OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anna Karènina. La revenja és el perdó

Anna Karènina. La revenja és el perdó (títol original en rus, Анна Каренина. История Вронского) és una pel·lícula dramàtica russa del 2017 dirigida per Karén Xakhnazàrov. Una versió ampliada de vuit parts es va emetre al canal de televisió Rússia 1. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es tracta d'una adaptació lliure de la novel·la homònima de Lev Tolstoi de 1877 que també combina la història publicitària "Durant la guerra del Japó" i el cicle literari "Històries sobre la guerra del Japó" de Vikenti Veressaiev.

## Referències

* ↑ Dale, Martin. «Mosfilm's Karen Shakhnazarov: 'Russian Cinema Is Very Different From Soviet Cinema'». Variety, 9 December 2016. [Consulta: 23 agost 2017].
* ↑ «Russian film director says Anna Karenina: Vronsky's Story will contend for Oscar». TASS, 23-08-2017. [Consulta: 23 agost 2017].
* ↑ «Анна Каренина». Russia-1. Arxivat de l'original el 2020-11-21. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Anna Karenina». Goita què fan, ara!. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Всё смешалось в доме Карениных». — На «России 1» стартует новый сериал Карена Шахназарова по роману Льва Толстого. «Российская газета» // rg.ru (16 апреля 2017 года)
* ↑ Олег Пакшин. ВИДЕО. Громкая премьера: «Анна Каренина» от Карена Шахназарова. Сюжет программы «Vesti» на телеканале «Россия-1», выпуск от 17 апреля 2017 года. // vesti.ru
* ↑ Премьера телесериала «Анна Каренина» Шахназарова состоится в понедельник. «РИА Новости» // ria.ru (17 апреля 2017 года)
# Ar Vro

Ar Vro (El País) és una revista bretona bimestral del moviment autonomista bretó, de caràcter bilingüe bretó-francès. Editada inicialment als anys trenta, fou rellançada dos cops, el 1954 i el 1996. La publica Ti ar Vro a Quimper.

## Història

Fou creada per Pierre Lemoine el 1954, i la direcció fou formada en Pasqua de 1959 per Per Denez, Guy Etienne i Ronan Pennek. La data de creació fou escollida en homenatge a l'aixecament de Pasqua del 1916. Va prendre el nom d'una revista anterior editada abans de la Segona Guerra Mundial.
Entre els col·laboradors hom hi ha trobat alguns membres organitzadors del PNB i de la Bezen Perrot, antics membres de Breiz Atao i de Stur. També s'ha retrobat temes presos a Breiz Atao desenvolupats en nom de l'anticolonialisme i de les minories oprimides: autonomisme, panceltisme, separatisme, lligams amb minories ètniques d'Europa, polèmiques amb Ar Falz. Les col·laboracions de Xavier Grall, Glenmor, i Gwenc'hlan Le Scouëzec han aportat un viratge vers el misticisme.

## Alguns redactors

* Morvan Lebesque, Per Denez, Pierre Lemoine, Guy Étienne, Meavenn, Jean Chanteau, Olier Mordrel, Alain Guel, Yann Kerlann
# Ante meridiem

El terme ante meridiem (literalment: «abans del migdia») és un llatinisme i una locució adverbial. Fa al·lusió a les hores posteriors a la mitjanit (00.00 hores) i anteriors al migdia (12.00 hores).

## Referències

* ↑ «Ante meridiem». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Arbres i cases

Arbres i cases (Arbres et maisons) és un oli sobre tela de 54 × 73 cm pintat per Paul Cézanne vers l'any 1885 i dipositat al Museu de l'Orangerie de París.

## Context històric i artístic

Molt probablement el lloc representat en aquest quadre estaria situat entre Ais de Provença i la muntanya Sainte-Victoire, vora una carretera anomenada avui La ruta de Cézanne. El rigor de la construcció d'aquest paisatge suggereix una data entorn del 1885.

## Descripció

En aquest paisatge de la Provença hom pot veure unes cases esbossades esquemàticament i amb colors molt clars enmig de dos grups d'arbres sense fulles.
Seguint una disposició freqüent en Cézanne, el paisatge lluminós es veu a través d'una filera d'arbres de tronc fosc. Aquesta renglera d'arbres i les cases alineades al fons són rigorosament paral·leles al pla de la pintura. El prat que verdeja entre elles no és un veritable segon pla, sinó més aviat una àrea intermèdia que no és travessada per cap diagonal que ens en pugui suggerir la profunditat. Al primer pla de la tela, els troncs i les branques dels arbres componen un joc de línies verticals, horitzontals i obliqües, el qual recorda alguns paisatges de Pissarro.
Hi ha tres versions d'aquest quadre (les altres dues conservades al Metropolitan Museum of Art de Nova York i al Museu Nacional d'Art, Arquitectura i Disseny d'Oslo), essent aquesta la més incompleta i la que adopta una perspectiva diferent sobre el paisatge i amb una gamma de tonalitats més apagada.

## Referències

* 1 2 3 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 118-119.
* 1 2 3 Museu de l'Orangerie Arxivat 2016-06-12 a Wayback Machine. (francès) i (anglès)

## Enllaços externs

* Flickr
* Museoteca (anglès), (castellà) i (francès)
* Repro-Tableaux (francès)
# Apistogramma agassizii

Apistogramma agassizii és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Sud-amèrica: riu Amazones (Perú i Brasil).
Els mascles poden assolir els 4,2 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 «Apistogramma agassizii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
# Arbuthnot

Arbuthnot és el nom dels següents personatges:
* Harriet Arbuthnot
* John Arbuthnot, escriptor, metge i matemàtic britànic
* Michael Arbuthnot (1974), arqueòleg, instructor i habitual dels documentals de divulgació
# Arbutus

Arbutus és un gènere de plantes amb flors dins la família de les ericàcies. És natiu de la conca del Mediterrani, oest d'Europa i Amèrica del Nord i Central. Consta de 14 espècies acceptades, dues de les quals natives d'Europa: l'arboç (Arbutus unedo) i Arbutus andrachne, els quals s'hibriden de manera natural. Les espècies d'Arbutus són aliment de certs lepidòpters com Pavonia pavonia.

## Descripció

Són arbres petits o arbusts amb l'escorça vermella i fruits comestibles. El desenvolupament del fruit es retarda uns cinc mesos després de la pol·linització i les flors apareixen l'any previ a la maduració del fruit.

## Taxonomia

El gènere resulta parafilètic i les espècies meditarrànies (A. unedo i A. andrachne) estan més relacionada amb els gèneres Arctostaphylos, Arctous, Comarostaphylis, Ornithostaphylos i Xylococcus que a les espècies nord-americanes. La divisió va ocórrer entre el Paleogen i el Neogen.

### Espècies

Les espècies reconegudes són:

#### Vell món

* Arbutus andrachne L.. Grècia, Albània, Bulgària, Turquia, Caucas del Sud, Líban, Síria, Iraq, Jordània.
* Arbutus × andrachnoides Link. Xipre, Turquia.
* Arbutus × androsterilis Salas, Acebes & del Arco. Illes Canàries.
* Arbutus canariensis Veill. ex Duhamel. Illes Canàries.
* Arbutus pavarii Pamp.. Líbia.
* Arbutus unedo L. - arboç, Europa mediterrània, Irlanda, Portugal, Turquia, Líban, Síria.

#### Nou món

* Arbutus arizonica (A.Gray) Sarg.. Arizona, Mèxic.
* Arbutus bicolor S.González, M.González & P.D.Sørensen. Mèxic.
* Arbutus madrensis S.González. Mèxic.
* Arbutus menziesii Pursh. Costa oest del Canadà, Estats Units i Mèxic.
* Arbutus mollis Kunth. Mèxic.
* Arbutus occidentalis McVaugh & Rosatti. Mèxic.
* Arbutus tessellata P.D.Sørensen. Mèxic.
* Arbutus xalapensis Kunth. Amèrica Central, Mèxic, Texas, Nou Mèxic.
* Arbutus menziesii—
* Arbutus menziesii—
* Arbutus menziesii—escorça
* Arbutus unedo—Còrsega
* Arbutus unedo—
* Arbutus menziesii — tronc

## Referències

* 1 2 3 «accepted Species Arbutus L.» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew |Plants of the World Online. [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ Mabberley, D.J. 1997. The plant book: A portable dictionary of the vascular plants. Cambridge University Press, Cambridge.
* ↑ Hileman, L.C., Vasey, M.C. i Parker, V.T. 2001. Phylogeny and Biogeography of the Arbutoideae (Ericaceae): Implications for the Madrean-Tethyan Hypothesis. Systematic Botany 26 (1): 131–143.
* ↑ «Arbutus unedo». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 13 maig 2022].

## Bibliografia

* Hileman, Lena C., Vasey, Michael C., i Thomas Parker, V. 2001. Phylogeny and Biogeography of the Arbutoideae (Ericaceae): Implications for the Madrean-Tethyan Hypothesis. Systematic Botany 26 (1): 131–143.
# Aretes

Aretes (Arethes) és el nom dels següents personatges:
* Reis dels nabateus d'Aràbia:
** Aretes I (Harithath, Aretas Αρέτας) 169-144 aC.
** Aretes II (Harithath, Aretas Αρέτας) 110-95 aC.
** Aretes III Filohel·len (Harithath, Aretas) 87-62 aC.
** Aretes IV Filopàter (Harithath, Aretas) 9 aC-40 dC.
* Aretes de Cesarea, arquebisbe de Cesarea de Capadòcia.
Viccionari
# Aqabat Jaber

El camp de refugiats d'Aqabat Jaber (àrab: مخيّم عقبة جبر, muẖayyam ʿAqabat Jabr) és un camp de refugiats a la governació de Jericó de l'est de Cisjordània, situat a la vall del Jordà, 3 km al sud-oest de Jericó.

## Història

Aqabat Jaber va ser establert el 1948 en 1688 dúnams de terres àrides, prop de la mar Morta. Abans de la Guerra dels Sis Dies de 1967, el nombre de refugiats palestins registrats van ascendir a uns 30.000. Durant i després de les hostilitats, la majoria dels refugiats van fugir del campament i va creuar el riu Jordà. Després de la signatura de l'Acord de Gaza-Jericó el 1994, el camp va quedar sota el control de l'Autoritat Nacional Palestina.
Actualment, Aqabat Jaber té una població de 5,566 refugiats registrats. Els no refugiats s'han traslladat a les terres del camp han i construït habitatges il·legals.

## Disponibilitat d'aigua

L'escassetat d'aigua és un problema important en aquesta zona desèrtica, especialment durant l'estiu. La UNRWA és capaç de proporcionar una mica d'aigua al campament per bombament d'una deu propera. No obstant això, la companyia d'aigua israeliana Mekorot és el principal proveïdor d'aigua per al campament.

## Filmografia

Eyal Sivan: Aqabat-Jaber, passing through (1987)

## Referències

* 1 2 3 Aqabat Jabr Arxivat 2003-08-04 a Wayback Machine. UNRWA 1 March 2005.

## Enllaços externs

* Camp de refugiats d'Aqbat Jaber, UNRWA
* Welcome To 'Aqbat Jabir R.C.
Localització i població dels Camps de refugiats palestins en 2015 :
Franja de Gaza 518,000 refugiats UNRWA Cisjordània 188,150 refugiats UNRWA Síria 319,958 refugiats UNRWA Líban 188,850 refugiats UNRWA Jordània 355,500 refugiats UNRWA
Al-Shati (Beach camp)87,000 Bureij 34,000 Deir al-Balah 21,000 Jabalia 110,000 Khan Yunis 72,000 Maghazi 24,000 Nuseirat 66,000 Rafah 104,000 Camp Canadà tancat
Aqabat Jaber6,400 Ein as-Sultan 1,900 Far'a 7,600 Fawwar 8,000 Jalazone 11,000 Kalandia 11,000 Am'ari 10,500 Deir 'Ammar 2,400 Dheisheh 13,000 Aida 4,700 Al-Arroub 10,400 Askar 15,900 Balata 23,600 'Azza (Beit Jibrin) 1,000 Ein Beit al-Ma' (Camp No. 1) 6,750 Camp de Tulkarem 18,000 Nur Shams 9,000 Camp de Jenin 16,000 Camp de Shuafat 11,000 Silwad
Sbeineh22,600 Khan Eshieh 20,000 Neirab 20,500 Homs 22,000 Camp de Jaramana 18,658 Camp de Daraa 10,000 Camp de Hama 8,000 Khan Dannun 10,000 Qabr Essit 23,700 Camps no oficialsEin Al-Tal 6,000Latakia Camp 10,000 Yarmouk 148,500
Bourj el-Barajneh17,945 Ain al-Hilweh 54,116 El Buss 11,254 Nahr al-Bared 5,857 Shatila 9,842 Wavel 8,806 Mar Elias 662 Mieh Mieh 5,250 Beddawi 16,500 Burj el-Shemali 22,789 Dbayeh camp 4,351 Rashidieh 31,478
Camp de Zarqa20,000 Jabal el-Hussein 29,000 Nou camp d'Amman (Wihdat) 51,500 Souf 20,000 Baqa'a 104,000 Husn (Camp del Màrtir Azmi el-Mufti) 22,000 Irbid camp 25,000 Jerash camp 24,000 Marka 53,000 Talbieh 8,000 :
Referències
↑ «Camp Profiles». United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East. [Consulta: 2 juliol 2015]. :
# Aqeela Asifi

Aqeela Asifi és una mestra afganesa que va educar milers de nens refugiats a Mianwali, Pakistan.
Asifi va treballar a Afganistan com a mestra d'història i geografia.
Va haver d'abandonar el seu país quan els Talibans van prendre el poder el 1992. Quan va arribar com a refugiada al campament de Kot Chandna a Mianwali, no hi hi havia cap escola per nens refugiats. Va muntar una escola dins una tenda de campanya prestada. Al 2017 hi ha nou escoles al campament que tenen més de 1,500 estudiants. Noies refugiades afganeses també assisteixen a moltes d'aquestes escoles.
El 2015 Asifi va ser honorada amb el Nansen Premi de Refugiat pels seus incansables esforços proporcionant educació als nens refugiats afganesos. Ha dedicat la major part dels 100,000 US $ del Premi Nansen a construir una escola nova. El Premi honora el servei extraordinari cap als refugiats.

## Referències

* ↑ For refugees, education is as essential as shelter The Guardian Retrieved 24 March 2017
* ↑ A life of teaching Afghan refugee girls BBC Retrieved 24 March 2017
* ↑ The Global Teacher Prize website Arxivat 2017-06-26 a Wayback Machine. Global Teacher Prize Retrieved 24 March 2017
* ↑ Amid Mass Returns, a Teacher’s Hopes for Refugee Girls in Afghanistan Arxivat 2017-03-14 a Wayback Machine. News Deeply Retrieved 24 March 2017
* ↑ Pakistani Teacher Aqeela Asifi ranked among Top Ten Teachers of the World Daily Times Retrieved 24 March 2017
* ↑ Educating Afghan refugees in Pakistan UCA News Retrieved 24 March 2017
* ↑ UNHCR names Afghan refugee teacher Aqeela Asifi its 2015 Nansen Refugee Award winner UNHCR Retrieved 24 March 2017
# Armilla de punt

Armilla de punt és el nom que es dona genèricament a qualsevol jersei sense mànigues i característicament amb coll en punta; pot ser tancada (amb aspecte de pul·lòver a què hom hagués tallat les mànigues) o oberta (com un càrdigan que hagués perdut les mànigues). El nom, força descriptiu, es deu al fet que en la forma recorda una armilla pròpiament dita; la diferència principal entre ambdues peces és que l'armilla és de roba, mentre que l'armilla de punt, com indica el nom, és un tipus de jersei.
L'armilla de punt és article de moda unisex d'ús general. Acostuma de ser de punt lleuger, amb què no abriga gaire; per això s'usa en entretemps com a peça exterior, i a l'hivern sota abric o similar. Entre els homes no és rar dur l'armilla de punt amb camisa i corbata, a l'estil del pul·lòver. També és peça típica dels jugadors de golf.
El nom d'aquesta peça en anglès britànic és sleeveless pullover, slipover i tank top; en anglès estatunidenc es coneix com a sweater vest ('armilla jersei').

## Bibliografia

* Diccionari visual Oxford: català, castellà, anglès, francès. Oxford: Oxford University, cop. 1997. ISBN 84-8104-004-5

## Vegeu també

* Armilla (indumentària)
* Càrdigan
* Pul·lòver
# António Baticã Ferreira

António Baticã Ferreira (Canghungo, colònia de Guinea Portuguesa, 1939) és un poeta en llengua portuguesa. Membre de l'ètnia dels manjacs (actual Guinea Bissau), va estudiar a París i es llicencià en medicina a la Universitat de Lausana. Va exercir com a metge a l'hospital de Santa Maria de Lisboa.
Ha escrit diversos poemes, que actualment es troben dispersos en diverses publicacions franceses, com La Tribune Internacional des Poètes, L'Afrique Nouvelle i La Croix i les portugueses Poesia & Ficção, Diário Popular i Debate.

## Referències

* ↑ Vinte poemas para o dia do patrono

## Enllaços externs

* Poema d'Antonio Batica
# Arsenogoldfieldita

L'arsenogoldfieldita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la goldfieldita.

## Característiques

L'arsenogoldfieldita és un sulfarsenit de fórmula química (Cu₄Cu₂)(Cu₄Cu$^+$₂)(As₂Te₂)S$_{12}$S. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, amb el número de catàleg: p1p 28/2022, i al Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb els números de catàleg: 20018 i 20020.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina North Star, situada a la localitat de Mammoth, dins el districte miner de Tintic del comtat de Juab (Utah, Estats Units). Aquesta mina estatunidenca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral. No obstant ja havia estat publicada prèviament sense haver arribat a estar aprovada a partir d'unes mostres recollides a Pefka, a Macedònia Oriental i Tràcia (Grècia).

## Referències

* ↑ «Arsenogoldfieldite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 desembre 2022].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 70». European Journal of Mineralogy, 34, 6, 09-12-2022, pàg. 591–601. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-591-2022 [Consulta: 31 desembre 2022].
# Asakura

Asakura (朝倉市, Asakura-shi) és una ciutat de la prefectura de Fukuoka, al Japó.
El febrer de 2016 tenia una població estimada de 55.199 habitants. Té una àrea total de 246,73 km².

## Geografia

Asakura està situada a la zona central sud de la prefectura de Fukuoka, 40 km al sud-est de la capital.

### Municipalitats veïnes

* Prefecture de Fukuoka
** Chikuzen
** Kama
** Kurume
** Tachiarai
** Tōhō
** Ukiha
* Prefectura d'Oita
** Hita

## Història

Durant la restauració Meiji, l'àrea de l'actual Asakura fou ocupada pel poble d'Amagi i 18 viles: Akizuki, Asakura, Haki, Hinashiro, Fukuda, Fukunari, Kamiakizuki, Kanagawa, Takagi, Kugumiya, Mada, Masue, Minagi, Miyano, Ōba, Shiwa, Tateishi i Yasukawa.
El 1962, Asakura esdevingué poble després d'absorbir diversos pobles que eren el resultat de fusions entre viles veïnes. La ciutat d'Asakura fou establerta el 20 de març de 2006 mitjançant la unió del poble d'Asakura (del districte d'Asakura), la ciutat d'Amagi i el poble de Haki del mateix districte.

## Referències

* ↑ «朝倉市ホームページ» (en japonès). Ajuntament d'Asakura, 01-02-2016. [Consulta: 18 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament d'Asakura (japonès)
# Asai Ryōi

    En aquest nom japonès, el cognom és Asai.
Asai Ryōi (浅井 了意, cap a 1612 – 29 de gener de 1691) va ser un escriptor japonès que va escriure a principi del període Edo. Era un clergue budista d'un temple de Kyoto. És considerat com un dels millors escriptors de la forma literària popular Kanazōshi. Va escriure obres en diversos gèneres i el més comú va ser el de celebrar la vida urbana contemporània.

## Ukiyo Monogatari

Contes del Món Flotant (浮世物語, Ukiyo Monogatari, 1666) és considerat la primera obra que desvetlla les diferències de concepció de la vida entre els períodes ukiyo budista i Edo.
L'heroi de l'obra, Ukiyobō, és un clergue budista que aprén de la vida i dels seus plaers per guanyar il·luminació. La serietat dels samurais és satiritzada.

## Otogi Bōko

'Titelles de Má' (御伽婢子, Otogi Bōko, 1666) és una adaptació de contes xinesos, Jian Deng Xin Hua ('Noves històries sota la llum de la làmpada'). Les històries es canvien per tal de reflectir la vida urbana contemporània.

## Referències

* ↑ Bowring, Richard; Kornicki, Peter F. Cambridge Encyclopedia of Japan. Cambridge University Press, 1993. ISBN 0-521-40352-9.
* ↑ The Peony Lantern
* ↑ Lane, Richard «The beginnings of the Modern Japanese Novel: Kana-zoshi 1600-1682». Harvard Journal of Asiatic Studies. Harvard-Yenching Institute, 20, 3/4, 01-12-1957, pàg. 644–701. DOI: 10.2307/2718366. JSTOR: 2718366.
# Arudi

Arudi (en francès Arudy) és un municipi francès del department dels Pirineus Atlàntics, a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 767 | 1 635 | 1 745 | 1 774 | 1 863 | 1 745 | 1 971 | 1 973 | 2 026 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 878 | 1 930 | 1 995 | 1 978 | 1 801 | 2 027 | 1 843 | 1 816 | 1 731 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 710 | 1 868 | 1 897 | 1 723 | 1 786 | 2 032 | 1 930 | 2 130 | 2 112 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 444 | 2 874 | 2 892 | 2 705 | 2 537 | 2 234 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Gérard Cambot | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Vegeu també

* Vall d'Aussau.
# Defensa (dret)

La defensa és el dret que té tota persona, contra la qual s'exercita una acció, de repel·lir aquesta, demostrant la seva falta de fonaments. Considerant aquest dret en la seva actuació, comprèn tot el que s'al·lega per un demandat per sostenir el seu dret (o provar que no existeix en l'actor) o la seva innocència. Té una estreta relació amb conceptes jurídics com el de l'habeas corpus o la legítima defensa. És un dret exercitat generalment per mitjà dels advocats.
L'objecte de la defensa és igualar les parts, en condicions jurídiques dins del procés i atorgar al demandat o acusat la possibilitat d'esgrimir els fets i arguments en contra del que exigeix la seva contrapart.

## Defensa civil

En una contesa civil, el demandat o els seus advocats contesten a les accions exigides pel demandant, també anomenat actor, mitjançant la interposició d'un escrit de contestació de demanda, en el qual es pot fer ús de les següents possibilitats, sia separadament o conjuntament:
* Interposant exempcions establertes en llei que impedeixin les accions del demandant.
* Interposant accions diferents que creen una espècie de compensació. Això és el que s'anomena reconvenció.
* Negant el fonament de les accions de l'actor.
La defensa es continua a través de les subseqüents etapes processals que corresponguin a través de la interposició d'escrits o realitzant els actes que portin a finalitzar el procés i aconseguir una sentència favorable; en cas contrari, la defensa seguirà pels mitjans d'impugnació o recursos corresponents establerts en cada legislació.

## Bibliografia

* El contingut d'aquest article incorpora material del Volum 17 de l'Enciclopedia Universal Il·lustrada Europeo-Americana (Espasa), amb copyright anterior al 1944, que es troba en el domini públic.
# Companyia Espanyola de les Índies Orientals

La Companyia Espanyola de les Índies Orientals es va fundar l'any 1623 quan els neerlandesos, que ja havien creat anteriorment la Companyia Neerlandesa de les Índies Orientals van arribar a Espanya amb la intenció de crear una companyia del mateix estil a la península. La Companyia no va tenir molt èxit a causa de l'enfrontament amb l'armada francesa i l'armada espanyola, que la van derrotar. Es creu que només va durar fins a l'any 1693.

## Vegeu també

* Companyia Britànica de les Índies Orientals, fundada el 1600
* Companyia Holandesa de les Índies Orientals, fundada el 1602
* Companyia Holandesa de les Índies Orientals, fundada el 1621
* Companyia Danesa de les Índies Orientals, fundada el 1616
* Companyia Sueca de les Índies Orientals, fundada el 1731
* Companyia d'Oostende, fundada el 1717