OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Constel·lació del Burí

El Burí (Caelum) és una constel·lació menor de l'hemisferi sud anomenada així per primera vegada per Nicolas-Louis de Lacaille. És una constel·lació sense estels brillants, car el de major magnitud és de la 4,45.

## Història

Caelum va ser introduïda per primera vegada al segle xviii per Lacaille, astrònom francès creador d'altres tretze constel·lacions del cel meridionals. El nom en francès que li va donar Lacaille va ser Burin, llatinitzat com Caelum Scalptorium. Francis Baily va escurçar aquest nom a Caelum seguint un suggeriment de John Herschel. A la carta original, la constel·lació es mostra com un burí o un estilet, encara que ha arribat a reconèixer-se simplement com un cisell. Johann Bode va escriure el nom en plural (Cæla Scalptoris), però aquesta forma no va prosperar.

## Vegeu també

* Lista d'estrelles del Burí
* HD 31093

## Referències

* ↑ Ridpath, Ian. Lacaille s Southern Planisphere of 1756 . ianridpath.com.
* ↑ Ridpath, Ian. Caelum . ianridpath.com.
* ↑ Wagman, Morton (2003). Lost Stars: Lost, Missing and Troublesome Stars from the Catàlegs of Johannes Bayer, Nicholas Louis de Lacaille, John Flamsteed, and Sundry Others . The McDonald & Woodward Publishing Company: pàg. 58-59. ISBN 9780939923786.
* ↑ Bode, Johann Elert (1801). Allgemeine Beschreibung und Nachweisung der Gestirne nebst Verzeichniß der geraden Aufsteigung und Abweichung von 17240 Sternen, Doppelsternen, Nebelflecken und Sternhaufen . Berlin: p. 17.
# Fotogramas de Plata 1983

La 34a cerimònia de lliurament dels Premis Fotogramas de Plata corresponents a 1983, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc al cine Callao de Madrid el 27 de febrer de 1984 i fou presentada per Charo López i José Sacristán.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| El sur | Víctor Erice | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| A la ciutat blanca | Alain Tanner | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| Actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Icíar Bollaín | El sur | Candidata |
| Laura del Sol | Carmen | Candidata |
| Assumpta Serna | Soldados de plomo | Candidata |
| Julieta Serrano | Entre tinieblas | Candidata |
| Amparo Soler Leal | Bearn o La sala de les nines | Guanyadora |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Imanol Arias | Bearn o La sala de les nines | Candidat |
| Xabier Elorriaga | Victòria! La gran aventura d'un poble | Candidat |
| Fernando Fernán Gómez | Soldados de plomo | Candidat |
| Eusebio Poncela | El arreglo | Candidat |
| Francisco Rabal | Truhanes | Guanyador |

### Millor intèrpret de televisió

| Intèrpret | Sèrie de televisió | Resultat |
| Imanol Arias | Anillos de oro | Candidat |
| Ana Diosdado | Anillos de oro | Guanyadora |
| Verónica Forqué | El jardín de Venus | Candidata |
| Ana Marzoa | Anillos de oro | Candidata |
| Àngels Moll | Vídua, però no gaire | Candidata |

### Millor intèrpret de teatre

| Intèrpret/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Dagoll Dagom | Glups! | Candidata |
| Núria Espert | La tempestad | Candidata |
| Amparo Rivelles | El caso de la mujer asesinadita | Candidata |
| Esperanza Roy | Aquí no paga nadie | Guanyadora |
| Victoria Vera | La chica del asiento de atrás | Candidata |

## Referències

* ↑ Alain Tanner y Víctor Erice, mejores directores de cine de 1983, según la revista 'Fotogramas', El País, 28 de febrer de 1984
* ↑ Guanyadors dels Premis a IMDB

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1983
* 28a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata per any a l'IMDB
# Manuel Beltrán Martínez

Manuel Beltrán Martínez (Jaén, 28 de maig de 1971) és un ciclista espanyol, professional des del 1995. Anomenat Triqui, és conegut per ser un bon escalador que ha treballat com a gregari de Lance Armstrong o Abraham Olano. En el seu palmarès destaca la victòria a la Volta a Catalunya de 1999.
Va donar positiu per EPO al Tour de França de 2008, per la qual cosa l'UCI el va sancionar amb dos anys de suspensió a comptar a partir del moment en què li fou comunicat el positiu, l'estiu de 2008. Com a conseqüència d'aquesta sanció també fou sancionat a indemnitzar el seu darrer equip, el Liquigas, amb 100.000 euros.

## Palmarès

* 1994
** 1r a la Volta a Lleida
* 1997
** 1r a la Clàssica als Ports de Guadarrama
* 1999
** 1r a la Volta a Catalunya i vencedor d'una etapa
* 2007
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1998. 13è de la classificació general
* 1999. 7è de la classificació general
* 2001. 19è de la classificació general
* 2002. 9è de la classificació general
* 2003. 6è de la classificació general
* 2004. 13è de la classificació general Mallor or durant 3 etapes
* 2005. Abandona (13a etapa)
* 2006. 9è de la classificació general
* 2007. 9è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 22è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1997. 14è de la classificació general
* 2000. 11è de la classificació general
* 2003. 14è de la classificació general
* 2004. 46è de la classificació general
* 2005. Abandona per caiguda (12a etapa)
* 2007. 18è de la classificació general
* 2008. Exclòs a la 7a etapa per haver donat positiu per EPO

## Referències

* ↑ La UCI suspende dos años a Beltrán, catorce meses después del positivo a marca.com (11 de setembre de 2009)
* ↑ Beltrán deberá indemnizar al Liquigas a marca.com (29 de març de 2010)

## Enllaços externs

* Palmarès de Manuel Beltrán a sitiodeciclismo.net
# White Wolf, Inc

White Wolf, Inc. és una empresa americana que fa jocs de rol i altres tipus. Va ésser feta en el 1991 per Mark Rein-Hagen, Steve Wieck i Stewart Wieck.
És molt coneguda pel joc de rol Vampire: The Masquerade i per l'ambientació Món de Tenebres la que dona vida a molts jocs de rol de la mateixa empresa, com :
* Vampire: The Masquerade
* Werewolf: The Apocalypse
* Mage: The Ascension
* Changeling: The Dreaming
* Demon: The Fallen
* Hunter: The Reckoning
* Wraith: The Oblivion
* Mummy: The Resurrection
* Kindred of the East
* Orpheus
També han desenvolupat videojocs i joc de cartes com Vampire: The Eternal Struggle.

## Referències

* ↑ A Brief History of Game #10: Lion Rampant: 1987-1990, RPGnet (Retrieved 14 June 2007)
* ↑ «Paradox Interactive Acquires White Wolf Publishing from CCP Games». Arxivat de l'original el 20 de novembre 2015. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ «White Wolf press statement». Arxivat de l'original el 2010-09-19. [Consulta: 26 setembre 2015].

## Enllaços externs

* White Wolf web oficial
# Artur da Costa e Silva

Artur da Costa e Silva (Taquari, 3 d'octubre de 1899 — Rio de Janeiro, 17 de setembre de 1985) va ser un militar i polític brasiler, el segon president del règim militar instaurat pel Cop d'Estat de 1964.
Nascut a l'interior de Rio Grande do Sul, quan va assumir la presidència de la república tenia el grau de mariscal de l'exèrcit brasiler, i ja havia ocupat el Ministeri de la Guerra en el govern anterior, del mariscal Castelo Branco. El seu govern va iniciar la fase més dura del règim militar, a la qual el general Emílio Garrastazu Médici, el seu successor, va donar continuïtat. Sota el govern Costa e Silva va ser promulgat l'AI-5, que li va donar poder per a tancar el Congrés Nacional, i institucionalitzar la repressió. Durant el seu govern va haver-hi una augment significatiu de les activitats subversives i de terrorisme per combatre la dictadura brasilera.
Va estar casat amb Yolanda Barbosa Costa e Silva, filla d'un militar. Van tenir un fill.

## Notes

* ↑ Conforme a l'Acord Ortogràfic de la Llengua Portuguesa de 1943, els noms de pila s'havien d'adaptar a la nova normativa un cop la persona hagués finat. Així, el prenom s'escrivia Arthur.

## Referències

* ↑ «ARTUR DA COSTA E SILVA» (en portuguès brasiler). Centro de Pesquisa e Documentação História Contemporânea do Brasil. Fundació Getúlio Vargas. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ Portella de Mello, Jayme. A revolução e o Governo Costa e Silva (en portuguès brasiler). Guavira Editores, 1979.
* ↑ Angelo, Vitor Amorim de. Ditadura militar, esquerda armada e memória social no Brasil (tesi) (en portuguès). Universidade Federal de São Carlos, 2011-05-18.
* ↑ «Iolanda Costa e Silva, a primeira-dama na ditadura que virou notícia na Lava-Jato» (en portuguès brasiler). O Globo, 12-05-2017. [Consulta: 30 setembre 2023].
# Castellot de Barquera

El Castellot de Barquera és un edifici del municipi d'Olèrdola (Alt Penedès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El castellot de la Barquera, que rep aquest nom per la seva proximitat a la masia de la Barquera, està situat al cim d'un petit turó. Les restes permeten deduir que el conjunt tenia planta quadrada irregular d'uns 15 x 26 metres, i una torre de planta circular. També és possible d'apreciar-hi les bases d'alguns murs que devien configurar diverses estances. El material de construcció és la pedra, poc treballada, però disposada d'una manera regular.

## Història

Tot i que els orígens del castellot de la Barquera no es troben documentats, alguns autors pensen que es tractava del castell de Font-tallada, fortalesa propietat de la família d'aquest nom.

## Referències

* 1 2 «Castellot de Barquera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Fire Brigade SC

El Fire Brigade SC és un club de futbol de la ciutat de Beau Bassin-Rose Hill, Maurici. Els seus colors eren el vermell i el negre, essent conegut com Les rouges et noirs. Va tenir forta rivalitat amb el club Sunrise Flacq United.

## Palmarès

* Lliga mauriciana de futbol:
       1942, 1950, 1961, 1973, 1974, 1979–80, 1982–83, 1983–84, 1984–85, 1987–88, 1992–93, 1993–94, 1998–99
* Copa mauriciana de futbol:
       1980, 1981, 1982, 1983, 1986, 1989, 1990, 1991, 1994, 1995, 1997, 1998
* Copa de la República mauriciana de futbol:
       1991, 1995, 1999

## Referències

* ↑ «Pàgina a facebook». [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «Seychelles- List of Champions». RSSSF.
* 1 2 «Seychelles- List of Cup Winners». RSSSF.
# Marc Fabi Ambust (mestre de cavalleria)

Marc Fabi Ambust (en llatí: Marcus Fabius M. F. N. N. Ambustus) va ser un militar romà.
Era fill del cònsol Marc Fabi Ambust i germà del famós Quint Fabi Màxim Rul·lià. Va ser magister equitum l'any 322 aC.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VIII,38

## Bibliografia

Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 141b (v. 1).
# Tractament

«Tractament» té aquests significats:
* Medicina
** Tractament mèdic
** Tractament ambulatori, procediment que permet a una persona assistir a un centre mèdic no hospitalari.
* Atenció especial o processament
** Tractament tèrmic, procés al qual se sotmeten sòlids per tal d'alterar les seves propietats mecàniques.
** Tractament d'aigües
** Tractament de senyals
* Títol de cortesia
** Mossèn
# Xalet Giner-Cortina

El Xalet Giner-Cortina també anomenat Palauet o Palauet neonazarí, és un edifici residencial situat al municipi de Torrent. Va ser construït als anys 1918 i 1919 per l'arquitecte José María Manuel Cortina Pérez, per a la seva germana Eva María i el seu cunyat José Giner Viguer. El conjunt de l'habitatge principal, els templets i les construccions auxiliars és Bé de Rellevància Local.
Després d'un incendi el 2006 i vandalisme es va trobar en molt mal estat. Ja des del 2010, el partit local, Bloc de Torrent, n'ha demanat l'expropiació en reacció contra per la negligència del propietari. El 2015, altra vegada l'ajuntament va amonestar els propietaris que fessin obres d'estabilització urgents. El ple de l'ajuntament de Torrent va decidir l'agost de 2019 de comprar el conjunt, malgrat l'oposició dels partits de dreta. El febrer de 2020 es van decidir les primeres obres de consolidació.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». eduwp.edu.gva.es. [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ Muõz Puelles, Vicente (coord.). «Informe sobre el palacete modernista de la familia Giner- Cortina de Torrent» (pdf) (en castellà) p. 2. Consell Valencià de Cultura, 27-04-2009.
* ↑ Castellano, E. «El Bloc de Torrent demana a l'Ajuntament que expropie el xalet de Giner Cortina». L'Avui, 30-12-2010.
* ↑ «Torrent insta a los propietarios del Palacete Neonazarí Giner Cortina a la reparación del vallado con carácter urgente». Horta Noticias, 05-10-2015.
* ↑ Dasí, Ada «Torrent aprueba la compra del Palacio Giner Cortina por 378.000 euros» (en castellà). Las Provincias, 08-08-2019.
* ↑ Sena, Laura «Torrent culmina la compra del palacete de Cortina y planea rehabilitarlo en breve» (en castellà). Levante – EMC, 28-02-2020.

## Bibliografia

* Roselló Jaunzarás, Tomás «El palacete de Torrent: el chalet de la familia Giner-Cortina del arquitecto José Mª Manuel Cortina Pérez (1919-2009)» (en castellà). Ars Longa. Cuadernos de arte, 0, 18, 21-02-2018. DOI: 10.7203/arslonga.18.11876. ISSN: 2605-0439.
# Artoxares

Artoxares (en persa antic * Artaxšara) va se un eunuc paflagoni de la cort d'Artaxerxes I de Pèrsia, que va ser nomenat sàtrapa d'Armènia.
Segons diu Ctèsies de Cnidos va donar suport a Darios II de Pèrsia per pujar al tron, contra el que després va conspirar el 419 aC. El complot va ser descobert i Artoxares va ser executat immediatament. Una persona amb una variant del mateix nom (Artahšar), que podria ser la mateixa, apareix als arxius de Nippur com un important oficial reial, amo de moltes terres i esclaus.

## Referències

* ↑ Dandamayev, M. «Artixares». Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 29 agost 2022].
# Artur van den Eynde

Artur van den Eynde (Santander, 1945 – Barcelona, 4 de març de 2003), conegut com a Aníbal Ramos, fou un polític espanyol.
Va abandonar Santander per estudiar arquitectura a Madrid, primer, i a Barcelona, després. A la Universitat de Barcelona participà en la fundació del Sindicat Democràtic d'Estudiants (SDEUB), que desafiava el sindicalisme únic i vertical falangista. Arran d'aquesta experiència s'integrà en el Front Obrer de Catalunya (FOC). Quan el Front es dissolgué, passà al grup "Comunisme", que aplegava bona part del trotskisme català. Havia entrat en contacte amb el trotskisme francès a principis dels anys 1970 i l'impactà les experiències dels trotskistes polonesos, hongaresos i txecs.
El 1974 participà en la fundació del Partido Obrero Revolucionario de España (PORE), de què fou el dirigent històric.
El 1980 escrigué "Anticarrillo", on denunciava l'actitud de l'eurocomunisme espanyol durant la reforma post-franquista. Col·laborà activament amb els nuclis trotskistes clandestins vinculats a la lluita obrera del sindicat polonès Solidarność. El 1984 reprengué l'anàlisi marxista de la transició espanyola amb Ensayo general (1974-1984). Dirigí la revista electrònica Sin Muro. Provà de vincular el moviment trotskista amb el moviment anti-mundialització i el Fòrum Social Mundial (FSM).
Altres obres seves són: Petit vocabulari polític del marxisme (1998), Globalització. La dictadura mundial de 200 empreses (1999). Aquests últims estan editats per l'editorial Edicions de 1984.
És pare de l'advocat Andreu van den Eynde i germà del polític Eduardo van den Eynde.

## Referències

* Revista Viento Sur. Arturo Van den Eynde - Aníbal Ramos (1945-2003) - Article biogràfic amb ocasió de la mort d'Artur van den Eynde.
* Tret de «Enciclopèdia onomàstica - Ra». (amb llicència GFDL).
# Costum

Un costum és una norma jurídica del dret consuetudinari creada basant-se en un ús prolongat i reiterat. Es diferencia de l'usatge en el fet que aquest no té el caràcter imperatiu, que sí que té el costum.

## Concepte

La forma inicial de costum és l'usatge. En virtut del dret català, per tal que un usatge esdevingui costum i, per tant, força de llei, cal que sigui:
* Raonable: ha de ser conforme als principis generals del dret i de la moral.
* Espontani: la consciència del poble l'ha adoptat lliurement, sense coacció, ni error.
* Repetit: els actes que n'acrediten l'existència s'han anat produint en el mateix sentit, sense interrupció o contradicció.
* Prescrit: sancionat en el temps i l'experiència durant 30 anys o més.
* Provat: ha de constar la seva admissió en l'ús general d'una manera notòria, o se n'ha de demostrar l'existència pels mitjans de prova establerts en les lleis.

## Caracteritzacions

El costum pot ésser segons llei, quan li serveix de norma d'aplicació i interpretació; fora llei, quan té caràcter supletori per manca de lleis que judiquin un fet concret; o contra llei, que pot ser tant en sentit negatiu fent-lo il·legal, com en sentit positiu i fent-lo norma de llei.

## Rang

Els costums contra llei mai no poden ser contraris a les Constitucions de Catalunya, perquè aquestes tenen un rang major en tant que són un dret paccionat.

## Formes

El costum pot presentar-se en forma escrita, tant fruit de les compilacions del dret consuetudinari com de la jurisprudència establerta pels tribunals, com en forma no escrita.

## Vegeu també

* Fonts del dret a l'ordenament jurídic espanyol
* Privilegi
* Norma no escrita
* Costums de Tortosa
* Costums de Perpinyà
* Costums de Girona
* Costums de Lleida

## Bibliografia

* «Costum». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mario Corso

Mario Corso (Verona, 25 d'agost de 1941 - Milà, 20 de juny de 2020), conegut com a Mariolino, fou un exfutbolista italià de la dècada de 1960 i entrenador.
Un dels futbolistes italians més important del seu temps, fou conegut com "la cama esquerra de Déu". La major part de la seva carrera la passà a l'Inter de Milà, formant part de l'equip d'Helenio Herrera conegut com el Grande Inter. Acabà la seva carrera al Genoa CFC.
Fou 23 cops internacional amb la selecció italiana.

## Palmarès
### Inter de Milà

* Serie A: 1962-63, 1964-65, 1965-66, 1970-71
* Copa d'Europa de futbol: 1963-64, 1964-65
* Copa Intercontinental de futbol: 1964, 1965

## Referències

* ↑ Periódico, El. «Mor Mario Corso, històric jugador de l'Inter», 20-06-2020. [Consulta: 20 juny 2020].
* 1 2 3 «Mario Corso» (en italian). EnciclopediaDelCalcio.it. [Consulta: 31 març 2017].
* ↑ «La vita mancina di Mario Corso "Io, tra Herrera, Pelè e Berselli"» (en italian). La Repubblica, 21-04-2010. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «I 70 anni dell' insolente Mariolino il sinistro che creò la foglia morta» (en italian). La Repubblica, 23-08-2011. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ Foot, John. Winning at All Costs: A Scandalous History of Italian Soccer. Basic Books, agost 2007, p. 163-164. ISBN 978-1-56858-368-6 [Consulta: 22 agost 2010].
* 1 2 3 4 «Mario CORSO» (en italian). Storie di Calcio. [Consulta: 29 desembre 2014].
# Tordenc de Jardine

El tordenc de Jardine (Turdoides jardineii) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones arbustives espinoses, praderies i boscos de ribera del Gabon, República del Congo, Angola, sud de la República Democràtica del Congo, Ruanda, Burundi, Uganda, Kenya, Tanzània, Zàmbia, Malawi, Botswana, Namíbia, Zimbabwe, sud de Moçambic i nord-est de Sud-àfrica a Transvaal i Natal.

## Referències

* ↑ «Tordenc de Jardine». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Xalet Ensesa

El Xalet Ensesa és una obra noucentista de Castell d'Aro, Platja d'Aro i s'Agaró (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. El xalet Ensesa està situat dins la urbanització de s'Agaró, en una parcel·la amb vistes al mar, a la punta d'en Pau.

## Descripció

Es tracta del primer xalet de la urbanització. Aquest edifici va marcar la imatge de la resta de cases de s'Agaró. Casa de planta baixa i pis, d'estil noucentista. Té grans porxos, amb arcs de mig punt i finestres esculpides procedents de vells casals renaixentistes.

## Història

L'any 1916 Josep Ensesa i Pujades compra uns terrenys sobre la platja de Sant Pol per fer-s'hi una casa. A causa de les mesures del terreny, l'arquitecte Rafael Masó projecta una petita urbanització a l'any 1917. El projecte queda aturat fins a l'any 1923, quan el fill de Josep Ensensa Pujades, Josep Ensesa Gubert, reprèn la idea. El projecte de Senya Blanca és de 1923-24 i la urbanització s'inicià posteriorment, l'any 1929. Amb posterioritat, Francesc Folguera construeix la llotja al jardí i l'ampliació de l'edifici principal.

## Referències

* 1 2 3 «Xalet Ensesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].
# Artouste

* Aquest article tracta sobre el turbohèlix. Vegeu-ne altres significats a «Llac d'Artouste».
El nom Artouste és el nom que d'un Turbohèlix francès de la casa Turbomeca, fabricat per ENMASA, que equipava a uns helicòpters, fabricat a Espanya, per l'empresa Aerotècnia.

## Història

Es va adquirir llicència de fabricació per equipar als helicòpters d'Aerotécnia AC-13/AC-14.
Aquest motor es va dissenyar a França i el va produir Turbomeca entre els anys 1950 i 1979, i equipava principalment als helicòpters SA313B Alouette II.

## Vegeu també

* Turbohèlix
* ENMASA
* Llista de motors d'aviació fabricats a Espanya

## Referències

* ↑ Miguel Vidal, Ricard. El Motor de Aviación de la A a la Z. Barcelona: L'Aeroteca, 2008, p. 29. ISBN 84-612-7902-6.
* ↑ Base de dades de motors d'helicòpter (anglès)

## Bibliografia

* Miguel Vidal, Ricard. El Motor de Aviación de la A a la Z. Barcelona: L'Aeroteca, 2008. ISBN 84-612-7902-6.
# Asclepiodor

* No s'ha de confondre amb Asclepiòdot.
Asclepiodor és el nom dels següents personatges:
* Asclepiodor de Macedònia, general d'Alexandre i sàtrapa de Síria
* Asclepiodor o Asclepiòdot, escriptor grec que va escriure un llibre sobre tàctiques militars.
* Asclepiodor, pintor de atenès
# Cottus transsilvaniae

Cottus transsilvaniae és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 9,7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: riu Arges (conca del riu Danubi a Romania).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Forma fonètica

La forma fonètica és cadascun dels segments pronunciables de la tira fònica susceptible de formar un morfema, és a dir, d'associar-se amb un significat gramatical o lèxic dins d'una paraula. La forma fonètica pot estar formada per un sol so, com la vocal a-, que forma un prefix negatiu en moltes llengües indoeuropees, o bé per un conjunt de sons, que coincideixen o no amb una síl·laba. El terme prové del generativisme i representa el pas en què s'associen en la ment significant i significat, abans de l'emissió efectiva del missatge i dins de l'estructura profunda.
# Mario Cordero

Mario Cordero (San José, 7 d'abril de 1930 - San José, 10 de juliol de 2002) fou un futbolista costa-riqueny de la dècada de 1950.
Fou 41 cops internacional amb la selecció de Costa Rica.
Pel que fa a clubs, destacà a Saprissa i Marte.
Trajectòria com a entrenador:
* 1964–1967: Saprissa
* 1965: Costa Rica
* 1968–1970: Saprissa
* 1980: Saprissa

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Costa Rica - Record International Players». RSSSF. Arxivat de l'original el 6 de juliol 2009. [Consulta: 2 juny 2009].
* ↑ «MARIO CORDERO BRENES (CATATO)». Salón de la Fama del Deporte Costarricense. Arxivat de l'original el 2016-07-29. [Consulta: 15 març 2018].
* ↑ Rodrigo Calvo C. «"Catato" murió ayer Mario a la eternidad (Obituary)» (en castellà). La Nación, 11-07-2002 [Consulta: 15 març 2018].
* ↑ Mario Cordero a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Arnoldo Rivera Jiménez «Grandes figuras del deporte Nadie como Catato Mario Cordero, el mejor defensa central de todos los tiempos» (en castellà). La Nación, 23-05-1999 [Consulta: 15 març 2018].
# Trimbach

«Trimbach» té aquests significats:
* Trimbach (Baix Rin): municipi francès del departament del Baix Rin
* Triembach-au-Val: municipi francès del departament del Baix Rin
* Trimbach (Solothurn): municipi suís del cantó de Solothurn