OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leptobarbus hoevenii

Leptobarbus hoevenii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 100 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Tailàndia fins a Sumatra i Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La vida por delante

La vida por delante és una pel·lícula còmica espanyola de 1958 escrita, protagonitzada i dirigida per Fernando Fernán Gómez. L'èxit comercial del film va propiciar que es rodés La vida alrededor en 1959. És una pel·lícula plena d'humor, en la qual Fernando Fernán Gómez comença a usar el flashback com a recurs narratiu, així com el multiperspectivisme, perquè roda una mateixa escena des de tres punts de vista diferents. A més, resulta bastant actual en els temes que planteja.

## Sinopsi

És una comèdia que narra les desventures d'uns jovençans bastant desafortunats en l'ús de les seves professions (ell, Fernando Fernán Gómez, advocat i ella, Analía Gadé, metgessa) i en la cerca d'un pis digne en el qual puguin viure.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Pel·lícula |
| Millor pel·lícula | |
| Millor argument original | Fernando Fernán Gómez |

## Referències

* ↑ La vida por delante a El Mundo
* ↑ La vida por delante a cinemaldito.com
* ↑ La vida por delante estelafilms.com
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1958». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 9 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Presentació a Historia de nuestro cine, rtve.es
# Laura Horn

Laura Horn (Països Baixos, 1980) és una sociòloga i economista política neerlandesa que investiga la regulació de la governança corporativa i la responsabilitat social de les empreses dins i fora de la Unió Europea en el context de la integració europea.

## Obra publicada

* A Care Crisis in the Nordic Welfare States? Care Work, Gender Equality and Welfare State Sustainability (Policy Press, 2021)
* Regulating Corporate Governance in the EU: Towards a Marketization of Corporate Control (Palgrave Macmillan, 2011)
* Contradictions and Limits of Neoliberal European Governance: From Lisbon to Lisbon (Palgrave Macmillan, 2008)

## Referències

* ↑ «Laura Horn» (en anglès britànic). [Consulta: 14 setembre 2023].
* ↑ «Forskere blokerer gaden i protest mod dansk klimapolitik» (en danès), 25-10-2021. [Consulta: 14 setembre 2023].
# Les Torres de Sanui

Les Torres de Sanui és una partida de Lleida. L'any 2018 tenia 849 habitants.

## Història

Actualment és una partida de l'horta de Lleida però antigament va arribar a ser un poble del municipi de Lleida (Segrià), a 5 km de la ciutat, al NW, al peu de la serra llarga, entre les Collades, Fontanet Curt i el Tossal Roig, a poca distància de l'actual carretera d'Osca.
És esmentat els anys immediats a la conquesta de Lleida (1149). El 1168 constituïa una parròquia dedicada a sant Salvador, sufragània de la de Sant Martí de Lleida. El fogatjament de la ciutat de Lleida i dels pobles de la seva contribució del Segle XV, era realitzat per a cobrar l'impost del "maridatge" per formar la dot de la Infanta Isabel, filla gran de Ferran II i Isabel de Castella. El 1429 tenia 26 focs, el 1491 23 focs, el 1497 22 focs, el 1515 25 focs i el 1553 només set; el 1536 el batlle de les Torres de Sanui era en Joan Ganàs. Com a poble desaparegué a causa de la guerra dels Segadors (1640-1646). En les actes de la Paeria del 1696 consta com a despoblat. Els darrers anys aquesta zona ha esdevingut un centre agrícola i pecuari molt important, amb conreus intensius d'horta, repoblat de torres o cases de camp escampades. Hi ha vestigis del poble antic, del fossar, de les muralles i d'unes sitges. Abans de 1936 àdhuc restava el temple parroquial, d'estil romànic.

## Referències

* ↑ «251207 Lleida». Idescat. [Consulta: 28 gener 2020].

## Enllaços externs

* Web de l'Associació de Veïns de Les Torres de Sanui Arxivat 2007-07-14 a Wayback Machine.
# Licinia de sacerdotiis

Lex Licinia de sacerdotibus va ser una antiga llei romana proposada pel tribú de la plebs Gai Licini Cras l'any 145 aC quan eren cònsols Quint Fabi Màxim Emilià i Luci Hostili Mancí. Proposava que els dret d'elegir els sacerdots sortís dels col·legis sacerdotals i passés al poble. La llei no es va aprovar.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 104-105 [Consulta: 14 abril 2022].
# Liber de sinthomatibus mulierum

Liber de sinthomatibus mulierum és una obra escrita per Trotula de Ruggiero al segle xii i tracta sobre les malalties relacionades amb la salut femenina. Forma part d'un conjunt de tres obres amb De curis mulierum i De ornatu mulierum del conjunt de textos anomenats també Trotula. Aconseguí gran influència en l'Europa medieval amb d'altres textos similars tot i que la seva autora no sempre fou reconeguda. Tot i que aconseguí ser traduïda a d'altres idiomes, primer el 1197-99 a l'hebreu, no seria fins al segle xv quan se la redescobriria i exemplars de les seves obres es podrien trobar a biblioteques de París, el Monestir de Sant Agustí de Canterbury, però al segle XX la seva obra ja no es tornaria a publicar de nou, i es continuaria citant en investigació medievalista contemporània. Junt amb l'obra De ornatu mulierum també de Trotula circularen anònimant fins que foren incloses en De curis mulierum.

## Referències

* ↑ Recio Muñoz, Victoria «PASSIONES MULIERUM: MUJER Y ENFERMEDAD ENLA ESCUELA MÉDICA DE SALERNO». Universidad de Valladolid, 2011, pàg. 128 [Consulta: 23 gener 2020].
* 1 2 Caballero Navas, Carmen «Algunos ‘secretos de mujeres' revelados. El Še’ar Yašub y la recepción y transmisión del Trotula en hebreo». Miscelánea de estudios árabes y hebraicos. Sección de hebreo, Nº 55, 2006, pàg. 381-425.
* ↑ Dearnley, Elizabeth. Translators and their prologues in medieval England. Rochester: D.S. Brewer, 2016, p. 202. ISBN 9781843844426.
* ↑ Green, Monica «The Development of the Trotula». Revue d'Histoire des Textes, Vol. 26, 1996 [Consulta: 23 gener 2020].
* ↑ La medicina ante el nuevo milenio: una perspectiva histórica. 1a.. Cuenca: Ediciones de la Universidad de Castilla-La Mancha, 2004, p. 798. ISBN 848427294X [Consulta: 23 gener 2020].

## Bibliografia

* Hunt, Tony. «Liber de sinthomatibus mulierum [MS Oxford, Bodleian Library, Bodley 361 (SC2462)]». A: Anglo-Norman medicine. Volume 2, Shorter treatises (en llatí). Rochester: D.S. Brewer, 1997, p. 116. ISBN 0859915239.
# Liber de similitudinibus et exemplis

El Liber de similitudinibus et exemplis (conegut també sota el nom de Tabula exemplorum) és un recull de refranys en llengua llatina de la primera meitat del segle xiii, disposats en ordre alfabètic segons temes, començant per accidia (la mandra), i acabant amb la Xristi ascensio (l'ascensió de Crist). L'obra s'atribueix generalment a Anselm de Canterbury, atès que la majoria dels refranys provenen de la seva obra. Tot i que també ha estat esmentat com a presumpte autor el biògraf d'Anselm, Eadmer. Alguns dels manuscrits del Liber de similitudinis tenen il·lustracions. Un dels primers manuscrits supervivents amb imatges és el Ms. Cleopatra C. XI, de la British Library, escrit entre 1200 i 1220.

## Referències

* ↑ C. M. Kauffmann: Imatges Noves, com per Anselm de la Xerrada de la Taula: un Manuscrit Il·lustrat de el Liber de similitudinibus, en: Journal of the Warburg i Courtauld Institutes 64 (2012), p. 87-113

## Bibliografia

* Eadmeri monachi liber de sancti Anselmi similitudinibus, in: J.-P. Migne: Patrologiae cursus comletus. Series latina, Bd. 159, Sp. 606–708
* Claus Michael Kauffmann: New Images for Anselm's Table Talk: An Illustrated Manuscript of the Liber de similitudinibus, in: Journal of the Warburg and Courtauld Institutes 64 (2012), S. 87–113
* Jean Theobald Welter: La Tabula exemplorum secundum ordinem alphabeti: recueil d'exempla compile en France a la fin du XIIIe siecle. Paris 1926. [Selecció en llatí]
* Jean Théobald Welter: L' exemplum dans la littérature religieuse et didactique du moyen âge. Paris-Toulouse 1927 [Conté també: La tabula exemplorum secundum ordinem alphabeti]
* Lynn Thorndike, "Liber de similitudinibus et exemplis (MS. Berne 293, fols 1r-75v)" in Speculum vol. 32 (1957) pp. 780-791.
# Ligsdorf

Ligsdorf (en alsacià Lígschderf) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 334 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 258 | 270 | 236 | 276 | 313 | 297 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Brugger | |
# Lendelede

Lendelede és un municipi belga de la província de Flandes Occidental a la regió de Flandes.

## Situació

* a. Izegem
* b. Ingelmunster
* c. Hulste (Harelbeke)
* d. Kuurne
* e. Heule (Kortrijk)
* f. Sint-Eloois-Winkel (Ledegem)
# Llac Schwan

El llac Schwan (en alemany Schwansee, és a dir, «llac del cigne») és un llac alpí a Baviera dins el Districte d'Algòvia Oriental, Schwangau, al sud-est de Füssen, prop dels castells de Hohenschwangau i Neuschwanstein, a 400 metres al nord del llac Alpsee i a 789,23 metres d'altitud. Al segle xix, els reis de la família Wittelsbach el van incloure en un parc dissenyat pel paisatgista Peter Joseph Lenné. Des de 1956 forma part d'una reserva natural.
El llac serveix de balneari durant l'estiu, mentre que a l'hivern s'utilitza com a pista de patinatge per a vilatans i turistes.

## Referències

* ↑ Descripció del llac per l'Administració Bavaresa de Palaus, Jardins i Llacs estatals (en anglès i alemany)

## Enllaços externs

* Descripció a Baviera Dream Arxivat 2019-08-08 a Wayback Machine..
# Leptoneta paroculus

Leptoneta paroculus és una espècie d'aranya araneomorfa de la família dels leptonètids (Leptonetidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1907 per Eugène Simon.
Aquesta espècie és endèmica d'Espanya. És una aranya cavernícola, i es troba en coves de la província d'Osca i de Lleida.

## Referències

* 1 2 Simon, 1907: Araneae, Chernetes et Opiliones (Première série). Biospeologica. III. Archives de zoologie expérimentale et générale, ser.4, vol.6, n.2, p.537-553 (text íntegre).
* ↑ (anglès) World Spider Catalog: Leptoneta paroculus Simon, 1907 en la família Leptonetidae +base de dades
# Leptopelis jordani

Leptopelis jordani és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Angola. L'epítet Jordani és un reconeixement de l'entemòleg Karl Jordan.

## Referències

* Schiøtz, A. 2004. «Leptopelis jordani». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Leptopelis cynnamomeus

Leptopelis cynnamomeus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Angola, República Democràtica del Congo i Zàmbia.

## Referències

* Poynton, J.C. & Schiøtz, A. 2004. Leptopelis cynnamomeus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Llei de Hess

En termodinàmica, la llei de Hess estableix que la variació de calor en una reacció és la mateixa independentment del nombre d'etapes. La llei de Hess s'utilitza per predir el canvi d'entalpia en una reacció ΔH$_r$.
El canvi d'entalpia d'una reacció química que transforma els reactius en productes és el mateix independentment de la ruta escollida per la reacció. Això s'anomena funció d'estat. És a dir, la variació d'entalpia que va des dels reactius als components intermedis A i després als productes és la mateixa que la variació quan es passa dels mateixos reactius als components intermedis B i posteriorment als mateixos productes.
La suma d'equacions químiques pot portar a l'equació neta. Si l'energia s'inclou per cada equació i se suma, el resultat serà l'energia per a l'equació neta.
En conclusió, la llei de Hess diu que les variacions d'entalpia són additives.
    ΔH$_{neta}$ = ΣΔH$_r$
* Si l'equació química és inversa, el signe de ΔH també s'inverteix
* Si es multipliquen els coeficients, ΔH també quedarà multiplicada per aquest coeficient.
La llei de Hess va ser proposada per Germain Henri Hess el 1840.

## Referències

* ↑ Mannam Krishnamurthy; Subba Rao Naidu. «7». A: Lokeswara Gupta. Chemistry for ISEET - Volume 1, Part A. 2012. Hyderabad, India: Varsity Education Management Limited, 2012, p. 244.
# Lipoxais

Lipoxais (en grec antic: Λιπόξαϊς) va ser, segons la mitologia grega, un rei mític dels escites i progenitor dels pobles d'Escítia.
Segons Heròdot, era fill del primer rei escita, Targitau, i nét de Zeus. Quan el seu pare va morir, va regnar inicialment juntament amb els seus germans Colaxais i Arpoxais. Heròdot explica que un dia van caure del cel quatre objectes d'or: una arada, un jou, una copa i una sàgaris (destral de guerra). Els germans es van acostar als objectes caiguts, primer Lipoxais i Arpoxais, però tan bon punt van anar a agafar-los els objectes es van incendiar. Quan Colaxais ho va intentar, el foc es va apagar i els va poder agafar a les mans. Davant del senyal diví, Lipoxais i Arpoxais van abdicar i Colaxais va ser l'únic rei.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, IV, 6, 1-2
# Lipové

Lipové és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 142 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1921.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12-04-2022. [Consulta: 6 agost 2022].
* ↑ «História a kronika obce» (en eslovac). Obec Lipové. [Consulta: 7 agost 2022].
# Llista d'alcaldes de Montornès del Vallès

Llista d'alcaldes de Montornès del Vallès:
* Pere Maymó i Sirvent (1897 - 1904)
* Josep Terradellas i Torrents (1904 - 1906)
* Isidre Comas i Volart (1906 - 1907)
* Pau Viñallonga i Garriga (1907 - 1909)
* Isidre Comas i Volart (1909 - 1910)
* Esteve Monteis i Corbera (1910 - 1914)
* Pere Viñallonga i Cot (1914 - 1916)
* Josep Saborit i Cot (1916 - 1918)
* Joan Jordana i Pareras (1918 - 1922)
* Marcel·lí Blanchart i Riera (1922 - 1923)
* Isidre Comas i Volart (1923 - 1924)
* Josep Terradellas i Cot (1924 - 1930)
* Esteve Monteis i Corbera (1930 - 1931)
* Isidre Comas i Volart (1931 - 1932)
* Jaume Bellavista i Dubon (1932 - 1934)
* Josep Maymó i Saborit (1934 - 1936)
* Jaume Viaplana i Jordana (1936 - 1936)
* Sebastià Torrents i Moratona (1936 - 1937)
* Josep Torrents i Cargol (1937 - 1939)
* Josep Maymó i Saborit (1939 - 1940)
* Joan Costa i Saborit (1940 - 1943)
* Tomàs Llonch i Guri (1943 - 1952)
* Salvador Cuadradas i Martras (1952 - 1956)
* Jaume Torrennts i Catafal (1956 - 1973)
* Jaume Ciurans i Crivillers (1973 - 1979)
* Félix Montero i García (1979 - 1986)
* Esteban López i Torreblanca (1986 - 1994)
* Pilar Carrillo i Márquez (1994 - 1995)
* José María Ruiz i Alarcón (1995 - 2003)
* Daniel Cortés i Martín (2003 - 2011)
* José Montero i Domínguez (2011 -)

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental, del Museu de Granollers, amb les biografies dels alcaldes
# Llista d'alcaldes de Canovelles

Llista d'alcaldes de Canovelles:
* Francesc Espargaró i Planas (1890 - 1906)
* Joan Pous i Roger (1906 - 1910)
* Francesc Botines i Galitó (1910 - 1916)
* Esteve Grau i Montpart (1916 - 1918)
* Jaume Gispert i Cassà (1918 - 1923)
* Miquel Julià i Gorchs (1923 - 1930)
* Jaume Gispert i Cassà (1930 - 1931)
* Francesc Pous i Gorguí (1931 - 1933)
* Josep Gratacòs i Peicasat (1933 - 1934)
* Jaume Gispert i Cassà (1934 - 1936)
* Amadeu Facundo i Vidal (1936 - 1936)
* Antoni Riera i Genevat (1936 - 1937)
* Nemesio Sanz i Barrachina (1937 - 1938)
* Francesc Pous i Gorguí (1938 - 1938)
* Isidre Duran i Blanchart (1939 - 1952)
* Ignasi Julià i Argemí (1952 - 1960)
* Felip Argemí i Orriols (1960 - 1969)
* Joan Dordas i Vila (1969 - 1979)
* Francesc Martos i Aguilera (1979 - 2004)
* Josep Orive i Vélez (2004 - 2016)
* Emilio Cordero Soria (2016 -)

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental, del Museu de Granollers, amb les biografies dels alcaldes
# Limnonectes paramacrodon

Limnonectes paramacrodon és una espècie de granota que viu a Brunei, Indonèsia, Malàisia, Singapur i Tailàndia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* van Dijk, P.P., Iskandar, D., Inger, R., Yaakob, N., Tzi Ming, L. & Chuaynkern, Y. 2004. Limnonectes paramacrodon. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Limnonectes shompenorum

Limnonectes shompenorum és una espècie de granota que viu a l'Índia, Indonèsia, Malàisia i Singapur.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Iskandar, D., Mumpuni, Das, I. & Vijayakumar, S.P. 2004. Limnonectes shompenorum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Limnonectes visayanus

Limnonectes visayanus és una espècie de granota que viu a les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Dolino, C., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Paguntalan, L., Pedregosa, M., Ubaldo, D. & Gutierrez, B. 2004. Limnonectes visayanus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Llerena

Llerena és un municipi d'Espanya pertanyent a la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Personatges il·lustres

* Luis Zapata de Cárdenas (1515-1590), arquebisbe de Bogotà.
* Miguel Sánchez de Llerena (1518-1601), fundador amb Gonzalo Jimenez de Bogotà i Tunja, a Colòmbia.
* Pedro Cieza de León (1520-1554), cronista d'Índies. Va portar la patata a Europa.
* Luis Zapata (1526-1595), escriptor i cortesà de Felip II. Autor de l'obra Miscelánea.
* García López de Cárdenas (segle xvi), descobridor del Gran Canyó del Colorado.
* Lorenzo Suárez de Figueroa (1530-1595), governador de Santa Cruz de la Sierra (Bolívia).
* Juan de Zurbarán (1620-1649), pintor. Fill de Francisco de Zurbarán,
* José de Hermosilla (?–1776), arquitecte i urbanista.
# Lleres (Aramunt)

Lleres és una partida de camps de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins del territori de l'antic terme d'Aramunt; té una breu prolongació dins de l'antic terme de Claverol.
Està situada al sector nord-est de l'antic terme d'Aramunt, al llevant del Serrat de Narçà, al nord-oest de Barrelles i al nord-est de les Espujos. Queda entre el barranc dels Clops, que delimita la partida pel costat de migdia, i el barranc de les Cadolles, que la limita per ponent i pel nord.
Consta de quasi 33 hectàrees (32,7923) de conreus de secà, amb ametllers, pastures i zones de matolls. Dins de terres del poble de Sant Martí de Canals hi ha també 1,3114 hectàrees de secà, ametllers, matolls i bosquina pertanyents a aquesta partida.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 19 juny 2010].
# Llastres

Llastres (en castellà Lastres) és una parròquia i vila marinera del consell (conceyu) asturià de Colunga, a la part oriental d'Astúries. Té una superfície de 13,49 km² i 1.951 habitants (2008) repartits entre la mateixa Llastres i el llogaret proper de Lluces. La comarca és anomenada Comarca de la Sidra. Antigament es pescaven balenes a la zona i amb el seu oli funcionaven les llum de la catedral d'Oviedo; també hi havia una fosa marina en la que es trobaven calamars gegants de fins a 22 metres. A la serra del Sueve hi viuen els cavalls asturcons. Segons la tradició el nom ve d'una roca que hi ha a l'entrada del port, anomenada Llastra, en la que es diu que cantaven les sirenes. Aquest poble fou escenari de la sèrie de televisió Doctor Mateo emesa per Antena 3, en la que se l'esmenta amb el nom San Martín del Sella. Aquesta circumstància ha estat aprofitada per promoure el turisme i s'ha creat una "ruta del Doctor Mateo" amb les cases principals del rodatge, d'un interès secundari fora del fet d'haver aparegut a la sèrie. Els llocs a visitar inclouen també el far a uns 1.500 metres del llogaret a Lluces, que es troba a pocs quilòmetres a l'oest de Llastres. També hi destaquen la Iglesia de Santa María de Sabada, declarada bé d'interès cultural; és un edifici religiós del segle xviii i estil barroc neoclàssic; va ser projectada pels arquitectes Manuel Reguera i Joaquín Vigil. La torre o campanar és de finals del segle xix. a Capella de San Roque a la part alta de la vila, al camp anomenat San Roque, amb un mirador des del qual es contempla una impressionant panoràmica de Llastres amb el seu petit port pesquer, així com de la Serra del Sueve i de la franja litoral.
* Vistes de Llastres
* Església de Santa María de Sabada
* Panorámica nocturna.
* Vista de Llastres des del mirador del far.
* Vista general

## Referències

* ↑ «Expedient amb els topònims oficials de Colunga». BOPA.
* ↑ sadei 2008

## Enllaços externs

* www.llastres.com - La web de Lastres
# Llatins (edat mitjana)

El nom llatí fou un gentilici comú entre els fidels de l'Església Llatina de la cristiandat occidental durant l'edat mitjana. Derivava del llatí eclesiàstic desenvolupat pels pares de l'Església llatins a l'Església d'Occident. Malgrat que el llatí havia estat la llengua oficial de l'Estat romà des de l'època de la tribu itàlica dels llatins, que visqueren durant l'antiguitat, aquest nom es feia servir independentment de l'origen ètnic, incloent-hi pobles germànics, itàlics, cèltics i eslaus. Així doncs, la gent associada amb els estats creats durant les Croades eren generalment coneguts com a llatins o francs, car aquests últims hi eren força prominents.
A l'Imperi Romà d'Orient i, més generalment, al món ortodox grec, tenia connotacions negatives, especialment després del Gran Cisma d'Orient del 1054.

## Referències

* 1 2 3 «Distinguishing the terms: Latins and Romans» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 3 octubre 2019].
* ↑ Ostrogorski, Gueorgui. History of the Byzantine State (en anglès). Rutgers University Press, 1969. ISBN 0813511984.