OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Ruiz Santaella

José Ruiz Santaella, funcionari espanyol, des del seu lloc d'agregat a l'Ambaixada d'Espanya a Berlín (1944) junt amb la seva dona, Carmen Schrader, van aconseguir amagar, i salvar, a tres dones jueves, donant-los treball com a servei domèstic: Gertrud Neumann els posa en contacte amb Ruth Arndt, que va treballa com a mainadera dels seus quatre fills, i la seva mare, Lina Arndt, que ho va fer de cuinera, al mateix temps que enviaven ajuda i aliments al pare, el Dr. Arndt. Tots van sobreviure ocults.
José Ruiz Santaella va ser distingit amb el títol de Just entre les Nacions, pel Museu de l'Holocaust Yad Vashem d'Israel.
José Ruiz Santaella i altres diplomàtics espanyols van ser homenatjats en una exposició titulada Visados para la libertad organitzada per la Casa Sefarad a Madrid, l'any 2007.

## Vegeu també

Altres diplomàtics que van protagonitzar accions per salvar als jueus perseguits pel nazisme:
* Angel Sanz Briz
* Eduardo Propper de Callejón
* Sebastián Romero Radrigales
* Bernardo Rolland de Miota
* José Rojas Moreno
* Julio Palencia Tubau
* Miguel Angel Muguiro
* Giorgio Perlasca
* Aristides de Sousa Mendes

## Enllaços externs

* Web dedicada als diplomàtics espanyols per la Fundació Raoul Wallenberg Arxivat 2007-10-15 a Wayback Machine. (castellà)
* Relació completa de diplomàtics salvadors per la Fundació Raoul Wallenberg Arxivat 2009-07-22 a Wayback Machine. (castellà)
* Visados para la libertad - Diplomáticos españoles ante el Holocausto - web oficial de l'exposició organitzada per la Casa Sefarad Arxivat 2008-05-03 a Wayback Machine. (castellà)

## Referències

* ↑ José Ruiz Santaella – Sus acciones para salvar las vidas de judíos durante el Holocaust, en el sitio web de Yad va-Xem (castellà)
# Imatge latent

En fotografia química és la imatge invisible que es forma a conseqüència de l'exposició en el material fotogràfic i que mitjançant el revelat es converteix en visible.
Aquesta imatge s'obté en els cristalls de les emulsions fotogràfiques quan la llum incedeix sobre els halurs d'argent d'aquests cristalls.
Quan la pel·lícula es submergeix en el revelador s'obté la imatge visible. Quan el material fotosensible entra en contacte amb la llum, es produeix una reacción física-química, en que la imatge latente es converteix en image visible. Això es produeix perquè en la pel·lícula hi ha un element sensible a la llum: l'halogenur de plata, que al estar en contacte amb la llum, aquest halogenur de plata provoca la imatge latente, que quan sumergim en el revelador convertirà l'halogenur en plata metàl·lica negra, que produeix la imatge visible.
Podem dividir la creació de la imatge latent en tres passos:
* Fenomen fotoquímic primari
* Corrent electrònica
* Corrent iònica

## Referències

* ↑ «Imagen latente - Diccionario de fotografía y diseño» (en castellà). [Consulta: 27 novembre 2018].
* ↑ «imatge latent | enciclopèdia.cat». [Consulta: 27 novembre 2018].
* ↑ matias. «Teoría de la imagen latente» (en castellà), 16-06-2005. [Consulta: 27 novembre 2018].
# Indirana longicrus

Indirana longicrus és una espècie de granota que viu a l'Índia.

## Referències

* Biju, S.D., Dutta, S. & Inger, R. (2004). Indirana longicrus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 22 d'abril del 2008 (en anglès). IUCN
# Boscarla de Manxúria

La boscarla de Manxúria (Acrocephalus tangorum) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita canyars i boscos de Manxúria i zona limítrofa de Rússia.

## Referències

* ↑ «Boscarla de Manxúria». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev 20/02/2021(català)
# Breziny

Breziny és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica. El 2017 tenia 374 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1808.
# Buceros

Buceros és un gènere d'ocells de la família dels buceròtids. Aquests calaus habiten territoris de selva de la zona indomalaia. S'han descrit 4 espècies dins aquest gènere.
* calau bicorne (Buceros bicornis).
* calau rogenc septentrional (Buceros hydrocorax).
* calau rogenc meridional (Buceros mindanensis).
* calau rinoceront (Buceros rhinoceros).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Brigada Mid-Ulster (UVF)

La Brigada Mid-Ulster, part de la Força Voluntària de l'Ulster (UVF), grup paramilitar lleialista a Irlanda del Nord, va ser fundada el 1972 a Lurgan, comtat d'Armagh, pel seu primer comandant Billy Hanna. La unitat operava principalment a l'entorn de les zones de Lurgan i Portadown. Els líders posteriors de la brigada van ser Robin Jackson, conegut com "El Xacal", i Billy Wright. La brigada va realitzar molts atacs a Irlanda del Nord, especialment a la zona del Sud d'Armagh, però també va estendre el seu abast operacional a la República d'Irlanda. Dos dels atacs més notoris de la història del conflicte nord-irlandès van ser realitzats per la Brigada Mid-Ulster: els atemptats de Dublín i Monaghan de 1974 i els assassinats de la Miami Showband el 1975. Els membres de la Brigada Mid-Ulster formarien part de l'anomenada banda de Glenanne, aliança lleialista que el Pat Finucane Center relaciona amb almenys 87 atacs letals als anys setanta.
Una part important de la Brigada, especialment la unitat de Portadown amb el seu líder Billy Wright, va ser expulsada oficialment el 2 d'agost de 1996 per la direcció de l'UVF de Belfast després de l'assassinat d'un taxista catòlic durant un alto el foc. La resta de la Brigada, però, va continuar funcionant a la zona, i els anys 2000-2001 va estar involucrada en una dura disputa amb la Força voluntària lleialista (LVF), el grup creat per Billy Wright. En el marc d'aquesta disputa el membre de l'UVF Richard Jameson va ser assassinat a trets per la LVF.

## Referències

* 1 2 3 EU Counter Terrorism Strategy, Programs and Activities Handbook, 2011, P.79
* ↑ «Infamous loyalist killer `Jackal' dies of cancer» (en anglès). The Irish Times, 03-06-1998 [Consulta: 9 desembre 2020].
* 1 2 McDonald i Cusack 2008
* ↑ Cassel et al., 2006
* ↑ Bruce, Steve «Angry men at an Ulster crossroads» (en anglès). The Independent, 05-08-1996 [Consulta: 9 desembre 2020].
* ↑ Mullin, John «UVF chief killed in loyalist vendetta» (en anglès). The Guardian, 11-01-2000 [Consulta: 9 desembre 2020].

## Bibliografia

* Cassel, Douglass; [et al.]. Per encàrrec del Centre Pat Finucane. Report of the Independent International Panel on Alleged Collusion in Sectarian Killings in Northern Ireland (pdf). Center for Civil and Human Rights Notre Dame Law School, 2006.
* McDonald, Henry; Cusack, Jim. UVF - The Endgame. 3a edició. Poolbeg Press, 2008. ISBN 978-1-84223-326-9.
* EU Counter Terrorism Strategy, Programs and Activities Handbook. IBP, 2011. ISBN 9781438738130.
# Brétigny

«Brétigny» té aquests significats:
* Brétigny (Eure), municipi al departament de l'Eure (regió de Normandia, França)
* Brétigny (Oise), municipi al departament de l'Oise (regió dels Alts de França)
* Bretigny, municipi al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Brétigny-sur-Orge, municipi al departament d'Essonne (regió de l'Illa de França)
* Cantó de Brétigny-sur-Orge, cantó al districte de Palaiseau (departament d'Essonne, Illa de França)
* Tractat de Brétigny, acord signat el 8 de maig de 1360 a Brétigny, a prop de Chartres, entre Eduard III d'Anglaterra i Joan II de França
# Bize (Alt Marne)

Bize és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 79 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bize era de 79 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 35 eren cases i 1 era un apartament. Dels 20 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bize el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 16 eren actives i 43 eren inactives. De les 16 persones actives 15 estaven ocupades (8 homes i 7 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 43 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 35 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bize a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bize a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bonaventura Blay i Milà

Bonaventura Blay i Milà (Sitges, 2 de febrer del 1857 – Barcelona, 31 de gener del 1911) va ser un comerciant i filantrop "indiano".
Emigrà a Cuba molt jove, abans de ser cridat a fer el soldat. Treballà per a la casa comercial i financera "Brauet y Cía", de la qual va ser soci gerent i posteriorment soci comanditari. Exercí el mecenatge fundant, conjuntament amb la societat Brauet, el Centre Benèfic de Guantánamo (1886), que dotà generosament i presidí diverses vegades. Quan presidí l'entitat, impulsà el 1889 la creació de la "Casa-Quinta de Beneficiencia", equipada amb els serveis i les instal·lacions més avançades de l'època. A l'any següent presidí el "Casino Español" de Guantánamo.
Tornà diverses vegades a Sitges, per poc temps i, en una d'aquestes estades, sufragà les reixes de l'entrada de l'ajuntament de Sitges, acabat de construir, segons el projecte de l'arquitecte Josep Viñals i Sabaté.
A finals del segle XIX tornà definitivament a Catalunya (sense abandonar alguns negocis que encara tingué a l'illa caribenya), però encara col·laborà amb 50.000 pessetes de l'època en l'emprèstit per a sufragar la guerra de Cuba. Amb alguns dels seus antics socis de la casa "Brauet y compañía" contribuí a fundar el 1900 la societat El Vichy Catalán, de què en fou un accionista important, i que presidí del 1901 al 1910.
A Sitges formà part de la junta consultiva del Retiro; l'any 1895 li havia estat oferta la presidència, però no pogué acceptar-la per les seves obligacions a Cuba. L'any 1903 es va fer construir una gran casa, amb projecte de Gaietà Buïgas i Monravà, que batejà "Villa Avelina" en honor de la seva esposa (actualment, Casa Bonaventura Blay).

## Bibliografia

* Roland Sierra i Farreras Diccionari biogràfic de sitgetans Sitges. Ajuntament de Sitges, 1998
* Isidre Baqués Els americanos del carrer de l'Illa de Cuba, article a La Xermada 6 (1998)
* Font de salut: història del Vichy Catalán Barcelona: Vichy Catalán, 1997
* Albert Manent, director Diccionari dels catalans d'Amèrica Barcelona: Comissió Amèrica i Catalunya 1992 Generalitat de Catalunya, 1992
# Buenas tardes (TVE)

Buenas tardes va ser un programa de televisió en espanyol emès per La Primera de Televisió Espanyola entre 1970 i 1974. Es tractava d'un espai magazine, d'una hora de durada, emès en horari vespertí de dilluns a divendres. Al programa, hi tenien cabuda entrevistes, humor, música i diferents seccions dedicades a l'actualitat, notícies, art, cultura, motor, o toros.

## L'equip

Va estar presentat, successivament per:
* Tico Medina (1970-1971).
* Raúl Matas (1971-1973).
* Santiago Vázquez (1973-1974).
Entre els col·laboradors que van passar pel programa en algun moment al llarg dels seus anys d'emissió, presentant les seves diferents seccions, figuren:
* Juan Erasmo Mochi, Conchita Montes, Rafael Escamilla (Motor).
* Clara Isabel Francia, Mariví Romero (Toros).
* Alfonso Sánchez (Cinema)
* Rosa María Mateo Isasi (Col·laboradora general).

## Referències

* ↑ Desaparece, tras 11 años de emisión 'Revista de toros', El País, 21 de desembre de 1983
* ↑ Raúl Matas fallece en Chile a los 83 años, El Periódico de Extremadura, 2 de gener de 2005
* ↑ Una mirada al pasado, la programación de TVE en diciembre de 1973 Arxivat 2018-05-13 a Wayback Machine. a blogs.formulatv.com
* ↑ Santiago Vázquez a IMDB
* ↑ Rosa María Mateo contra el ruido y la furia, Jot Down
* ↑ Rosa Maria Mateo Arxivat 2018-05-13 a Wayback Machine. a culturaportugal.com

## Enllaços externs

* Buenas tardes a RTVE a la carta
* Buenas tardes, 1970 a carta-de-ajuste.blogspot, amb captures de pantalla de televisió del programa.
* Capçalera del programa a Youtube
# Bout de Zan au bal masqué

Bout de Zan au bal masqué és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 22 d’agost de 1913.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bout de Zan.

## Repartiment

* René Poyen : Bout de Zan
* Marguerite Lavigne
* Jeanne Saint-Bonnet
* Edmond Bréon

## Notes

* ↑ Bout de Zan au bal masqué, bifi.fr
# Buffon (desambiguació)

«Buffon» té aquests significats:
* Toponímia
** Buffon (Costa d'Or), poble del departament francès de Costa d'Or
** Buffon (cràter), cràter a la lluna
* Biografies
** Georges-Louis Leclerc, comte de Buffon, naturalista, matemàtic, biòleg, cosmòleg i escriptor francès
** Gianluigi Buffon, exfutbolista italià
** Lorenzo Buffon futbolista italià, oncle de Gianluigi
# Bumthang

Bumthang és el nom d'un regne que va existir des dels inicis de l'edat mitjana fins al segle xvii a Buthan. La seva creació és incerta però ja existia com a entitat política cap al segle vii, quan l'arribada del budisme va ajudar a consolidar la identitat col·lectiva. El líder tibetà Songtsen Gampo va ordenar construir temples a la regió i els vilatans que s'hi reunien van ser l'arrel del regne de Bumthang. Aquests van abandonar de manera progressiva les creences bon anteriors. El líder tribal es va proclamar rei d'ascendència divina i va ajudar a reunificar els pobles escampats per les valls però el seu poder mai no va ser prou fort com per expandir-se més enllà de les fronteres anteriors. Els successius monarques van continuar la tradició i estan a les arrels de la noblesa de Buthan contemporània. En l'actualitat la zona d'influència de l'antic regne es correspon de manera aproximada amb el districte de Bhumtang.

## Referències

* ↑ Stein, Rolf (1972). Tibetan Civilization. Stanford University Press. ISBN 0-8047-0901-7.
# Bun an Churraigh

Bun an Churraigh (en anglès Bunacurry) és una vila d'Irlanda, a la gaeltacht al nord de l'illa d'Achill del comtat de Mayo, a la província de Connacht. La vila té una escola nacional i una església catòlica que havia estat un monestir. A la vila hi ha també el Bunnacurry Business Park, amb les cases Achill Turbot i Western Woodcraft, i un nombre de B & Bs.
Està unida a Irlanda perla carretera regional R319 i amb la línia 440 del Bus Éireann. Té com a viles veïnes Dún Ibhir, Askill, Tóin an tSeanbhaile i An Caiseal.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland

## Enllaços externs

* Turisme a Achill
# Bulevard Unirii

Bulevard Unirii (pronunciat en romanès: [bulevardul uˈnirij], en català Boulevard de la Unió) és una via important al centre de Bucarest (Romania). Connecta la plaça Alba Iulia amb la plaça de la Constitució, i també passa per la plaça de la Unió. A l'extrem de la plaça de la Constitució hi ha el Palau del Parlament, que va començar la construcció simultàniament amb el bulevard com a unitat arquitectònica.

## Història

Després del terratrèmol de Vrancea de 1977, el centre de la ciutat de Bucarest va patir danys rellevants, i un gran nombre d'edificis històrics van ser enderrocats per donar pas al nou Centru Civic. Com a part del projecte, Bulevardul Unirii havia de ser la resposta de la Romania comunista a l'avinguda dels Camps Elisis de París, amb una longitud de 3.500 m. La construcció va començar el 25 de juny de 1984. Inicialment anomenada Bulevardul Victoria Socialismului (Bulevard de la Victòria del Socialisme), la carretera està envoltada de blocs d'apartaments realistes-socialistes d'inspiració nord-coreana.

## Transport

Al bulevard s'hi arriba amb l'estació de metro Piaţa Unirii.

## Referències

* ↑ «Evenimente din 25 iunie, calendar istoric».
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2011-01-06. [Consulta: 11 febrer 2011].
# Brutal death metal

El Brutal death metal o simplement Brutal death, és un subgènere del fenomen musical anomenat death metal i en part del deathcore. Va sorgir a principis dels anys 80, concretament l'any 1984 en un conflictiu barri de Nova York, essent pioners grups com Cannibal Corpse, Vital Remains o Suffocation.

## Característiques
### Música, instrumentació i lletres

El brutal death es caracteritza per ritmes molt ràpids de bateria, guitarres molt distorsionades i per les veus guturals omnipresents que utilitzen els cantants. Per influència del deathcore, s'acostumen a incorporar breakdowns de manera ocasional; els grups que acostumen a incorporar-los poden ser també subclassificats com a slam death metal.
Les lletres de les cançons brutal death acostumen a tractar temes de caràcter gore o apocalíptic.

### Grups

El brutal death està caracteritzat per tenir un gran nombre de grups, recolzats per un nombre de seguidors habitualment limitat a l'Underground. Alguns dels grups que es classifiquen com a brutal death són els ja citats Cannibal Corpse, Wormed, Dying Fetus o Disgorge.
Dins de l'escena brutal death catalana, cal destacar grups autòctons com són Balphegor, La Matanza, Virulentos, Entropia, Jigsore o Confined.
# Boscarla cridanera

La boscarla cridanera o boscarla clamorosa (Acrocephalus stentoreus) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita zones palustres i ciutats des del nord-est d'Àfrica cap a l'est, per Orient Pròxim i Mitjà, sud de l'Iran, zona del Mar d'Aral, Afganistan, el Pakistan, l'Índia, Sri Lanka, sud de la Xina, Myanmar, Java, illes Petites de la Sonda, Moluques, Sulawesi i Filipines, fins a l'Arxipèlag Bismarck, les Illes Salomó i Queensland, a Austràlia.

## Referències

* ↑ «Boscarla cridanera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
* ↑ Fitxa de la boscarla clamorosa a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 13/12/2012 (anglès)
# Boscarla becuda

La boscarla becuda (Acrocephalus orinus) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita zones de muntanya, criant localment al Kazakhstan, Afganistan i Pakistan. Passa l'hivern més cap al sud.

## Referències

* ↑ «Boscarla becuda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev 20/02/2021(català)
# Ca l'Ambornà

Ca l'Ambornà és una obra de Santa Margarida i els Monjos (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta quadrangular composta de planta baixa, planta pis i golfes. Coberta a dos vessants. Porta d'entrada frontal adovellada, i finestrals amb brancals, ampits i llindes de pedra. Arqueries a les golfes. Carreus de pedra picada a les cantonades. Contraforts laterals. Tancada per un gran baluard. Edificis agrícoles annexes.

## Història

Hi ha una inscripció del 1740 en una llinda de la finestra. El seu naixement segurament està relacionat amb la repoblació de la vinya, que el Penedès, succeí el segle xviii, i fou quan es crearen moltes masies i cases de pagès noves o se'n reformaren de velles.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Ambornà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Ca l'Ambrós

La Casa Bofill o Ca l'Ambrós és un habitatge modernista a la vila de Palafrugell (el Baix Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Edifici entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos. A la planta baixa hi ha dues obertures d'arc conopial als extrems; la de la dreta és la porta d'accés. Al primer pis hi ha una gran tribuna central sostinguda per mènsules amb decoració vegetal; hi són remarcables les gàrgoles amb caps d'animals als extrems de la part superior. A banda i banda hi ha una finestra decorada amb motius vegetals. Al segon pis hi ha cinc obertures d'arc mixtilini, tres de les quals ocupen l'espai superior de la tribuna, que fa de balcó protegit per una barana de ferro. El coronament és amb cornisa de maó i teula. La coberta és de teula, a dos vessants.

## Història

Segons consta en la documentació consultada a l'Arxiu Històric Municipal de Palafrugell, el propietari de la finca, Sr. Joan Bofill i Giralt, fou autoritzat el 14 d'abril de 1911 a construir una casa d'acord amb el plànol presentat a l'ajuntament. Segons sembla, no va poder acabar l'obra en el termini concedit de quatre mesos i el 27/12/1912 va demanar permís per concloure-la definitivament i construir un mirador/façana segons plànol adjunt. El director de l'obra va ser Miquel Mundet.

## Referències

* ↑ «CASA BOFILL - CA L'AMBRÓS». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2026].
# Brahmani

Brahmani és un riu d'Orissa format per la unió del South Koel i el Sankh. El Brahmani llavors corre al sud, girant després una mica a l'est, regant els districtes de Sundargarh, Kendujhar, Dhenkanal, Cuttack i Jajapur, i prop ja de la seva desembocadura rep el Kharsua, i una mica després s'uneix al Baitirani formant el Dhamra. Amb aquest nom desaigua a la badia de Bengala per dues boques: l'estuari de Dhamra i el riu Maipara. La seva longitud és de 481 km. La seva branca principal és el Kimirua que s'ajunta al Genguti, Kelo, i Birupa (derivació del Mahanadi) i amb el nom de Birupa torna al Brahmani.

## Vegeu també

* Kimiria.
* Maipara.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.