei era Soumaïla Ndewura Jakpa

## Bibliografia

* R. Deval, Les musulmans au Togo, 1974
* R. Cornevin, Histoire du Togo, París 1969
# Alicewilsonita-(YLa)

L'alicewilsonita-(YLa) és un mineral de la classe dels carbonats.

## Característiques

L'alicewilsonita-(YLa) és un carbonat de fórmula química Na₂Sr₂YLa(CO₃)₆·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, i publicada en el mes de març de 2024. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu Canadenc de la Natura, al Quebec (Canadà), amb el número de catàleg: cmnmc 89063, i al Museu d'Història Natural d'Oslo de la Universitat d'Oslo (Noruega), amb el número de catàleg: knr 44330.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de coure de Paratoo, a Yunta, dins la província d'Olary (Austràlia Meridional, Austràlia), sent l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Alicewilsonite-(YLa)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 maig 2022].
* ↑ Lykova, Inna; Rowe, Ralph; Poirier, Glenn; Friis, Henrik; Helwig, Kate «Mckelveyite group minerals – Part 4: Alicewilsonite-(YLa), Na2Sr2YLa(CO3)6  ⋅  3H2O, a new lanthanum-dominant species from the Paratoo mine, Australia». European Journal of Mineralogy, 36, 2, 22-03-2024, pàg. 301–310. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-301-2024 [Consulta: 22 març 2024].
# Resolució 1933 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1933 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de juny de 2010. Després de reafirmar les resolucions anteriors sobre la situació política a Costa d'Ivori i en especial les resolucions 1924, 1911, 1893 i 1885 (aquesta última relativa a Libèria), el Consell va modificar i va prorrogar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) fins al 31 de desembre de 2010, prorrogant també fins a la mateixa data l'autorització per a la presència de tropes franceses per donar suport a la missió.
La resolució va recordar, entre altres assumptes, que a Costa d'Ivori no s'havien celebrat eleccions presidencials des d'octubre del 2000, i el Consell es va montrar preocupat per aquest fet i per l'absència d'un calendari electoral i va oferir tota la col·laboració necessària perquè es duguessin a terme. Va condemnar les violacions dels drets humans al país i instar les forces polítiques (participants en l'acord d'Ouagadougou) per acabar-les. Va insistir que investiguin els fets i que els responsables obtinguin a un procés judicial amb ajuda de la Missió de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI).

## Referències

* ↑ «S/RES/1933 (2010)» (en anglès). Voting Record. United Nations Bibliographic Information System. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Security Council Renews Mandate of Côte d'Ivoire Mission until End of 2010, Aiming to Get Electoral Process on Track, Shore Up Implementation of Political Accord». Departamento de Información Pública de las Naciones Unidas, 30-06-2010. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Security Council renews mandate of Côte d'Ivoire mission until end of 2010, aiming to get electoral process back on track, shore up implementation of political accord». United Nations, 30-06-2010.
* ↑ «Security Council expands mandate of UN force in Côte d'Ivoire». United Nations News Centre, 30-06-2010.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Trois-Ponts

Trois-Ponts (Troes-Ponts en való) és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona. El 2006 tenia 2445 habitants.
Trois-Ponts és un petit poble turístic del massís de les Ardenes belgues situat a la confluència dels rius Amblève, Salm i Baleur. La seva principal atracció és la central hidroelèctrica de Coo.
El seu nom (Tres-Ponts seria la seva traducció en català) ve del fet que hi trobem tres ponts sobre dos cursos d'aigua diferents: Un sobre el riu Amblève i els altres dos sobre el Salm.
* L'avinguda de la Salm
* Cascada de Coo

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del municipi
# Coll de la Montanyeta

El Coll de la Montanyeta, és una collada que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça. És dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El coll està situat a 2.664,6 metres d'altitud, al sud del Tossal de la Montanyeta; comunica la Coma dels Pescadors (E) i la Coma d'Amitges (O).

## Rutes

El Refugi d'Estany Llong és el més proper a la collada; sent el camí pel vessant de la Coma d'Amitges una mica més curt que el del vessant de la Coma dels Pescadors.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Joan Hernàndez

Joan Hernàndez és el nom dels següents personatges:
* Joan Hernàndez i Baiges (Móra d'Ebre, Ribera d'Ebre, 1911 - Tarragona, 1988), metge i compositor de sardanes
* Joan Hernández Mora (Maó, 1902 - Madrid, 1984)
* Joan Hernàndez Pijuan (Barcelona 1931 - 2005), pintor català
# Santcebrià

Santcebrià és una masia situada al municipi de Guixers, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Descobreix la Vall de Lord». Associació Turisme Vall de Lord. [Consulta: 31 desembre 2021].
# Batalla del pas de Tirad

La batalla del pas de Tirad (Filipí: Labanan sa Pasong Tirad; ilocano: Gubat ti Paso Tirad; castellà: Batalla de Paso Tirad), a vegades anomenada les "Termòpiles Filipines", va ser una batalla de la guerra filipino-estatunidenca que va tenir lloc el 2 de desembre de 1899 al nord de Luzon, a les Filipines. Una rereguarda filipina de 60 homes comandada pel general de brigada Gregorio del Pilar va sucumbir a més de 500 nord-americans, majoritàriament del 33è Regiment d'Infanteria Voluntària al comandament del major Peyton C. March, tot retardant l'avançament nord-americà per assegurar que el president Emilio Aguinaldo i el seves les tropes poguessin escapar.

## Referències

* 1 2 3 Dumindin, Arnaldo. «Dec. 2, 1899: General Gregorio Del Pilar dies at Tirad Pass». Arxivat de l'original el 5 de setembre 2018.
* ↑ Agoncillo, Teodoro. Malolos: Crisis of the Republic, 1960, p. 543–552.
* ↑ Tucker, Spencer. The Encyclopedia of the Spanish–American and Philippine–American Wars: A Political, Social, and Military History. ABC-CLIO, 2009, p. 643. ISBN 978-1-85109-951-1.
* ↑ Jerry Keenan. Encyclopedia of the Spanish–American & Philippine–American Wars. ABC-CLIO, 2001, p. 311. ISBN 978-1-57607-093-2.
* ↑ Tucker, Spencer C. Encyclopedia of the Spanish–American and Philippine–American Wars: A Political, Social, and Military History. ABC-CLIO, 2009, p. "500"+"80" 643. ISBN 978-1-85109-952-8.

## Biografia

* Gregg Jones. Honor in the Dust: Theodore Roosevelt, War in the Philippines, and the Rise and Fall of America's Imperial Dream. Penguin Publishing Group, 2012. ISBN 978-1-101-57512-3.
# Allianz Riviera

L'Allianz Riviera és un estadi de futbol de la ciutat francesa de Niça. És la seu oficial del club de futbol Olympique Gymnaste Club de Nice-Côte d'Azur (OGC Niça) i substitueix a l'anterior estadi Stade du Ray.
Les obres van començar a partir del mes de juliol de 2006 realitzant les excavacions i el 6 d'agost de 2011 es va començar a construir l'estadi a càrrec de l'arquitecte francès Jean-Michel Wilmotte, i finalment la seva obertura es va produir el 5 de setembre de 2013 on es van acollir la 7a edició dels Jocs de la Francofonia.
L'estadi té capacitat per albergar a 35.000 espectadors, la seva orientació és de nord-sud i forma part de la categoria número tres de la Regulació d'infraestructures dels estadis de la UEFA. L'estadi va acollir alguns dels partits de l'Eurocopa 2016 i també acull els partits de la Ligue 1 del club OGC Nice.

## Esdeveniments
### Eurocopa 2016

L'Allianz Riviera va acollir durant el campionat 7 partits (incloent el partit inaugural i la final): 4 partits de la fase de grups, 1 de vuitens de final, 1 de quarts i la gran final, que van ser els següents:
| Data | Selecció #1 | Resultat | Selecció #2 | Ronda | Espectadors |
| 12 de juny de 2016 | Polònia | 1 - 0 | Irlanda del Nord | Primera fase, Grup C | 33.742 |
| 17 de juny de 2016 | Espanya | 3 - 0 | Turquia | Primera fase, Grup D | 33.409 |
| 22 de juny de 2016 | Suècia | 0 - 1 | Bèlgica | Primera fase, Grup E | 34.011 |
| 27 de juny de 2016 | Anglaterra | 1 - 2 | Islàndia | Vuitens de final | 33.901 |

### Copa Mundial Femenina de Futbol de 2019

- L'estadi acollirà sis partits de la Copa Mundial Femenina de Futbol de 2019.
| Data | Selecció #1 | Resultat | Selecció #2 | Ronda | Espectadors |
| 9 de juny de 2019 | Anglaterra | 2 - 1 | Escòcia | Primera fase, Grup D | 13.188 |
| 12 de juny de 2019 | França | 2 - 1 | Noruega | Primera fase, Grup A | 34.872 |
| 16 de juny de 2019 | Suècia | - | Tailàndia | Primera fase, Grup F | |
| 19 de juny de 2019 | Japó | - | Anglaterra | Primera fase, Grup D | |
| 22 de juny de 2019 | 2n Grup A | - | 2n Grup C | Vuitens de final | |
| 6 de juliol de 2019 | | - | | Tercer lloc | |

## Imatges

* Fotografies de les obres de construcció de l'estadi:

## Vegeu també

* Niça
* Eurocopa 2016

## Referències

* ↑ «Allianz Buys Stadium Naming Rights To Ligue 1 Club Nice's New Facility» (en amglès). Sports Business Daily. [Consulta: 24 juliol 2012].
* ↑ «Full Time Summary – Poland v Northern Ireland» (PDF). UEFA.org. Union of European Football Associations. [Consulta: 25 juny 2016].
* ↑ «Full Time Summary – Spain v Turkey» (PDF). UEFA.org. Union of European Football Associations. [Consulta: 25 juny 2016].
* ↑ «Full Time Summary – Republic of Ireland v Sweden» (PDF). UEFA.org. Union of European Football Associations. [Consulta: 25 juny 2016].

## Enllaços externs

* Stadiumdb.com - Allianz Riviera
* Web Oficial de l'estadi
* Fitxa turística de l'estadi
# Torrent de Tresserres

El Torrent de Tresserres o de Trasserres és un afluent per la dreta del Cardener.
Neix al terme municipal de Cardona, al vessant de migjorn de la Serra de Tresserres i desguassa al Cardener just després del meandre de Malagarriga.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, el Torrent de Tresserres passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Cardona | 2.005 | 41,11% |
| Fent frontera entre els termes de Cardona (al nord) i de Navars (al sud) | 2.248 | 46,09% |
| Fent frontera entre Cardona (al nord) i Pinós (al sud) | 624 | 12,79% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de Tresserres està constituïda per 19 cursos fluvials que sumen una longitud total de 18.658 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica del Torrent de Tresserres transcorre pels següents termes municipals:

### Afluents destacables

    ⊗ El Torrent de Sant Cristòfol

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Així apareix ressenyat al mapa digitals de l'ICC d'escala 1:50.000
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Coll de la Mata (Odèn)

El Coll de la Mata, o Collada de la Mata, és una collada de 1.761 metres d'altitud del terme municipal d'Odèn, al Solsonès.
Està situat a la part nord-oriental del terme, al sud-est del Montnou i al nord-oest de Canalda, al vessant nord-oriental del Puig Sobirà. Hi discorria un camí de bast de Canalda al Montnou.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.