OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frontera entre l'Aràbia Saudita i l'Iran

La frontera entre Aràbia Saudita i l'Iran és la frontera marítima que separa l'Aràbia Saudita de l'Iran situada al golf Pèrsic. El tractat és compost de 14 punts
* Punt 1 :27°10.0'N, 50°54.0'E. (trifini amb Bahrain)
* Punt 2 :27°18.5'N, 50°45.5'E.
* Punt 3 :27°26.5'N, 50°37.0'E.
* Punt 4 :27°56.5'N, 50°17.5'E.
* Punt 5 :28°08.5'N, 50°06.5'E.
* Punt 6 :28°17.6'N, 49°56.2'E.
* Punt 7 :28°21.0'N, 49°50.9'E.
* Punt 8 :28°24.7'N, 49°47.8'E.
* Punt 9 :28°24.4'N, 49°47.4'E.
* Punt 10 :28°27.9'N, 49°42.0'E.
* Punt 11 :28°34.8'N, 49°39.7'E.
* Punt 12 :28°37.2'N, 49°36.2'E.
* Punt 13 :28°40.9'N, 49°33.5'E.
* Punt 14 :28°41.3'N, 49°34.3'E. (trifini amb Kuwait)

## Referències

* 1 2 Agreement concerning the sovereignty over the islands of Al-'Arabiyah and Farsi and the delimitation of the boundary line separating submarine areas between the Kingdom of Saudi Arabia and Iran
# Medaller dels Jocs Olímpics d'estiu de 1952

El medaller dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre el 19 de juliol i el 3 d'agost de 1952 a la ciutat de Hèlsinki (Finlàndia).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'estiu 1952 | Jocs Olímpics d'estiu 1952 | Jocs Olímpics d'estiu 1952 | Jocs Olímpics d'estiu 1952 | Jocs Olímpics d'estiu 1952 | |
| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 40 | 19 | 17 | 76 |
| 2 | Unió Soviètica | 22 | 30 | 19 | 71 |
| 3 | Hongria | 16 | 10 | 16 | 42 |
| 4 | Suècia | 12 | 13 | 10 | 35 |
| 5 | Itàlia | 8 | 9 | 4 | 21 |
| 6 | Txecoslovàquia | 7 | 3 | 3 | 13 |
| 7 | França | 6 | 6 | 6 | 18 |
| 8 | Finlàndia | 6 | 3 | 13 | 22 |
| 9 | Austràlia | 6 | 2 | 3 | 11 |
| 10 | Noruega | 3 | 2 | 0 | 5 |
| 11 | Suïssa | 2 | 6 | 6 | 14 |
| 12 | Sud-àfrica | 2 | 4 | 4 | 10 |
| 13 | Jamaica | 2 | 3 | 0 | 5 |
| 14 | Bèlgica | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 15 | Dinamarca | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 16 | Turquia | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 17 | Japó | 1 | 6 | 2 | 9 |
| 18 | Regne Unit | 1 | 2 | 8 | 11 |
| 19 | Argentina | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 20 | Polònia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 21 | Canadà | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 21 | Iugoslàvia | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 23 | Romania | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 24 | Brasil | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 24 | Nova Zelanda | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 26 | Índia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 27 | Luxemburg | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 28 | Alemanya | 0 | 7 | 17 | 24 |
| 29 | Països Baixos | 0 | 5 | 0 | 5 |
| 30 | Iran | 0 | 3 | 4 | 7 |
| 31 | Xile | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 32 | Àustria | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 32 | Líban | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 34 | Irlanda | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 34 | Mèxic | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 34 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 37 | Corea del Sud | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 37 | Trinitat i Tobago | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 37 | Uruguai | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 40 | Bulgària | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 40 | Egipte | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 40 | Portugal | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 40 | Veneçuela | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Osis

* No s'ha de confondre amb Osi de Còrdova.
Els osis (llatí: Osi) eren una tribu germànica esmentada únicament per Tàcit, que diu que vivien al darrere dels quades en un país boscós i muntanyós, i eren molt semblants fins i tot en la llengua als pannonis. Eren tributaris dels quades i sàrmates. No es pot determinar el lloc exacte on vivien i es dubta de si havien emigrat a Germània des de Pannònia o eren restes d'antics pannonis que habitaven aquella regió.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1926, p. 152.
* ↑ Smith, William (ed.). «Osi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 31 juliol 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Obres menors: Diàleg dels oradors. Agrícola. Germània. Fundació Bernat Metge, 1926. ISBN 978-84-7225-923-2.
# Luis Eduardo Schmidt

Luís Eduardo Schmidt, més conegut com a Edu (Jaú, São Paulo, 10 de gener de 1979) és un futbolista brasiler que ocupa la posició de davanter. Té el passaport italià.

## Trajectòria

Va fer 11 aparicions al São Paulo Futebol Clube entre 1997 i 2000. Eixe any és fitxat pel Celta de Vigo. Tot i que eixe any només va marcar en tres ocasions, es convertiria en un dels jugadors més importants de l'onze gallec durant les següents campanyes.
Afectat per les lesions a la temporada 03/04, va poder jugar part de la Champions League d'eixe any, marcant un gol davant l'Arsenal a setzens de final. Després del descens del Celta a Segona Divisió, marxa al Reial Betis, les dues primeres temporades en qualitat de cedit.
Va quallar una bona temporada a la campanya 04/05, al costat del seu compatriota Ricardo Oliveira, tot aconseguint que el Betis es classificara per a la Champions per primer cop a la seua història. El de Jau va marcar 11 gols en 32 partits. A l'any següent només marca en tres partits de lliga, però aconsegueix un gol decisiu davant l'AS Monaco FC en la ronda prèvia de la màxima competició continental.
Després de dues temporades, Edu va ser fitxat per 2 milions d'euros el 2006. A la darrera jornada de la temporada 06/07 va marcar dos gols en deu minuts davant el Racing de Santander, que va suposar la permanència del Betis. Eixe any va ser el màxim golejador dels andalusos, amb 12 dianes.
A la temporada 08/09 hi apareix esporàdicament a causa de les lesions, i quan el Betis baixa a Segona Divisió, retorna al seu país tot fitxant pel Sport Club Internacional.

## Internacional

Edu ha estat internacional amb el Brasil en una ocasió, en partit davant la selecció de Tailàndia.
Amb la selecció olímpica va participar en els Jocs Olímpics de l'any 2000.
# Funció de lluminositat

En fotometria la funció de lluminositat o funció d'eficiència lluminosa ($\scriptstyle {V_{\lambda }}$, $\scriptstyle {V(\lambda )}$ o $\scriptstyle {{\bar {i}}(\lambda )}$) descriu la relació entre la sensació de llum humana i el concepte físic de llum, que és la quantitat a la qual els instruments de mesura reaccionen. Aquesta funció és diferent depenent que l'ull estigui adaptat a condicions de bona il·luminació (visió fotòpica) o de mala il·luminació (visió escotòpica). Així, en condicions fotòpiques, la corba assoleix el seu pic al voltant dels 555 nm, mentre que en condicions escotòpiques ho fa al voltant dels 507 nm.

## Vegeu també

* Espectre visible
* Comissió Internacional de la il·luminació
* Teoria del color

## Enllaços externs

* UCSD Color Vision - taules de funcions de lluminositat Arxivat 2010-11-05 a Wayback Machine.
* alvarra0/Roberto_ALVAREZs_Personal_Page/About_Me_files/Eye_project.pdf Detection of weak optical signals by the human visual system Arxivat 2010-06-26 a Wayback Machine.
# Mehlville

Mehlville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2007 tenia 28.219 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mehlville tenia 28.822 habitants, 12.541 habitatges, i 7.775 famílies. La densitat de població era de 1.512 habitants per km².
Dels 12.541 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 38% no eren unitats familiars. En el 32,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.734 $ i la renda mediana per família de 55.202 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.435 $ mentre que les dones 27.551 $. La renda per capita de la població era de 23.125 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mehlville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mehlville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Mas Fuster (Sant Cugat del Vallès)

Mas Fuster és una obra del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una masia de planta rectangular. Té una estructura força simple formada per planta baixa i pis. La coberta és a dos vessants. Un balcó amb barana de ferro corregut domina la façana.

## Referències

* ↑ «Mas Fuster». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Osisang Chilton

Osisang Dibech Chilton (23 de febrer de 1996) és un nedadora palauana. Va competir a la prova femenina de 200 metres d'esquenes als Campionats del Món de natació de 2017.

## Referències

* ↑ «The Official Timekeeper of the Olympic Games» (en anglès). FINA. Arxivat de l'original el 2017-07-30. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «2017 World Aquatics Championships > Search via Athletes» (en anglès). Budapest 2017. Arxivat de l'original el 2018-10-22. [Consulta: 17 octubre 2019].

## Vegeu també

* Dones de Palau
# Ixmiquilpan (municipi)

Ixmiquilpan és un municipi de l'estat d'Hidalgo. Ixmiquilpan és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part occidental de l'estat d'Hidalgo. Limita al nord amb el municipi de El Cardonal, al sud amb Santiago de Anaya i Chilcuautla, l'oest amb Chapantongo i a l'est amb Metztitlán.

## Vegeu també

* Municipis d'Hidalgo

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Ixmiquilpan Arxivat 2017-12-09 a Wayback Machine. (castellà)
# Luis Enrique Mejía Godoy

Luis Enrique Mejía Godoy (Somoto, 19 de febrer de 1945) és un músic, compositor i un dels més importants cantautors nicaragüencs de tots els temps. Ha musicat poetes com Rubén Darío, Julio Cortázar o Gioconda Belli, entre d'altres.

## Trajectòria

El seu pare era constructor de marimbes i la seva mare mestra d'escola. El seu germà, dos anys més gran que ell, Carlos Mejía Godoy és també un conegut músic. Quan va acabar al batxillerat el 1965 es va traslladar a Costa Rica per a començar els estudis de Medicina el 1967, país en què romandria fins al triomf de la revolució a Nicaragua.
Va participar activament en el període de govern de la Revolució Sandinista entre 1979 i 1990, formant part del Ministeri de Cultura d'Ernesto Cardenal, i el 1980 va fundar l'Empresa Nicaragüenca d'Enregistraments Culturals (ENIGRAC) que va dirigir fins al 1988 produint més de 100 discos de cançó popular. La seva obra, de fort contingut social, ha tingut una influència notable en la història de la música de Nicaragua i Centreamèrica.
Al costat d'altres músics i cantants costa-riquenys va fundar el moviment de la Nueva Canción el 1975, relacionat amb el moviment de la Nueva Canción a nivell Llatinoamericà. Juntament amb el seu germà va realitzar el programa de televisió La Tapisca (1980) en què va viatjar per tot el país recollint el seu folklore.

## Discografia
#### En solitari

* 1970 - Hilachas de sol
* 1972 - Este es mi pueblo
* 1975 - Para luchar y quererte
* 1978 - La libertad en cada calle
* 1978 - Canto a mi pueblo en lucha
* 1979 - Amando en tiempos de guerra
* 1980 - La revolución
* 1980 - Luis E. y Mancotal en Holanda
* 1981 - Un son para mi pueblo
* 1983 - Yo soy de un pueblo sencillo
* 1985 - A pesar de usted
* 1988 - Nicarafricanico
* 1993 - Razones para vivir
* 1994 - Astillas del mismo canto, vol.I
* 1995 - Luis E. Mejía Godoy (Diez años)
* 1997 - Trovador errante
* 1997 - Astillas del mismo canto, vol.II

## Referències

* ↑ de Miguel, Jordi. «El Frente Sandinista actúa hoy como una mafia» (en castellà). Público, 23-06-2023. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ «Belli y Mejía recuerdan a los jóvenes fallecidos en la rebelión de 2018 en Nicaragua» (en castellà). EFE, 24-06-2023. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ El nuevo diario. «Luis Enrique agradece a sus compatriotas», 14-11-2009. Arxivat de l'original el 8 de marzo de 2014. [Consulta: 29 setembre 2011].
* ↑ Miranda, Wilfredo. «El destierro de los Mejía Godoy, la estirpe musical de Nicaragua» (en castellà), 29-04-2023. [Consulta: 25 juny 2023].
# Jordi Cairó Ricart

Jordi Cairó Ricart, nascut a Badalona el 24 d abril del 1.955, és un exjugador de bàsquet català i antic directiu del Club Joventut Badalona. Germà del també exjugador i exdirectiu de la Penya Francesc Cairó, i fill de l'històric dirigent verd-i-negre i també exjugador Francesc Cairó García.

## Carrera esportiva

Es va formar com a jugador al planter del Joventut formant part dels equips de mini basquets,fins a Júnior, fins debutar a la lliga ACB la temporada 1973-74 amb Josep Lluís i Cortés a la banqueta. Formava part de la llavors coneguda com a "Quinta del Matraco", juntament amb altres joves del planter: Fernández, Delgado, Mulà i Bosch.
TRAJECTÒRIA ESPORTIVA:
.-CJB des de mini basquet fins a Júnior,arribant a ser membre del primer equip vert i negre, des del 1974, fins al 1977.
.-Membre de la selecció de Barcelona de mini basquet
.-Membre de la selecció espanyola júnior i primera medalla de plata d àmbit estatal.1974
.-Membre de la selecció Europea Júnior 1974
.-Jugador primer equip del Cotonificio de Badalona a la lliga nacional. -1976-1978-
.-Jugador del primer equip del CB Mollet a la lliga nacional.-1979-
PALMARES
.-Campió d Espanya infantil categoria de clubs i escolar.-1970-
.-Campió d Espanya júnior a Castelló.-1973-
.-Campió d Espanya escolar amb el col·legi Badalonés.-1973-
.-Campió del mon escolar amb el col·legi Badalonés.-1974-
.-Subcampió d Espanya junior,a Sevilla,.(MVP del campionat).-1974-
.-Subcampió d Europa junior amb la selecció espanyola.-1974-
.-Campió de la Copa del Generalissimo 1975-76 amb CJB
La següent etapa de Cairó al club verd-i-negre es va iniciar amb Genís Llamas com a president, el 1996, exercint de director esportiu. Sota la seva direcció el Joventut va aconseguir:
.-Campions de FIBA Eurocupde Kiev al 2006
.-Campions de Copa del Rei a Vitoria,el 2008
.-Campions de la ULEB Cup de Torí el 2008
.-Campions de quatre lligues catalanes.
Va deixar el càrrec l estiu del 2013,sent substituït per Jordi Marti, de la seva confiança.

## Referències

* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta essència del bàsquet, 1992, p. 104 [Consulta: 15 agost 2018].
# Frédéric Peiremans

Frédéric Peiremans (Nivelles, 3 de setembre de 1973) és un exfutbolista belga, que ocupava la posició de migcampista.
Va iniciar-se a les files de l'RSC Anderlecht. Posteriorment va militar al Charleroi belga i al Twente neerlandès. La part final de la seua carrera la passa al País Basc, on no arriba a debutar ni amb la Reial Societat ni amb la SD Eibar, abans de retirar-se el 2002. Ha estat internacional amb Bèlgica en tres ocasions.

## Referències

* ↑ Frédéric Peiremans a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Fitxa del jugador
* ↑ Frédéric Peiremans a BDFutbol
# Vperiod (Ternóvskaia)

* Per a altres significats, vegeu «Vperiod».
Vperiod - Вперёд (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 25 km a l'est de Tikhoretsk i a 147 km al nord-est de Krasnodar.
Pertany a l'stanitsa de Ternóvskaia.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
# Mazzita-Mg

La mazzita-Mg és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les zeolites. Rep el nom en honor de Fiorenzo Mazzi (1924 - 25 de setembre de 2017), professor de mineralogia a la Universitat de Pavia, Itàlia, per les seves contribucions a la comprensió de l'estructura de zeolites.
Originalment anomenada simplement mazzita, el descobriment de mazzita dominant el sodi va promoure el nom de mazzita a una sèrie i aquesta espècie es va convertir en mazzita-Mg.

## Característiques

La mazzita-Mg és un silicat de fórmula química (Mg,K,Ca)₅(Si$_{26}$Al$_{10}$)O$_{72}$·28H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1974. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mazzita-Mg pertany a «09.GC: Tectosilicats amb H₂O zeolítica, cadenes de connexions dobles de 4-enllaços» juntament amb els següents minerals: amicita, garronita-Ca, gismondina-Ca, gobbinsita, harmotoma, phil·lipsita-Ca, phil·lipsita-K, phil·lipsita-Na, flörkeïta, merlinoïta, mazzita-Na, perlialita, boggsita, paulingita-Ca i paulingita-K.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Semiol, a la localitat de Châtelneuf, dins el departament del Loira (Alvèrnia-Roine-Alps, França). També ha estat descrita a la pedrera Michelnau, a la localitat homònima (Hessen, Alemanya). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mazzite-Mg» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 març 2020].
# Mark Kelly (astronauta)

Mark Edward Kelly (Orange, Nova Jersey, 21 de febrer de 1964) és un astronauta nord-americà de la NASA. Està casat amb l'ex congressista demòcrata Gabrielle Giffords, tirotejada a la matança d'Arizona el 8 de gener 2011.

## Missions

* STS-108
* STS-121
* STS-124

## Enllaços externs

* Biografia de la NASA
# Osismes

Els osismes (en llatí Osismii o Osismi, en grec antic Ὀσίσμιοι) van ser un poble gal que es va aliar als vènets en la guerra contra Juli Cèsar l'any 56 aC. Vivien a la península de Bretanya (Armòrica aleshores), de la que n'ocupaven una bona part, i només això és el que en diu Cèsar. Claudi Ptolemeu estén el seu territori fins a un lloc que anomena Gobaeum. El seu territori correspon més o menys al departament de Finisterre i la part occidental de Côtes-d'Armor.
La seva capital era Vorgium (Carhaix), i altres centres importants n'eren Vorganium (probablement, Kerillien prop de Plounéventer) i l'oppidum del Yaudet, prop de Lannion. Claudi Ptolemeu diu que la ciutat principal era Vorganium. Tenien al sud els namnetes.
Al segle iv aC, el navegant grec Píteas, els donava el nom d'ostimioi (Ὠστιμίων) i els situava prop de l'illa d'Ouessant (Οὐξισάμης) i del cap Kabaïon (Κάβαιον), que podria ser la punta de Penmarc'h o la punta del Raz. El seu nom voldria dir 'els més allunyats' o 'els del final del món', denominació equivalent a Finisterre (Finis terrae, 'final de la terra', Penn-ar-Bed en bretó). Juli Cèsar en parla molt poc a la Guerra de les Gàl·lies, i tampoc en parlen gaire altres autors antics, com ara Plini el Vell, Estrabó i Claudi Ptolemeu. Els osismes van quedar sotmesos a Roma l'any 57 aC i van participar el 56 aC en la revolta dels vènets. Van aportar reforços a Vercingetòrix quan el cap gal estava assetjat a Alèsia.

## Altres noms

S'han documentat també noms de pobles gals del tipus cossins, en llatí Cossini,en grec Κόσσινοι ('Kossinoi'), tot i que probablement eren noms alternatius per al poble dels osismes. Altres fonts fan aquests altres una tribu diferent de l'extrem oest d'Armòrica, cosa que podria confirmar l'existència d'una vila anomenada Coesnou o Coueznou prop de Brest. Altres noms que podrien ser deformació del dels osismes són Ostiaei, Ostiadamni i Ostiones.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre VII, LXXV.4». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 71. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Smith, William (ed.). «Osismi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ Smith, William (ed.). «Cossini». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 agost 2022].

### Bibliografia

* Stephan Fichtl, Les Peuples gaulois, París: Errance, 2004, (ISBN 2-87772-290-2).
* John Haywood, Atlas historique des Celtes, trad. Colette Stévanovitch. París: Autrement, 2002. (Coll. Atlas/Mémoires).(ISBN 2-7467-0187-1).
# Ian Hamilton Finlay

Ian Hamilton Finlay (Nassau (Bahames), 28 d'octubre de 1925 - Edimburg (Escòcia), 27 de març de 2006) va ser un poeta, jardiner i escultor escocès.

## Biografia

Finlay va néixer a Nassau (Bahames), fill de pares escocesos. Va ser educat en la Dollar Academy a Dollar (Escòcia). Als 13 anys, a causa de l'inici de la Segona Guerra Mundial, va ser evacuat a les illes Òrcades. Al 1942, es va unir a l'Exèrcit Britànic.
Al final de la guerra, Finlay va treballar com a pastor, abans de començar a escriure contes i poemes. Finlay va publicar diversos llibres, incloent The Sea Bed and Other Stories (1958) i The Dancers Inherit the Party (1960). A més, va escriure diverses obres teatrals curtes, algunes de les quals van ser transmeses per la BBC.
El 1963, Finlay va publicar Rapel, la seva primera col·lecció de cal·ligrames. Aquesta obra va ser publicada gairebé íntegrament per la seva pròpia editorial, Wild Hawthorn Press.
Així mateix, Finlay va començar a inscriure els seus poemes en pedres i les col·locava a l'aire lliure. Aquest tipus d'ambients van ser usats extensivament en el seu jardí Little Sparta a les Pentland Hills, prop d'Edimburg, on vivia. Aquest jardí, amb una àrea de cinc acres, també inclou escultures convencionals i petits temples. En una enquesta duta a terme pel diari Scotland on Sunday el 2004, cinquanta artistes professionals van triar a Little Sparta com el treball artístic més important d'Escòcia, vencent a la Glasgow School of Art i a la pintura The Skating Minister. L'historiador britànic Sir Roy Strong ha dit que Little Sparta és "l'únic jardí realment original fet al país des de 1945".
Finlay va usar diversos temes recurrents en les seves obres, incloent referències els escriptors clàssics (especialment Virgili), a la pesca i al mar, així com un interès especial en la Revolució Francesa i la Segona Guerra Mundial.
Finlay va rebre nombrosos reconeixements pel seu treball. El 1985, va estar nominat al Premi Turner. Així mateix, va rebre els doctorats honoraris de la Universitat d'Aberdeen (1987), la Universitat Heriot-Watt (1993) i la Universitat de Glasgow i va ser professor honorari de la Universitat de Dundee el 1999. El 2002, va rebre la Scottish Horticultural Medal de la Royal Caledonian Horticultural Society i, el 2003, va ser guardonat amb el Creative Scotland Award de la Scottish Arts Council. El 2002, Finlay va ser nomenat comendador de l'Ordre de l'Imperi Britànic.
Finlay va estar casat en dues ocasions i va tenir dos fills. Va morir a Edimburg en 2006, als 80 anys.

## Referències

* ↑ Johnson, Ken «Ian Hamilton Finlay, 80, Poet and Conceptual Artist, Dies». nytimes.com, 31-03-2006 [Consulta: 28 maig 2018].
* ↑ Gibbons, Fiachra «Penniless poet's vision that bloomed». theguardian.com, 30-06-2003 [Consulta: 28 maig 2018].
* ↑ McNay, Michael «Ian Hamilton Finlay». theguardian.com, 29-03-2006 [Consulta: 28 maig 2018].
# Loranca de Tajuña

Loranca de Tajuña és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Pioz, Aranzueque, Renera, Hontoba, Escariche i Pezuela de las Torres

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 278 | 305 | 350 | 575 | 1267 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].