OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herpont

Herpont és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 113 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Herpont era de 113 persones. Hi havia 48 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 59 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 59 habitatges eren cases. Dels 47 habitatges principals, 42 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 40 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Herpont el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 4 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 8 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 12 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 51 eren actives i 14 eren inactives. Les 51 persones actives estaven ocupades(31 homes i 20 dones).. De les 14 persones inactives 2 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 3 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Herpont hi havia 20 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 2.780 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Herpont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Herpont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Homes i ratolins

Homes i ratolins (Of Mice and Men) és una novel·la de John Steinbeck publicada el 1937. Narra la història tràgica de dos ranxers que viatgen per Califòrnia en busca de feina durant la Gran depressió.
El compositor Carlisle Floyd li posà música i la convertí en òpera el 1970.

## Referències

* ↑ «Homes i ratolins». Diputació de Barcelona. [Consulta: 1r maig 2013].
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 440. (ISBN 84-7291-227-2)
# Illa Uixakova

Uixakova (en rus О́стров Ушако́ва) és una illa deshabitada de Rússia que es troba a l'oceà Àrtic, a mig camí entre la Terra de Francesc Josep i la Terra del Nord. Administrativament pertany al krai de Krasnoiarsk.

## Geografia

L'illa Uixakova es troba prop de la regió de gel marí permanent, al límit nord del mar de Kara. La seva superfície total és de 324 km². La seva situació tan septentrional fa que el mar que envolta l'illa quedi cobert de gel durant tot l'hivenr i que durant l'estiu hi hagi nombrosos icebergs. La terra més propera és la solitària illa de Vize, uns 140 quilòmetres al sud.
La precipitació mitjana anual oscil·la entre els 200 i els 400 mil·límetres al voltant del punt més alt de la tapa de gel de l'illa. L'illa està coberta per una enorme capa de gel que s'eleva fins als 294 msnm en el seu punt més elevat.

## Història

Aquesta illa va ser la darrera en ser descoberta dins l'Àrtic soviètic i això no va succeir fins al 1935 quan foren explorades algunes zones del mar de Kara. L'expedició que va descobrir l'illa va ser dirigida per Gueorgui Uixakov a bord del trencagels Sadko. Posteriorment l'illa va rebre el nom d'aquest explorador polar, cartògraf i oceanògraf.
La primera hivernada a l'illa va tenir lloc entre 1954 i 1955, quan s'hi va construir una estació polar. Aquesta fou abandonada durant la dècada de 1980 i quan una expedició va visitar l'illa el 2001 van trobar dos petits edificis parcialment enfonsats pel gel.

## Referències

* ↑ Summary of the Arctic Archipelagos and Islands. Scott Polar Research Institute, University of Cambridge.
* ↑ «Ostrov Ushakova». Mapcarta. [Consulta: 9 novembre 2016].
* ↑ Aleksey I. Sharov, Roland Pail, Roland Perko, Daniel Rieser, Florian Heuberger, Christoph Gisinger: Variations of the Arctic Ice-Snow Cover in Nonhomogeneous Geopotential Arxivat 2016-02-13 a Wayback Machine. (PDF; 660 kB). In: Proc. ESA Living Planet Symposium, Bergen, Norway 28 June – 2 July 2010 (ESA SP-686, December 2010)
* ↑ Google Earth
* ↑ Andrey F. Glazovskiy: Russian Arctic, Chapter 2.7 in: Jacek Jania, Jon Ove Hagen (Ed.): Mass Balance of Arctic Glaciers (PDF; 132 kB), IASC Report No. 5, Sosnowiec-Oslo 1996.
* ↑ Arctic Glaciers; Ushakov Island
* ↑ V. V. Bogorodsky, C. R. Bentley, P. E. Gudmandsen: Radioglaciology, D. Reidel, Dordrecht 1985, ISBN 978-94-010-8830-5, doi:10.1007/978-94-009-5275-1, S. 5
* ↑ полярная станция Остров Ушакова (rus). Archived. Retrieved 3 May 2018.
# Ignasi

Ignasi és el nom dels següents personatges:
* Sant Ignasi de Loiola
* Ignasi d'Antioquia, un dels pares eclesiàstics al segle I
* Ignasi de Constantinoble, arquebisbe de Nicea
* Ignasi I de Constantinoble Patriarca de Constantinoble 847- 25 de desembre del 858 i 867-23 d'octubre del 877)
* Ignasi Iconòmac, escriptor romà d'Orient
* Ignasi de Selíbria, escriptor romà d'Orient, metropolità de Selíbria
* Ignasi de Xantopuli, monjo del monestir de Xanthopuli
# Hyperolius punctulatus

Hyperolius punctulatus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Angola.

## Referències

* Schiøtz, A. 2004. Hyperolius punctulatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Inclusions de fosa

Les inclusions de fosa són petites parcel·les o "taques" de fosa(es) que estan atrapades pels vidres que creixen al magma i, finalment forma roques ígnies. En molts aspectes són anàlogues a les inclusions de fluid. Les inclusions de fosa són generalment petites, la majoria són de menys de 80 micròmetres a l'altra banda (un micròmetre és una mil·lèsima part d'un mil·límetre). No obstant això, poden proporcionar una gran quantitat d'informació útil. Usant les observacions microscòpiques i una gamma de tècniques de microanàlisi químiques, els geoquímics i petròlegs ignis poden obtenir una gamma d'informació única d'inclusions foses. Els usos més comuns de les inclusions foses és l'estudi de la composició i evolució dels magmes que han existit en la història dels sistemes de magma específics. Això es deu a les inclusions poden actuar com a "fòssils", capturant i preservant-los abans que siguin modificats per processos posteriors. A més, a causa que estan atrapats en les altes pressions (P) i temperatures (T) moltes inclusions foses també proporcionen informació important sobre les condicions d'atrapament (P-T) i el seu contingut volàtil (així com H₂O, CO₂, S i Cl) que duen a terme erupcions volcàniques explosives.
Sorby (1858) va ser el primer a documentar inclusions foses microscòpiques en vidres. L'estudi de les inclusions de fosa ha estat impulsat més recentment pel desenvolupament de tècniques d'anàlisis químiques sofisticades. Els científics de l'antiga Unió Soviètica van conduir l'estudi d'inclusions foses en les dècades posteriors de la Segona Guerra Mundial (Sobolev i Kostyuk, 1975), i van desenvolupar els mètodes per a escalfar inclusions de fosa sota un microscopi, per la qual cosa els canvis poden ser observats directament.
Tot i que són petites, les inclusions de fosa poden contenir diversos components, incloent el vidre (que representa la massa fosa que ha estat temperat per refredament ràpid), vidres petits i una bombolla de vapor rica separada. Es produeixen en els vidres que es poden trobar a les roques ígnies, com ara quars, feldespat, olivina, piroxè, nefelina, magnetita, perovskita i apatita. Les inclusions de fosa es poden trobar tan en roques volcàniques com plutòniques. A més, les inclusions de fosa poden contenir fases de fosa immiscibles (no miscible). El seu estudi és una manera excepcional per trobar evidències directes per la presència de dos o més foses en l'atrapada.

## Vegeu també

* Inclusió (mineralogia)

## Referències

* Jake Lowenstern's USGS melt inclusion page Arxivat 2012-02-10 a Wayback Machine.
* Phil Brown's World of Fluid and Melt inclusions at the University of Wisconsin–Madison
* Sorby, H. C. (1858) On the microscopic structures of crystals, indicating the origin of minerals and rocks. Geol Soc London Q J 14: 453-500
* Sobolev, V. S., and V. P. Kostyuk (1975) Magmatic crystallization based on a study of melt inclusions. Fluid Incl Res 9: 182– 235
# Ingólfur Arnarson

Ingólfur Arnarson és considerat el primer colon nòrdic d'Islàndia.
Tanmateix, no va ser el primer escandinau a visitar l'illa, i viure-hi, ja que el primer en va ser el viking suec Gardar Svavarsson, que va romandre durant un hivern en la que ara és la localitat d'Húsavík.
Al 874, Ingólfur va establir la seva residència a Reykjavík, cosa que va suposar el començament de la colonització de l'illa, la qual va durar fins al 930. La llegenda narra que, en apropar-se a terra desconeguda, Ingólfur va ordenar llançar els pilars de fusta del seu setial des de la seva embarcació al mar. La seva intenció era establir l'assentament allà on anessin a parar aquells pilars sagrats ("öndvegissúlur"). Al cap de tres anys de cerca els varen trobar i, d'aquesta manera, va néixer Reykjavík.

## Referències

* ↑ Manuel Velasco Laguna. Breve historia de los vikingos. Ediciones Nowtilus S.L., 1 maig 2012, p. 32–. ISBN 978-84-9967-347-9.
* ↑ Leifur Eiricksson. Sagas of Warrior-poets. Penguin Books Limited, 29 agost 2002, p. 485–. ISBN 978-0-14-194158-5.
* ↑ Auguste Geffroy. Des institutions et des moeurs du paganisme scandinave: L'Islande avant le christianisme, d'après le Gragas et les sagas. Imprimerie impériale, 1864, p. 7–.
* ↑ Jane Smilely. The Sagas of the Icelanders. Penguin Books Limited, 24 febrer 2005, p. 933–. ISBN 978-0-14-193326-9.
# ISO 3166-2:BV

ISO 3166-2:BV és el subconjunt per a l'illa Bouvet de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment l'illa Bouvet no té cap divisió territorial que conformi el seu codi ISO 3166-2.
El codi assignat oficialment de l'estàndard ISO 3166-1 alfa-2 és BV.

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: BV (Plataforma Online d'Exploració ISO: BV) (anglès)
* Illa Bouvet, Statoids.com (anglès)
# ISO 3166-2:CF

ISO 3166-2:CF és el subconjunt per a la República Centreafricana de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a la República Centreafricana, l'estàndard ISO 3166-2 està format per 1 comuna, 14 prefectures i 2 prefectures econòmiques. La comuna és Bangui, és la capital de l'estat i posseeix un status especial igual a una prefectura o una prefectura econòmica.
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és CF, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a la República Centreafricana. La segona part són dues o tres lletres.
* Dues lletres: Prefectures i prefectures econòmiques
* Tres lletres: Comuna

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).
Els codis ISO 639-1 són utilitzats per representar els noms de les subdivisions en les llengües oficials següents:
* (fr): Francès
* (sg): Sango
| Codi | Nom de la subdivisió (fr) | Nom de la subdivisió (sg) | Tipus de subdivisió |
| CF-BGF | Bangui | Bangî | Comuna |
| CF-BB | Bamingui-Bangoran | Bamïngï-Bangoran | Prefectura |
| CF-BK | Basse-Kotto | Kötö | Prefectura |
| CF-HK | Haute-Kotto | Tö-Kötö | Prefectura |
| CF-HM | Haut-Mbomou | Tö-Mbömü | Prefectura |
| CF-HS | Haute-Sangha/Mambéré-Kadéï | Tö-Sangä/Mbaere-Kadeï | Prefectura |
| CF-KG | Kémo-Gribingui | Kemö-Gïrïbïngï | Prefectura |
| CF-LB | Lobaye | Lobâye | Prefectura |
| CF-MB | Mbomou | Mbömü | Prefectura |
| CF-NM | Nana-Mambéré | Nanä-Mbaere | Prefectura |
| CF-MP | Ombella-Mpoko | Ömbëlä-Pökö | Prefectura |
| CF-UK | Ouaka | Wäkä | Prefectura |
| CF-AC | Ouham | Wâmo | Prefectura |
| CF-OP | Ouham-Pendé | Wâmo-Pendë | Prefectura |
| CF-VK | Vakaga | Vakaga | Prefectura |
| CF-KB | Gribingui | Gïrïbïngï | Prefectura econòmica |
| CF-SE | Sangha | Sangä | Prefectura econòmica |

## Vegeu també

* Prefectures de la República Centreafricana

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: CF (Plataforma Online d'Exploració ISO: CF) (anglès)
* Prefectures de la República Centreafricana, Statoids.com (anglès)
# Iàkovlevo (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Iakovlevo».
Iàkovlevo - Яковлево (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 2.675 habitants. Pertany al districte (raion) de Stroítel.

## Referències

* ↑ «История села Бутово | Бутовское сельское поселение». www.admbutovo.ru. Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
* ↑ «Историческая справка, Бутово — Энциклопедия Яковлевского района» (en rus). Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
# Ion Ansotegi Gorostola

Ion Ansotegi Gorostola (Berriatua, 13 de juliol de 1982) és un futbolista basc, ja retirat, que jugava en la posició de defensa central.
Va jugar la major part de la seva carrera professional amb la Reial Societat, on va començar als 21 anys, i hi va jugar en 227 partit oficials durant 11 temporades. 124 d'aquests partits foren a La Liga (amb sis gols).

## Carrera esportiva

Jugador procedent del planter de la SD Eibar. Abans de recalar en la Reial Societat va jugar en el Barakaldo CF cedit pel conjunt blaugrana. Va debutar amb la Reial Societat B el 30 d'agost de 2003 en el partit Bilbao Athletic 0- Reial Societat B 0. En total va disputar 79 partits amb la Reial Societat B en els quals ha marcat 3 gols.
Va debutar amb el primer equip de la Reial Societat i a La Liga el 22 de gener de 2006 en el partit Reial Societat 3- Athletic 3, i va disputar 33 partits entre les dues seves primeres temporades a la màxima categoria.
Ansotegi només es va perdre dos partits la temporada 2009–10, i va rebre només sis targetes grogues en els seus 40 partits complets – amb quatre gols marcats – en un any en què la Reial Societat va tornar a primera després de tres anys d'absència. Va ser titular en 32 partits la temporada següent en què l'equip es va mantenir, però va perdre la titularitat quan el 2011 el club va contractar el noruec Vadim Demidov, en combinació amb l'emergència del jove del planter Iñigo Martínez.
L'1 de juny de 2015, amb gairebé 33 anys, Ansotegi va renovar el seu contracte amb la Reial Societat fins al 2016. L'1 de febrer de l'any següent, després d'haver jugat només dos partits de Copa del Rei durant la primera part de la temporada, va rescindir contracte amb els Txuriurdin i va marxar al seu primer club, la SD Eibar, amb contracte de sis mesos.
El 30 de juny de 2016, Ansotegui va firmar contracte per un any amb el RCD Mallorca de Segona Divisió. Més o menys dotze mesos després, havent descendit, va anunciar la seva retirada i immediat retorn a la Reial Societat com a coordinador del planter.

## Referències

* ↑ «El jefe de la zaga» (en castellà). Mundo Deportivo, 15-10-2009 [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ «Mano a mano en Anoeta» (en castellà). El País, 23-01-2006 [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «Ansotegi resta importancia a su cambio de rol» (en castellà). Mundo Deportivo, 03-09-2011 [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «Ansotegi renueva hasta 2016» (en castellà). Marca, 01-06-2015 [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «Jon Ansotegi vuelve a SD Eibar tras desvincularse de la Real Sociedad» (en castellà). SD Eibar, 01-02-2016. [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «Ion Ansotegui se incorpora al Real Mallorca» (en castellà). RCD Mallorca, 30-06-2016. Arxivat de l'original el 7 juliol 2016. [Consulta: 2 juliol 2016].
* ↑ «Ansotegi y Juan Rodríguez anuncian su retirada como profesionales» (en castellà). Diario de Mallorca, 13-07-2017 [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ «Jon Ansotegi regresa a la Real» (en castellà). Mundo Deportivo, 13-07-2017 [Consulta: 18 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Ion Ansotegi Gorostola a BDFutbol
* Ion Ansotegi Gorostola, Fitxa a Soccerway
# Jaera nordmanni subsp. brevicaudata

Jaera nordmanni subsp. brevicaudata Jaume et Garcia, 1988 és una subespècie de crustaci isòpode d'aigua dolça descrita al torrent d'Esporles, a l'altura de sa Granja (Esporles, Mallorca), d'on n'és endèmica. Revisions posteriors han proposat que en realitat es tracta d'un sinònim de la subespècie marina Jaera nordmanni subsp. occidentalis Veuille, 1979, juntament amb l'altra subespècie mallorquina d'aigua dolça: Jaera nordmanni subsp. balearica (Margalef, 1952).

## Referències

* ↑ Jaume, Damià; Garcia, Lluc «Revisión de la especie politípica Jaera nordmanni (Rathke, 1837) (Isopoda, Asellota, Janiridae) de las aguas dulces de Mallorca». Miscel·lània Zoològica, 12, 1988, pàg. 79-88.
* ↑ Pretus Real, Joan Lluís. Estudio taxonómico biogeográfico y ecológico de los crustáceos epigeos e hipogeos de las Baleares (Branchiopoda, Copepoda, Mystacocarida y Malacostraca) (tesi). Barcelona: Universitat de Barcelona, 1991.
# Isoperla baumanni

Isoperla baumanni és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Descripció

* La larva mascle fa entre 9 i 10 mm de llargària corporal.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador (entre el juny i el juliol).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Sierra Nevada (el nord de Califòrnia, els Estats Units).

## Estat de conservació

Aquesta espècie només es troba a una font al comtat de Plumas (Califòrnia).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Szczytko & Stewart, 1984. Ann. ent. Soc. Amer. 77(3):258.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 Sandberg, John B., 2011. The Isoperla of California (Plecoptera: Perlodidae); larval descriptions and a key to 17 western Nearctic species. Illiesia, 7(22):202-258. «PDF».
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stark, Bill P. / Robert W. Poole i Patricia Gentili, eds., 1997. Plecoptera. Nomina Insecta Nearctica: A Check List of the Insects of North America, vol. 4: Non-Holometabolous Orders. 643 - 664.
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Stoneflies of California (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)

## Bibliografia

* Szczytko & Stewart, 2002. Trans.Amer.Ent.Soc. 128(1):2. «Enllaç».
* Sandberg, John B., 2011. Vibrational communication of Isoperla Banks from California and Oregon (Plecoptera: Perlodidae). Illiesia, 7(1):1-23. «PDF».
# Jacint Nadal i Puigdefàbregas

Jacint Nadal i Puigdefàbregas (Barcelona, 1935-1 d'octubre de 2023) fou un biòleg català. El 1958 es llicencià en biologia a la Universitat de Barcelona i el 1965 es doctorà en fisiologia animal. Va treballar com a Investigador al Centro Pirenaico de Biología Experimental del CSIC fins al 1970. Aleshores es dedicà a l'ensenyament, obtenint la càtedra de zoologia de vertebrats a la Universitat de Lleó, que deixà el 1975 per a ocupar aquesta càtedra a la Universitat de Barcelona, en la que el 2006 fou nomenat professor emèrit. El 1976-1977 fou cap de perfeccionament de professorat del Ministeri d'Educació i Ciència. De 1979 a 1983 fou degà de la facultat de Biologia de la Universitat de Barcelona.
El seu àmbit de recerca és la biologia dels vertebrats com a indicadors de la qualitat del medi. Ha estat cap del Grup de Recerca consolidat de Biologia de Vertebrats. El 1993-1994 fou president de la Institució Catalana d'Història Natural de l'Institut d'Estudis Catalans i fou director general per la Universitat de Barcelona del Pavelló de la Natura a l'Exposició Universal de Sevilla de 1992.
El 1992 va rebre la Medalla Narcís Monturiol del mèrit científic i tecnològic de la Generalitat de Catalunya per l'estudi de la biologia dels vertebrats al servei de la millora de la relació de l'home amb el seu entorn. El 1989 fou admès com a membre col·laborador de la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya. El 2005 fou admès a l'Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona. El 2009 fou investit Doctor honoris causa per la Universitat Autònoma de Mèxic.

## Obres

* Filogènia de la glàndula tiroide a través dels procordats i vertebrats (1970)
* Efectes secundaris dels plaguicides (1980) Arxius de l'Escola d'Agricultura de Barcelona, Any: 1980 Núm.: 1 Quarta sèrie
* Vertebrados (2001)

## Referències

* ↑ «JACINT NADAL PUIGDEFÀBREGAS : Fallecimiento». [Consulta: 2 octubre 2023].
* ↑ Jacint Nadal Puigdefábregas, Doctor Honoris Causa por la UAM a la revista de la UAM

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine. al web del RACAB
* Fons bibliogràfic Jacint Nadal Puigdefàbregas. Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació (CRAI), Universitat de Barcelona.
# Jack Turner (pilot)

Jack Turner fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 12 de febrer del 1920 a Seattle, Washington.
Jack Turner va córrer a la Champ Car a les temporades 1955-1962 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis dels anys 1956-1959 i 1961-1962.
Jack Turner va morir el 12 de setembre del 2004 a Renton, Washington.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1956 | 54 | 24 | 142.394 | 18 | 25 | 131 | 0 | Motor |
| 1957 | 19 | 19 | 140.367 | 25 | 11 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1958 | 25 | 10 | 143.438 | 12 | 25 | 21 | 0 | Bomba del combustible |
| 1959 | 24 | 14 | 143.478 | 11 | 27 | 47 | 0 | Tanc del combustible |
| 1961 | 45 | 21 | 144.904 | 21 | 25 | 52 | 0 | Accident |
| 1962 | 45 | 25 | 146.496 | 25 | 29 | 17 | 0 | Accident |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 468 | 0 | |
| Curses | 6 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 0 |
| Top 10 | 0 |
| Retirades | 5 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Jack Turner va participar en 4 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1956.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 4
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0