OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# North Belle Vernon

North Belle Vernon és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.107 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Belle Vernon tenia 2.107 habitants, 928 habitatges, i 596 famílies. La densitat de població era de 1.848,9 habitants/km².
Dels 928 habitatges en un 25,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 23,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.721 $ i la renda mediana per família de 39.728 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.007 $ mentre que les dones 23.103 $. La renda per capita de la població era de 21.756 $. Entorn del 6% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Belle Vernon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Belle Vernon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Amok o el boig de Malàisia

Amok o el boig de Malàisia és una obra de Stefan Zweig publicada en 1922 i traduïda al català. Ha estat adaptada al cinema.

## Argument

Durant un viatge en vaixell, el narrador coneix un metge que li explica la seva història. Aïllat en un llogarret d'Indonèsia, se sent solitari i deprimit fins que apareix una dona blanca, de qui s'enamora. Ella vol avortar en secret i ell afirma que practicarà la intervenció si accedeix a mantenir relacions sexuals amb ell. La dona s'hi nega i acudeix a un sanador local, que no aconsegueix fer l'operació amb èxit. Abans de morir, ella li fa prometre al metge que amagarà la causa de la defunció per evitar l'escàndol. El metge ho promet i abandona el llogarret ple de remordiments, amb el taüt de la dona. El narrador ofereix ajuda però l'home la rebutja. Posteriorment s'assabenta d'un suposat accident on el metge ha enfonsat el taüt i s'hi ha llançat per amagar qualsevol rastre del passat.

## Anàlisi

La novel·la reprèn diversos temes recurrents de Zweig: l'exploració dels trastorns mentals fruit de la passió (el metge se suïcida després de no poder aconseguir la dona i precipitar de manera indirecta la seva mort), la psicoanàlisi, la lluita entre el sentiment i la moral i la figura d'un mascle seductor que causa la desgràcia de la dona amb qui es relaciona. L'exploració de les emocions (la por a ser descobert, el remordiment, la ràbia de l'amor no correspost, la vergonya, la solitud) és l'eix central del llibre. L'amok del títol fa referència a la manca de control del metge.

## Referències

* ↑ Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Amuck, Running". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
# Xaloc

* Els vents de la Mediterrània
* Tramuntana
* Gregal
* Llevant
* Xaloc
* Migjorn
* Llebeig
* Ponent
* Mestral
El xaloc és el vent calent que ve del sud-est. El nom podria provenir de l'àrab shaluq forma romanitzada de l'arrel suruq, sortida del sol o sud-est.
El vent de xaloc no és gaire freqüent als Països Catalans i, les poques ocasions en què bufa, difícilment passa de moderat. Tot i això, és un vent ben conegut als indrets mariners per les onades de calor que sol dur, car aquest vent és el que arranca del Nord d'Àfrica i del Sàhara. En cas que plogui de xaloc, gairebé segur que la pluja serà de fang. (vegeu pluja de fang).
El xaloc va inspirar desenes de refranys. Com que, per exemple tot i no bufar normalment fort, té molt de recorregut marítim, pot alçar ones considerables. Per això, els mariners solen dir que «vent de xaloc, mar molta i peix poc». És creença popular, també, que en bufar xaloc els peixos no piquen a l'esca, que els coloms missatgers es desorienten i que les persones tenen mal de cap. Ausiàs March (1400-1459) l'invoca, junts amb els altres vents al seu poema Veles e vents.

## Altres significats

No s'ha de confondre amb Xaloc, Xarxa Local del Municipis, un organisme autònom de la Diputació de Girona, creat per prestar serveis de suport i assistència als ens locals o la Xarxa de Serveis Locals d'Ocupació (Xaloc) de la Diputació de Barcelona.
Com Xaloc, també podem conèixer l'escola XALOC (Centre educatiu privat Xaloc (Q111595350)), ubicada a L'Hospitalet de Llobregat.

## Cançons

* del Mar Bonet, Maria. «Jota marinera» (vídeo).
* Pelegero i Sanchis, Ramon (música); March, Ausiàs (lletra). «Veles e vents» (vídeo), 1993.

## Referències

Viccionari
* ↑ «Xaloc». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «xaloc». A: Diccionari etimològic. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (2004, 4a edició), p. 984. ISBN 9788441225169.
* ↑ «Xalox» (bloc). Refranyer temàtic, 26-11-2008.
* ↑ «Xaloc». Diputació de Girona. Arxivat de l'original el 2016-03-15. [Consulta: febrer 2016].
* ↑ «Xarxa de Serveis Locals d'Ocupació (Xaloc)». Diputació de Barcelona. [Consulta: febrer 2016].
* ↑ «Col·legi Xaloc» (en catalan). xaloc.org. [Consulta: 30 gener 2021].
# Carena del Roure del Palau

La Carena del Roure del Palau és una serra situada al municipi de Mura, a la comarca del Bages, amb una elevació màxima de 1.037 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dillingen (Luxemburg)

Dillingen (en luxemburguès: Déiljen; en alemany: Dillingen) és una vila de la comuna de Beoufort situada al districte de Grevenmacher del cantó d'Echternach. Està a uns 30 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Dillingen». [Consulta: 22 octubre 2015].
# Heinz Hillegaart

Heinz Hillegaart (Hamburg, 10 d'abril de 1911 - Estocolm, 24 d'abril de 1975) va ser un diplomàtic alemany, que morí assassinat per la Fracció de l'Exèrcit Roig (RAF) durant la presa d'ostatges de l'ambaixada de l'Alemanya Occidental a Estocolm.

## Trajectòria

Fins al 1936 va estudiar economia i ciències polítiques a Londres, on havia aprovat l'Abitur el 1932. Es va doctorar el 1943 a Múnic, on havia estudiat economia entre 1938 i 1939. Mentrestant va fer el servei militar els anys 1940 i 1941. Després de la guerra, va treballar com a comerciant i el 1951 va entrar al servei exterior. Va treballar al Ministeri Federal d'Afers Exteriors (1951-1952 i 1964-1969) a l'aleshores capital federal de Bonn, així com a Karachi, Calcuta, Göteborg i Yangon. Va tenir dues filles, Viveka i Claudia, i un fill, Oliver.
El febrer de 1969 va anar a l'ambaixada d'Alemanya Occidental a Estocolm com a conseller d'economia. El 24 d'abril de 1975, sis activistes armats de la RAF van segrestar dotze ostatges del centre diplomàtic i van demanar l'alliberament de 26 companys de la RAF empresonats. Van demanar a la policia sueca que es retirés i van fixar les 14:00 hores com a ultimàtum. A l'hora assenyalada, dos dels segrestadors van disparar cinc trets contra l'agregat militar Andreas von Mirbach, el qual va quedar greument ferit i va morir poques hores després. A conseqüència de la manca de compliment de la petició al govern federal, Hillegaart va ser afusellat a les 22:20 hores al costat d'una finestra oberta per tal que fos visible pel públic. Es desconeix l'autor material dels trets.
Hillegaart va ser enterrat a la tomba familiar del cementiri d'Altona d'Hamburg.

## Referències

* ↑ «Die Geiselnahme von Stockholm» (en alemany). BPB.de, 21-04-2015. [Consulta: 27 octubre 2017].
* ↑ Peters, Butz. «Der Terror von Stockholm» (en alemany). Welt.de, 25-04-2005. [Consulta: 27 octubre 2017].
* ↑ Siemens, Anne. «Die Opfer der RAF» (en alemany). BPB.de, 24-09-2007. [Consulta: 25 abril 2023].

## Enllaços externs

* Welt.de - Fotografia de Heinz Hillegaart
# Nizar ibn Maadd ibn Adnan

Nizar ibn Maadd ibn Adnan o, més senzillament, Nizar ibn Maadd és el suposat ancestre comú de les tribus àrabs del nord. La seva mare era Muana bint Jahla, de la raça preàrab dels Djurhum. Encara que mític, el seu record s'ha conservat a través de llegendes i contes, si bé el nom Nizar li fou aplicat amb seguretat amb posterioritat. Fou el mític pare de Rabia, Mudar, Anmar i Iyad.

## Referències

* ↑ Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Nizār ibn Maʿadd".
# Ar Rayyan

Ar Rayyan (àrab: الريان, ar-Rayyān) és una ciutat de Qatar. L'equip de futbol Al-Rayyan SC juga en aquesta ciutat. La ciutat està situada al municipi d'Ar Rayyan.

## Referències

* ↑ «2015 Population census» (en anglès). Ministeri de Planificació del Desenvolupament i Estadística de Qatar, 2015. Arxivat de l'original el 2016-07-17. [Consulta: 22 maig 2018].
# Carrer de Sant Cebrià Alt (Salàs de Pallars)

El Carrer de Sant Cebrià Alt és una via pública de Salàs de Pallars (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un dels carrers del nucli antic, que uneix l'església amb la Plaça del Forn Vell i obert pel mig, amb arcades i porxos, a la Plaça del Mercat.
Es divideix en dues portes, la del Salat i la del Boix, aquesta formant angle prop de l'església. Les edificacions són de tres a quatre plantes d'alçada amb cellers als soterranis, minant el carrer, i portals dovellats amb escuts pairals.
És part del conjunt medieval que conserva la tipologia del segle xv.

## Història

La població, esmentada ja el segle x, formà part del comtat, després marquesat, de Pallars.
El segle xv va ser l'època d'esplendor de la vila. Durant la Guerra dels Segadors hom hi encunyà moneda.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carrer de Sant Cebrià Alt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Cabalzarita

La cabalzarita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la tsumcorita. Rep el seu nom en honor de Walter Cabalzar (1919-2007), mineralogista amateur suís, que va contribuir a la mineralogia del cantó de Graubünden. Va descobrir els minerals grischunita i geigerita a Falotta, la seva localitat favorita.

## Característiques

La cabalzarita és un fosfat de fórmula química Ca(Mg,Al,Fe$^{3+}$)₂(AsO₄)₂(OH,H₂O)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1997, i va ser publicada l'any 2000. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cabalzaritza pertany a «08.CG - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: cassidyita, col·linsita, fairfieldita, gaitita, messelita, parabrandtita, talmessita, hillita, brandtita, roselita, wendwilsonita, zincroselita, rruffita, ferrilotharmeyerita, lotharmeyerita, mawbyita, mounanaïta, thometzekita, tsumcorita, cobaltlotharmeyerita, krettnichita, cobalttsumcorita, nickellotharmeyerita, manganlotharmeyerita, schneebergita, nickelschneebergita, gartrellita, helmutwinklerita, zincgartrel·lita, rappoldita, fosfogartrel·lita, lukrahnita, pottsita i niqueltalmessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la localitat de Falotta, a Tinizong, a la vall d'Albula (Grisons, Suïssa). També ha estat descrita a Aghbar, a la província d'Ouarzazate (Marroc), i a la mina Monte Nero, a la província de La Spezia (Itàlia).

## Referències

* ↑ «Cabalzarite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 juny 2017].
# Dillingen (Saarland)

Dillingen és una ciutat i municipi del districte de Saarlouis a l'estat federat alemany de Saarland. Està situada tocant el riu Saar, aproximadament a 5 km al nord-oest de Saarlouis i a 25 km al nord-oest de Saarbrücken.
Dilligen és un antic municipi independent de Mosel·la cedit a Prússia l'any 1815.

## Nuclis

* Diefflen
* Dillingen
* Pachten

## Persones notables

* Siegfried Alkan (1858-1941), compositor

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Estany de Sant Maurici

L'estany de Sant Maurici és un llac pirinenc situat al terme del municipi d'Espot, dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. Té una superfície de 0,215 km², que equival a 21,5 hectàrees. Fa uns 1.100 metres de llarg per uns 200 d'ample, amb un volum d'aigua d'uns 2,6 Hm³, gràcies a la petita presa de Sant Maurici construïda per augmentar la seva capacitat.
És situat a 1.900 m d'altitud, davant de la majestuosa muntanya dels Encantats (2.748 m) i al fons d'un circ d'origen glacial. L'estany està en una cubeta de sobreexcavació glacial en una vall glacial, originada per l'acumulació del glaç procedent de les glaceres laterals: Subenuix, Monestero, Portarró i Ratera-Amitges.
Rep les aigües dels rius i torrents de Ratera, del Portarró, de Monestero i de Subenuix, mentre que el seu emissari, el riu Escrita, drena la vall d'Espot fins a la Noguera Pallaresa. L'estany és el més conegut i important de la vall.
Prop de l'estany, envoltat de boscos de pi negre i d'un bell paisatge de muntanya, hi ha l'ermita de Sant Maurici (1 841 m; bastida modernament sobre una construcció més antiga, un refugi militar abandonat).
Amb l'ampliació produïda per la presa de Sant Maurici, esdevé un embassament amb la Central hidroelèctrica de Sant Maurici a la riba SE.

## Referències

* 1 2 3 «Estany de Sant Maurici». Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Estany de Sant Maurici» (en castellà). lacdespyrinees.com. [Consulta: 31 desembre 2015].
* ↑ Martínez Rius, Albert «Descobrir la geologia del Parc Nacional d'Aigüestortes» (pdf). Muntanya, número 926, setembre 2018 [Consulta: 3 abril 2020].
* 1 2 Vall d'Àneu. Espot.. Gran Geografia comarcal de Catalunya. Enciclopèdia Catalana S/A, p. 120. ISBN 84-85194-47-0.
# Herzenbergita

L'herzenbergita és un mineral de la classe dels sulfurs. Va ser descoberta pel químic Roberto Herzenberg, qui la va nomenar kolbeckina (no confondre amb la kolbeckita). Posteriorment va ser publicada una millor descripció que la inicial, realitzada per Ramdohr, qui li va canviar el nom en honor de Herzenberg.

## Característiques

L'herzenbergita és un sulfur de fórmula química (Sn,Pb)SnS₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. Forma una sèrie de solució sòlida amb la teal·lita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'herzenbergita pertany a «02.CD - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Sn, Pb, Hg, etc.» juntament amb els següents minerals: teal·lita, alabandita, altaïta, clausthalita, galena, niningerita, oldhamita, keilita, cinabri i hipercinabri.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1934 a la mina Maria-Teresa, a Huari, a la província d'Avaroa (Departament d'Oruro, Bolívia).

## Referències

* ↑ «Herzenbergite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 febrer 2017].
* ↑ «Herzenbergite-Teallite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 febrer 2017].
# Xingyang

* No s'ha de confondre amb Xianyang, Xiangyang, Xinxiang, o Xinyang.
Xingyang (xinès simplificat: 荥阳; xinès tradicional: 滎陽; pinyin: Xíngyáng), és una ciutat a nivell de comtat de la província de Henan, al centre-sud de la Xina, sota l'administració de la ciutat a nivell de prefectura de Zhengzhou. Es troba a 15 quilòmetres a l'oest de la ciutat de Zhengzhou pròpiament dita. La població de Xingyang és d'uns 590.000 habitants i la seva superfície és d'uns 908 km².

## Història

El nom de Xingyang, provinent del Shujing o Clàssic dels documents, significa la ciutat situada al nord del riu Xing (荥). La història de Xingyang es pot recuperar en llibres escrits fa més de 3.000 anys.
Segons una llegenda xinesa Xingyang és el lloc des d'on Chang'e va volar a la Lluna. A més, moltes persones influents en la història xinesa eren de Xingyang, com Shen Buhai, un legalista en el període dels Estats Combatents i Li Shangyin, un poeta a finals de la dinastia Tang. A més, Xingyang es considera com el lloc d'origen de les persones el cognom de les quals és Zheng (郑氏).
A Xingyang hi ha les restes de la dinastia Han. S'hi han trobat antiguitats budistes.

## Clima

El clima presenta las quatre estacions ben diferenciades, amb una temperatura mitjana de 14,3 °C i una precipitació de 640 mm. El mes més plujós és juliol.

## Economia

Situada a la riba sud plana del riu Groc, la ciutat de Wangcun de Xingyang és coneguda per la seva aqüicultura. Des que el seu desenvolupament va començar el 1986, els sistemes d'estanys de Wangcun han crescut fins a una mida total d'uns 10 km², fent de la ciutat el centre d'aqüicultura més gran del nord de la Xina.
L'any 2007, es va iniciar la construcció a Wangcun d'una gran granja de tortugues, que cria la tortuga del riu Groc (una varietat local de la tortuga de petxina tova xinesa). Amb una capacitat de criar 5 milions de tortugues a l'any, s'esperava que la instal·lació esdevingués la granja d'aquest tipus més gran de Henan.

## Referències

* ↑ «Profile of Xingyang», 12-05-2008. Arxivat de l'original el de maig 12, 2008. [Consulta: de novembre 20, 2021]., Official website of Xingyang Government, visited on April 12, 2008.
* ↑ Qinghua Guo. The Mingqi Pottery Buildings of Han Dynasty China, 206 BC-AD 220: Architectural Representations and Represented Architecture. Sussex Academic Press, 2010, p. 201–. ISBN 978-1-84519-321-8.
* ↑ Dorothy C. Wong. Chinese Steles: Pre-Buddhist and Buddhist Use of a Symbolic Form. University of Hawaii Press, gener 2004, p. 101–. ISBN 978-0-8248-2783-0.
* ↑ 黄河畔的荥阳市万亩鱼塘 Arxivat 2016-02-01 a Wayback Machine. (Ten thousand of mu of fish ponds in the riverside Xingyang), 2011-09-30
* ↑ 荥阳开建河南省最大黄河鳖养殖基地 Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine. (Construction started in Xingyang on the province's largest Yellow River Turtle farm), www.zynews.com, 2007-07-24
# Carrer de Sant Antoni (Lleida)

El Carrer de Sant Antoni és una obra de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer antic de la ciutat que comença a la plaça de la Catedral i arriba fins a l'avinguda de Catalunya, tot eixamplant-se de 5 a 8 m. en aquest trajecte.
Típicament estret, vorejat per cases de planta baixa i quatre pisos, dos petits carrerons el lliguen amb l'Avinguda Blondel i amb la ciutat que puja cap dalt la Seu.
Està ben pavimentant des de fa temps.

## Història

Carrer antic de la ciutat que comença a la plaça de la Catedral i arriba fins a l'avinguda de Catalunya, tot eixamplant-se de 5 a 8 metres en aquest trajecte.
Típicament estret, vorejat per cases de planta baixa i quatre pisos, dos petits carrerons el lliguen amb l'Avinguda Blondel i amb la ciutat que puja cap dalt la Seu.
Està ben pavimentant des de fa temps.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Carrer de Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Brett Dier

Brett Jordan Dier (14 de febrer de 1990, London, Canadà) és un actor canadenc, conegut pel seu paper a Jane the Virgin i per aparèixer a sèries de televisió com Bomb Girls i The L.A. Complex.

## Carrera

Dier va rebre el primer paper per a una pel·lícula de televisió, Family in Hiding, el 2006. El 2007 va aparèixer a Seventeen and Missing i The Secrets of Comforting House. El 2008 va guanyar el paper de Caden a Every Second Counts i un de suplent a Smallville'.
El 2010 va aparèixer a Diary of a Wimpy Kid i va tenir un paper recurrent a Mr. Young, també va tenir un paper a una pel·lícula de televisió, Mega Cyclone i el 2012 un paper a Space Twister. L'altre paper recurrent a una sèrie va ser a The L.A. Complex.
El 2013 va tenir un paper principal a la sèrie Ravenswood, però fou cancel·lada després d'una temporada.
Va aparèixer també a Bomb Girls i a Exeter el 2015. Des del 2014 ha fet el paper del detectiu Michael Cordero Jr. a Jane the Virgin.
# Der Jugendrichter

Der Jugendrichter (en alemany, el jutge de menors) és una pel·lícula dramàtica d'Alemanya Occidental dirigida el 1960 per Paul Verhoeven i protagonitzada per Heinz Rühmann, Karin Baal i Lola Müthel. Fou rodada als Estudis Tempelhof de Berlín.

## Argument

Un jutge encarregat del tribunal de menors, compassiu i liberal, creu que els nois haurien de ser reformats en comptes de tancats a la presó després de sentir el testimoni d'una jove condemnada per xantatge. D'antuvi l'envia vuit mesos a presó per allunyar-la del malvat del seu xicot. Quan ella amenaça de suïcidar-se, el jutge ha de deixar-la anar, convenç a una llogatera que li doni feina a la seva pensió. Ho fa bé fins que el xicot torna a aparèixer i la convenç per robar un dels residents. El jutge s'encarrega de la noia i comença a enamorar-se d'ell. Veient això, el xicot intenta fer xantatge el jutge revelant que ha fet l'amor amb la noia. En lloc que el jutge es dirigeixi a la quedada del noi i dona una conferència sobre la reforma.

## Repartiment

* Heinz Rühmann - Jutge Ferdinand Bluhme
* Karin Baal - Inge Schumann
* Lola Müthel - Elisabeth Winkler
* Hans Nielsen - President del tribunal de districte Otto Schmittler
* Rainer Brandt - Kurt
* Michael Verhoeven - Alfred 'Fred' Kaiser
* Peter Thom - Willi Lenz
* Lore Schulz - Paula Burg
* Monika John - Marie la donzella
* Hans Epskamp - President del Senat Hallmeier
* Erich Fiedler - Hans-Dieter Vogel, el venedor
* Willi Rose - funcionari judicial
* Gerd Frickhöffer - Empresari Wellmann
* Harry Engel - 'Black Case' Peters

## Referències

* ↑ Reimer & Reimer p.304
* ↑ Der Jugendrichter a Lexikon des internationalen Films. Zweitausendeins, 6 d'octubre de 2016

## Bibliografia

* Reimer, Robert C. & Reimer, Carol J. The A to Z of German Cinema. Scarecrow Press, 2010.

## Enllaços externs

* Der Jugendrichter a filmportal.de