OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jorge Azkoitia Gabiola

Jorge Azkoitia Gabiola (Bilbao, 27 d'abril de 1974) és un futbolista basc, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria esportiva

Comença a destacar al conjunt del Sestao SC, amb qui debutaria a Segona Divisió la temporada 95/96. Quan a l'estiu de 1996 l'equip desapareix, Azkoitia fitxa pel Deportivo Alavés, també a la categoria d'argent. El migcampista seria una peça clau en l'ascens dels vitorians a la màxima categoria, l'any 1998, jugant 39 partits i marcant 4 gols.
A primera divisió, l'aportació del bilbaí aniria de més a menys, passant a la suplència. El 2001 recala en el Rayo Vallecano, on gaudiria de més minuts, però sense acabar d'aconseguir un lloc a l'onze inicial. Amb el Rayo viu dos descensos consecutius, de Primera a Segona B.
Després de dues bones temporades a l'Elx CF i a la SD Eibar, el 2006 s'incorpora a l'Alacant CF. L'equip valencià jugava a la Segona B, i el 2008 assoleix l'ascens a la categoria d'argent. Un pas fugaç, de només una campanya, en la qual Azkoitia disputa 33 partits i marca 9 gols.
# Petra De Sutter

Petra De Sutter (Oudenaarde, 10 de juny del 1963) és una ginecòloga belga i política del Partit Verd flamenc. Des del primer d'octubre del 2020, De Sutter ocupa el càrrec de Viceprimera Ministra del govern del Primer Ministre Alexander De Croo.
De Sutter havia estat eurodiputada del 2019 al 2020. També fou professora de ginecologia a la Universitat de Gant i cap del Departament de Medicina Reproductiva de l'Hospital Universitari de Gant.
És la primera persona transgènere que ocupa un càrrec ministerial a Europa.

## Referències

* ↑ Moens, Barbara. «Green MEP Petra De Sutter to be named deputy Belgian PM», 01-10-2020. [Consulta: 4 octubre 2020].
# Tatzó d'Amunt

Tatzó d'Amunt (en francès Taxo d'Amont), és un poble del terme comunal de Sant Andreu de Sureda, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya Nord.
Se situa en el sector nord-est del terme comunal al qual pertany, a prop de 2 quilòmetres en línia dreta al nord-est del vilatge de Sant Andreu de Sureda.

## Història

El poble de Tatzó d'Amunt, que antigament havia tingut terme propi, amb Tatzó d'Avall, nasqué com a cel·la monàstica de Sant Vicenç, després possessió, del monestir de Sant Andreu de Sureda. Hi havia castell (Castell de Tatzó d'Amunt) i al segle xiii hi va arribar a haver l'Hospital de Tatzó d'Amunt, amb 10 llits, que era servit per frares hospitalers.

## Etimologia

Apareix el 1011 com a Tazon (avui Tatzó d'Avall), escrit villa Tacidone el 967. Per a Tatzó d'Avall: Tedzon 1128, Totzon 1200, Tazo 1102, Tatzo 1103, Tatzo 1157 (Repertori toponímic de Pere Ponsich, 1980, 26).

## Bibliografia

* Becat, Joan. «144-Sant Andreu de Sureda». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sant Andreu de Sureda». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ Tatzó d'Amunt en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Becat 1985.
# Motel (desambiguació)

«Motel» té aquests significats:

## Geografia

* Motel, un afluent del riu Schilde a Mecklenburg
* Motel, un afluent del riu Warnow a Mecklenburg
# Myosorex tenuis

Myosorex tenuis és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu a Sud-àfrica i, possiblement, Moçambic.
# Resurrecció de la filla de Jaire

La resurrecció de la filla de Jaire és un dels miracles de Jesús narrat als evangelis (Mateu 9:18-26, Marc 5:21-43, Lluc 8:40-56), en un passatge on s'intercalen fins a tres miracles seguits.

## Narració

Jaire, un dels líders de la sinagoga, va avisar a Jesús que la seva única filla de dotze anys s'estava morint i li va pregar que la guarís. Mentre estaven anant cap a casa seva, una dona va quedar també guarida només de tocar el mantell de Jesús. En arribar a l'habitació de la nena, van comprovar que ja estava morta, que havia arribat tard. Però Jesús digué que només estava dormint i feu fora de la cambra tots els que se'n reien. Llavors va manar a la nena que s'aixequés i a l'instant ella va resucitar.

## Anàlisi

Aquest miracle té intercalat la narració de la curació d'una dona amb hemorràgies, dues sanacions amb forts punts de contacte (una dona vella i una nena, una que porta dotze anys patint i una altra que té dotze anys, dues persones que creuen en el poder diví). Es diu explícitament que és la fe el que assoleix el miracle.
Com en altres casos, és la paraula divina la que és poderosa, el logos, ja que només amb una ordre la nena torna a la vida, tal com passa a la resurrecció de Llàtzer. En aquest cas qui fa la petició és un home de poder a la sinagoga, fet que il·lustra la conversió dels jueus al cristianisme. Véncer la mort és el màxim poder possible, per això assoleix la conversió de qui ho contempla, i entronca Jesús amb els déus mítics anteriors.

## Referències

* ↑ http://www.textexcavation.com/intercalations.html#jairushemorrhage Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine.
* ↑ Fontbona, Jaume, Els miracles: què ens diuen de Jesús?, Emaús, 2007
* ↑ Antonio Farjani, 2012 Mistérios da Lua, Editora Hemus
# Rex Sinquefield

Rex Andrew Sinquefield (Saint Louis, 7 de setembre de 1944) és un empresari, inversor i filantrop nord-americà que ha estat anomenat "pioner del fons índex". És actiu en la política del Missouri, els seus dos principals interessos són disminuir l'impost sobre la renda i augmentar el finançament públic per a les escoles concertades (charter schools).

## Referències

* ↑ Rex Andrew Sinquefield Executive Profile & Biography Bloomberg
* ↑ «Rex Sinquefield». [Consulta: 30 desembre 2015].
* 1 2 Riley, Naomi Schaefer. «The Weekend Interview with Rex Sinquefield: Meet One of the Super-PAC Men». WSJ, 26-10-2012. [Consulta: 30 desembre 2015].
* ↑ «Show Me the Money: Meet the Multimillionaire Squeezing Missouri's Schools». PR Watch. [Consulta: 30 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Entrevista amb Rex Sinquefield explicant la política d'inversions que va iniciar.
* Article sobre la recepció de Sinquefield del premi Distinguished Entrepreneurial Alumni de 1999 de l'escola de treball de la Universitat de Chicago
* Article de Fortune sobre les prediccions d'inversió de Sinquefield.
* Article sobre les activitats polítiques de Sinquefield a Missouri.
* Saint Louis Chess Club and Scholastic Center
# Josep Elias i de Molins

Josep Elias i de Molins (Barcelona, 25 de novembre de 1848- Blanes, 1928) fou un polític, advocat i economista català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill de Josep Antoni Elias i d'Aloy, advocat natural d'Arenys de Mar i de Ramona de Molins de Clascà natural de Barcelona. Germà d'Antoni Elias i de Molins. Llicenciat en dret, fou membre actiu tant de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya com de la Societat Econòmica d'Amics del País, membre de la junta directiva de l'Ateneu Arenyenc (1886) i redactor des del 1890 de Resumen de Agricultura. Adscrit al Partit Conservador, el 1893 va fundar el diari La Protección Nacional, dedicat a la defensa de les mesures proteccionistes per a la indústria catalana. Fou elegit diputat pel districte de Vilafranca del Penedès a les eleccions generals espanyoles de 1891 i 1896 i pel d'Arenys de Mar a les eleccions generals espanyoles de 1901.
Va intervenir en congressos d'economia i agricultura a nivell espanyol i internacional, fou president de Foment del Treball Nacional a Tarragona i de la Cambra Oficial Agrària de Tarragona, així com membre de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre des de 1911. Fou senador per la província de Tarragona el 1914-1915, 1916-1917, 1919-1920, 1921-1922 i 1923. Fou membre de les Comissions de Pressupostos (1916-1917), de Peticions (1919-1920) i inspectora del Deute (1922).

## Obres

* El sentimiento del honor en el teatro de Calderón (1881)
* Cataluña: la Solidaridad, la monarquía, el regionalismo (1907)
* La crisis vinícola de España (1921)
* La hacienda y los gastos públicos (1925)
* El abandono de la tierra en España (1927)

## Enllaços externs

* «Josep Elias i de Molins». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Senat
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)

## Referències

* ↑ «Registre de Naixements.1848.Llibre 4.Registre núm.367.». Arxiu Municipal Administratiu de Barcelona, 25-11-1848. [Consulta: 8 juliol 2019].
# Synaptura albomaculata

Synaptura albomaculata és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Hàbitat

Viu en aigües costaneres poc fondes i estuaris.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'est de l'Índia, Bangladesh i Myanmar.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Mopungita

La mopungita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al subgrup de la stottita. Va ser anomenada en honor de la seva localitat tipus: Mopung Hills (Nevada, EUA).

## Característiques

La mopungita és un hidròxid de fórmula química NaSb$^{5+}$(OH)₆. Cristal·litza en el sistema tetragonal en forma de cristalls pseudocúbics, que mesuren fins a 0,3 mm, mostrant {001}, {110} i {101}; rarament també apareix en forma d'agulles i incrustacions. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mopungita pertany a «04.FC: Hidròxids (sense V o U), amb OH, sense H₂O; octaedres que comparteixen angles» juntament amb els següents minerals: bernalita, dzhalindita, söhngeïta, burtita, mushistonita, natanita, schoenfliesita, vismirnovita, wickmanita, jeanbandyita, stottita, tetrawickmanita, ferronigerita-2N1S, magnesionigerita-6N6S, magnesionigerita-2N1S, ferronigerita-6N6S, zinconigerita-2N1S, zinconigerita-6N6S, magnesiotaaffeïta-6N'3S i magnesiotaaffeïa-2N'2S.

## Formació i jaciments

La mopungita és un producte de l'oxidació de l'estibina. Va ser descoberta a Green prospect, al Lake District (Comtat de Churchill, Nevada, Estats Units). També ha estat descrita a Itàlia, Eslovàquia i la Xina.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: seleni, sofre natiu, estibiconita, senarmontita, romeïta, tripuhyita (Mopung Hills, Nevada, EUA); cetineïta, senarmontita, brizziïta i altres òxids d'antimoni (mina Cetine, Itàlia).

## Referències

* 1 2 3 «Mopungite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Mopungite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2012. [Consulta: 28 abril 2018].
# Receptor dels limfòcits B

El principal receptor dels limfòcits B (BCR) és una molècula d'immunoglobulina no secreta, capaç de reconèixer antigen, també anomenat immunoglobulina de superfície. Cada receptor té una especificitat per un únic antigen i cada limfòcit B té un sol tipus de receptors fent que cada cèl·lula tingui especificitat per només un antigen.

## Estructura

L'estructura del BCR és igual a la d'una IgG, amb algunes diferències. Són produïdes amb una porció citoplasmàtica destinada a ser el segment d'ancoratge a través de la membrana citoplasmàtica. Aquesta porció penes sobresurt de la membrana del citoplasma i no té activitat enzimàtica, però està associat amb relativa intimitat a tirosincinases encarregades de transduir senyals intracel·lulars.

## Reconeixement antigènic

La unió d'un o diversos antígens de la mateixa especificitat al BCR estimula l'entrecreuament d'altres Ig veïnes al receptor lligant. Això inicia una sèrie de senyals intracel·lulars que acaben per:
* Augmentar la supervivència del limfòcit;
* Activa i manté la mitosi;
* Potència l'expressió dels coestimuladors com el B7 (B7-1 i B7-2) que s'uneix a la molècula CD28 augmentant la capacitat de la cèl·lula B d'activar els limfòcits T cooperadors
* Augmenta l'expressió de receptors per citocines, com la IL-2 i la IL-4)
* Promou la migració de les cèl·lules activades des dels fol·licles limfàtics cap a les zones riques en limfòcits T.

## Referències

* ↑ Espai Europeu d'Educació Superior en la Facultat de Ciències Biològiques de la Universidad de Valencia. Arxivat 2007-02-26 a Wayback Machine.
* ↑ Universidad de Córdoba i Sweden Diagnostics. Arxivat 2007-08-22 a Wayback Machine.
# Josep Elías i Juncosa

Josep Elias i Juncosa (1880-Barcelona, 1944) fou un esportista, directiu i periodista català. Fou un dels màxims impulsors i divulgadors dels esports a Catalunya en el primer terç del segle xx.
Nascut a Tarragona, es traslladà a Barcelona on de molt jove s'interessà per la gimnàstica, el ciclisme, el futbol, i la nàutica. Fou membre o directiu de diversos organismes com la Unió Velocipèdica Espanyola, la Federació Gimnàstica Espanyola o la Confederació Esportiva de Catalunya (1922), o clubs com el Reial Yacht Club, FC Barcelona, Sportmen's Club, Catalunya Lawn Tennis Club, Reial Club Marítim de Barcelona i Centre Excursionista de Catalunya.
La seva tasca més important, però, fou la de divulgador. Dirigí Los Deportes el 1903 i treballà a La Veu de Catalunya, on signà amb el pseudònim de Corredisses. El 1914 va promoure la col·lecció de divulgació esportiva Biblioteca Los Sports de la que ell mateix signà el volum sobre Foot-ball Asociación, i el 1918 publicà el llibret Exercicis de mar, el primer llibre esportiu d'aquestes característiques en llengua catalana.
Políticament s'afilià a la Lliga Regionalista, des de la qual va promoure la candidatura olímpica de Barcelona per als Jocs Olímpics de 1924.

## Referències

* ↑ «Josep Elías i Juncosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Patró estat

El patró estat, que està molt lligat al patró d'estratègia, és un patró de disseny de comportament. S'utilitza en programació quan es vol encapsular el comportament d'un objecte segons l'estat intern del mateix objecte. Aquesta és possiblement la manera més neta de canviar el comportament d'un objecte en temps d'execució sense recórrer a declaracions condicionals monolítiques important i així millorar el manteniment.

## Exemple
### Java

L'interfície Estat i dues implementacions. El mètode de l'estat té una referència a l'objecte de context i és capaç de canviar el seu estat.
La classe de context té una variable estat que el instancia el seu estat inicial, en aquest cas StateLowerCase. En el seu mètode, utilitza els mètodes corresponents de l'estat de l'objecte.
El codi de sota és la demostració d'ús:
Si s'ha seguit el codi superior, la sortida del main de la classe públicaDemoOfClientState hauria de ser:

## Referències

* ↑ «The State Design Pattern vs. State Machine». CodeProject. [Consulta: 5 maig 2015].
* ↑ Erich Gamma; Richard Helm, Ralph Johnson, John M. Vlissides. Design Patterns: Elements of Reusable Object-Oriented Software. Addison-Wesley, 1995. ISBN 0-201-63361-2.
* 1 2 «State pattern in UML and in LePUS3». Arxivat de l'original el 2016-08-05. [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «legend». Arxivat de l'original el 2018-03-14. [Consulta: 9 juliol 2015].
# Ternovoi

Ternovoi (en rus: Терновой) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 143 habitants, pertany al municipi de Kurganni.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-09-24.
# Musaranya de Roosevelt

La musaranya de Roosevelt (Crocidura roosevelti) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). que viu a Angola, Camerun, la República Centreafricana, la República Democràtica del Congo, Ruanda, Tanzània, Uganda i, possiblement també, el Sudan.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Hutterer, R.; Kerbis Peterhans, J. (2016). "Crocidura roosevelti (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Bibliografia

* Corbet, G.B.; Hill, J.E., 1991. A World List of Mammalian Species. Tercera edició. Natural History Museum Publications & Oxford University Press, Londres i Oxford: v-viii, 1-243.
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Heim de Balsac, H. i Meester, J., 1977. Order Insectivora. A: J. Meester i H. W. Setzer (editors), The Mammals of Africa: An Identification Manual, pàg. 1–29. Smithsonian Institution Press, Washington DC
* Hutterer, R., 1981. Nachweis der Spitzmaus Crocidura roosevelti für Tanzania. Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde, Serie A (Biologie) 342: 1–9.
* Hutterer, R., Van der Straeten, E. i Verheyen, W. N., 1987. A checklist of the shrews of Rwanda and biogeographic considerations on African Soricidae. Bonner Zoologische Beiträge 38: 155–172.
* Hutterer, R., 1993. Order Insectivora. A: Wilson, D.E. i Reeder, D.M. (editors) Mammal Species of the World. Segona edició. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres: 69-130.
* Hutterer, R., 2005. Order Soricomorpha. A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Resolució 331 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 331 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 20 d'abril de 1973, va demanar al Secretari General que presentés un informe al Consell que detallés els esforços realitzats per l'ONU relatius a Orient Mitjà des de juny de 1967 i va decidir reunir-se després de la presentació de l'informe per examinar la situació. El Consell també va demanar al Secretari General que convidés Gunnar Jarring, Representant Especial del Secretari General, a estar disponible durant la reunió per prestar assistència al curs de les deliberacions.
El president del Consell va declarar que, en absència de qualsevol objecció, la resolució va ser aprovada per unanimitat.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Jordi Font

Jordi Font és el nom dels següents personatges:
* Jordi Font i Cardona (Barcelona, 1949), polític català.
* Jordi Font i Ferrer (Barcelona, 1975), surfista de neu català.
* Jordi Font i Morató (Manlleu, 1974), periodista digital català.
* Jordi Font i Rodon (Tarragona, 1924), psiquiatre i religiós català.
* Jordi Font i Rodríguez (Barcelona, 19 de maig de 1942 - Buenos Aires, 2 d'agost de 2017)
* Jordi Font-Agustí (Badalona, 1955), enginyer i escriptor català.
# Pic de l'Abelhièr

L'Abeillé o pic de l'Abeillé és una muntanya de 3.029 m. d'altitud, amb una prominència de 48 m, que es troba al massís de Bachimala, entre Aragó i França.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Armengaud, André; Jolis, Agustí. Posets-Maladeta. 3a. ed.. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1968 (Guies). DL B-29033-1968.
# Tendó d'Aquil·les

El tendó d'Aquil·les (tendo Achillis), tendó calcani (tendo calcaneus) i popularment garró és un tendó de la part posterior de la cama. Serveix per unir el bessó i el múscul soli a l'os calcani (taló).

## Anatomia

El tendó d'Aquil·les és l'extensió tendinosa dels tres músculs del panxell: bessó, soli i plantar prim. En els humans, aquest tendó passa per darrere del turmell i és el més gruixut i fort del cos. Mesura uns 15 cm de llarg i comença prop de la meitat de la cama, però rep fibres musculars sobre la seva superfície anterior gairebé fins al seu extrem. S'insereix gradualment mentre baixa en la part central de la superfície posterior del calcani, estant interposada una bursa entre el tendó i la part superior d'aquesta superfície. El tendó s'obre una mica en el seu extrem inferior, de manera que la seva part més estreta queda uns 4 cm per sobre de la seva inserció. Està cobert per la fàscia i l'integument, i sobresurt de forma prominent per darrere de l'os. El buit està farcit de teixit areolar i adipós. Al llarg de la seva cara lateral, però superficialment, està la vena safena menor. El reflex permet comprovar la integritat de l'arrel espinal S1.

## Nom

Aquest tendó és anomenat en honor d'Aquil·les, personatge de la mitologia grega, i de la seva cèlebre vulnerabilitat en el taló. El registre conegut més antic en el qual es dona aquest nom és el de l'anatomista flamenc Philip Verheyen en 1693. En el seu molt difós llibre Corporis Humani Anatomia, capítol XV, pàgina 328, Verheyen descrivia la localització del tendó i deia que era comunament anomenat «la corda d'Aquil·les» (quae vulgo dicitur "chorda Achillis"). De la mateixa llegenda sorgeix l'expressió «taló d'Aquil·les».

## Malalties

La tendinitis aquil·liana és la inflamació del tendó, generalment deguda al sobre-esforç del membre afectat o a una torçada.
És més comuna la tendinosi d'Aquil·les, una malaltia degenerativa sense inflamació del tendó, sovint acompanyada per la tumefacció del teixit adjacent i del paratendó. Maffulli et al. van suggerir que havia de donar-se la classificació clínica de tendinopatia a la combinació de dolor del tendó, tumefacció i mobilitat reduïda.
El trencament del tendó d'Aquil·les és el trencament parcial o complet del tendó, que requereix immobilització o cirurgia.
Pot aparèixer xantoma en el tendó d'Aquil·les de pacients amb hipercolesterolèmia familiar.
# Motril

Motril és una ciutat de la província de Granada, prop del mar Mediterrani. És la capital de la comarca granadina de la Costa Granadina. Limita al nord amb el municipi de Vélez de Benaudalla i Lújar, a l'est amb Gualchos, a l'oest amb Salobreña i al sud amb el mar d'Alborán (Mar Mediterrani). Situat dominant la vega del seu nom, en la qual el principal cultiu és la xirimoia i l'alvocat (també es produïx mango, guaiaba, plàtan i altres fruites subtropicales) així com el cultiu en hivernacle i la canya de sucre (encara que l'any 2006 va ser l'últim en el qual es va procedir a la recol·lecció i producció de sucre, havent tancat l'única fàbrica sucrera que quedava a Espanya i a la resta d'Europa). És la sortida al mar de la província de Granada. La seva posició geogràfica la converteix en un centre industrial i comercial (fabricació de paper). El seu port és, alhora, port comercial i de pesca. Té també un port esportiu (Real Club Nàutic de Motril) com port d'esbarjo.
Dintre del municipi de Motril es troben altres localitats: Carchuna, Calahonda, Puntalón, La Garnatilla, Los Tablones i Las Ventillas.