OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jean Loret

Jean Loret (Carentan, 1595 ó 1600 - París, 1665) fou un escriptor i poeta francès conegut per la publicació de notícies setmanals de la societat parisenca de la seva època a partir del 1650 i en vers, sota el nom de Lettres en vers, en el que es va anomenar gaseta burlesque. Se l'anomena com el «pare del periodisme» pels seus escrits d'actualitat.
De formació autodidàctica, els seus versos, els escrivia a manera de cartes setmanals dirigides a la seva protectora Marie de Hautefort, on feia al·lusions a la política, el teatre, la literatura, l'entreteniment a la cort del rei i a xafarderies de carrer, i les va fer imprimir i publicar en tres volums sota el nom La Muse historique (1650, 1660, 1665). Es creu que el primer volum, dins el capítol «Comme un conte de la Mere Oye» ("com un conte de Mama Oca"), conté la referència escrita més antiga als contes de Mama Oca. Quan el mecenes d'en Loret, Nicolas Fouquet, va ser arrestat i empresonat a la Bastilla, Loret va ser un d'entre els diversos membres de la societat francesa que van acudir a la seva defensa. També Loret va ser el tema central d'un retrat fet pel gravador Robert Nanteuil, l'obra del qual estava centrada en figures de la cort de Lluís XIV de França.
Després de la seva mort, altres escriptors com Boursault, Perdou de Subligny o Robinet, van continuar la tradició de la gaseta burlesque fins a gairebé el final del segle xvii. A una avaluació de la premsa francesa el 1868, Charles Dickens va anomenar el diari de Loret com «el més intel·ligent de tots» dels començats a publicar en el període posterior a la mort de Lluís XIV de França, i va assenyalar que va ser capaç d'escapar de la censura del govern fins al 1652; a partir d'aquesta data el govern va prohibir a en Loret d'escriure sobre assumptes de l'Església o de l'Estat.

## Referències

* ↑ «Loret, Jean, 1595-1665». Fichero de Autoridades Virtual Internacional. OCLC. [Consulta: 25 maig 2015].
* 1 2 3 4 5 «Jean LORET (1600?-1665)». Dictionnaire des journalistes. Voltaire Foundation/Institut des Sciences de l'Homme.
* 1 2 3 Treitler, Leo. Source Readings in Music History (volum V). W. W. Norton & Company, 1998, p. 596.
* 1 2 «Jean Loret de Carentan' (1595-1665) from volume "Portraits de Nanteuil Tome I" 1658». Hunterian Museum & Art Gallery Collections. The Hunterian Museum and Art Gallery, University of Glasgow 2015. Arxivat de l'original el 25 de maig 2015. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ «Mother Goose». Celebrate Boston. CelebrateBoston.com. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ «Jean Loret de Carentan en Basse Normandie». Museu Britànic. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ Dickens, Charles (1868). The French Press. All the Year Round XIX. p. 128

## Bibliografia

* Rothschild, James de. Les Continuateurs de Loret Paris: Damascène Morgand et Charles Fatout (1881).
# Luc (Losera)

Luc és un municipi francès, situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# José Climent Pastor

José Climent Pastor (n. 1912) va ser un polític hispano-argentí.

## Biografia

Va néixer en Buenos Aires en 1912. Posteriorment es traslladaria a Espanya, on treballaria com fotogravador. Es va afiliar al Partit Comunista d'Espanya (PCE).
Després de l'esclat de la Guerra civil va passar a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República, arribant a exercir com a comissari de la 46a Brigada Mixta i la 10a Divisió. Al final de la guerra degué marxar a l'exili, instal·lant-se a la Unió Soviètica. Allí exerciria diversos treballs a Kriúkovo, Taixkent i Crimea. Va contreure matrimoni amb Mercedes Aguilar Reyes, traslladant-se posteriorment a l'Argentina.

## Referències

* 1 2 Encinas Moral, 2008, p. 246.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 183, 187.
* ↑ Encinas Moral, 2008, p. 158, 246.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Encinas Moral, Ángel Luis. Fuentes históricas para el estudio de la emigración española a la U.R.S.S. (1936-2007). Madrid: Exterior XXI, 2008.
# Gai Valeri Triari

Gai Valeri Triari (en llatí Caius Valerius Triarius) va ser un magistrat romà del segle i aC. Era probablement fill de Luci Valeri Triari (Lucius Valerius Triarius). Formava part de la gens Valèria, una molt antiga gens romana.
Va ser amic de Ciceró que el presenta en el seu diàleg De finibus bonorum et malorum com un dels oradors, i elogia la seva habilitat oratòria a Brutus. La seva germana Paul·la Valèria es va divorciar del seu marit l'any 50 aC i es va casar amb Dècim Juni Brut Albí.
L'any 49 aC va abraçar la causa de Gneu Pompeu que el 48 aC el va nomenar junt amb Leli per dirigir la flota de vaixells que havien enviat els pompeians d'Àsia. Va ser present a la batalla de Farsàlia i es diu que ell va aconsellar a Pompeu d'esperar la càrrega de les tropes de Juli Cèsar, cosa que va ser un error estratègic, segons Cèsar.
Triari va morir un temps després, probablement a Àfrica on havia fugit. Ciceró parla de la seva mort l'any 45 aC, i diu que li havia encarregat (abans de morir, directament o per testament) la tutoria dels seus fills.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1172-1173.
# Ángel Camarillo Llorens

Ángel Camarillo Llorens (Madrid, 11 de març de 1959) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 1981 i 1992. Del seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa a la Volta a Espanya.

## Palmarès

* 1978
** 1r a la Volta a Toledo
* 1980
** 1r al Cinturó a Mallorca
** Vencedor d'una etapa de la Giro de les Regions
* 1981
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Cantàbria
* 1982
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1985
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1986
** 1r al Gran Premi de Laudio
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Colòmbia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a La Rioja
* 1987
** 1r a la Clàssica de Sabiñánigo
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Galícia
* 1988
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos

### Resultats al Tour de França

* 1986. Fora de control
* 1988. 116è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1981. 29è de la classificació general
* 1982. 33è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1983. 51è de la classificació general
* 1984. Abandona
* 1985. 50è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1986. 46è de la classificació general
* 1987. 80è de la classificació general
* 1990. 63è de la classificació general
* 1991. Abandona
* 1992. 57è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1982. 64è de la classificació general
* 1983. 92è de la classificació general
* 1984. Abandona
* 1985. 25è de la classificació general
* 1990. 43è de la classificació general
* 1991. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Monestir de Dafní

El monestir de Dafní o (en grec: Δαφνί), o Dàfnion (Δάφνιον), està situat a 11 km al nord-oest del centre d'Atenes, a Khaidari. Està situat a prop del bosc del mateix nom, a la via sagrada que conduïa a l'Eleusis.
Va ser fundat cap a finals del segle vi cristianitzant l'emplaçament del santuari d'Apol·lo Daphnaios que havia estat profanat pels gots el 395, i reutilitzant les columnes jòniques de l'antic temple en el seu pòrtic, de les quals només resta una d'original. Les altres van ser traslladades a Londres per Thomas Bruce, setè comte d'Elgin.
L'església principal (Katholikon), un magnífic exponent de l'art romà d'Orient del segle xi, és de planta octogonal, coronada per una cúpula, i acull el conjunt de mosaics millor conservats de l'època de la dinastia dels Comnens (cap a l'any 1100); s'hi aprecia l'evolució des de trets austers i hieràtics típics de l'època macedònica i representats per la famosa imatge de Crist Pantocràtor (a la cúpula), cap a un estil més íntim i refinat, visible a la imatge de Sant Joaquim davant de l'Àngel.
Després que església va ser saquejada pels croats el 1205, Otó de la Roche, duc d'Atenes, el va donar a l'abadia cistercenca de Bellevaux. Els monjos francesos van reconstruir l'exonàrtex; hi realitzaren altres canvis fins que els turcs els van expulsar i van retornar el monestir a una congregació ortodoxa el 1458. A poc a poc, el claustre va anar caient pel seu mal estat. El monestir va ser dissolt per les autoritats otomanes el 1821, s'hi inicià una restauració el 1888. El monestir va ser declarat Patrimoni de la Humanitat el 1990. Greument afectat pel terratrèmol de 1999, el monestir de Dafní està actualment tancat al públic a causa de les obres de restauració.

## Referències

* ↑ «Monestir de Dafní». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ DEFRASNE Jean, Les Comtois Editions Cabédita

## Enllaços externs

* (grec)(anglès) Pàgina sobre Dafní del Ministeri de Cultura grec.
# Mattan I

Mattan I (864 aC - segle IX aC) va governar Tir des de 829 aC fins a 821 aC, succeint el seu pare Baal-Eser II (Balbazer II) de Tir i Sidó.
Va ser el pare de Pigmalió, rei de Tir (831-785 aC), i de Dido. Pot ser la mateixa persona que el personatge de Belus II de l'Eneida de Virgili. En aquesta obra, Pigmalió és fill de Belus, i germà de cor cruel de Dido, que mata en secret a Siqueo, marit de Dido, per ànsia d'or.
La informació primària relativa a Matan I prové d'una cita de Flavi Josep sobre l'autor fenici, Menandre d'Efes, en Contra Apió I.18. Aquí es diu que, Badezorus (Baal-Eser II) "va ser succeït per Matgenus (Matan I), el seu fill: va viure trenta-dos anys, i va regnar nou anys: li va succeir Pigmalió."
Dates alternatives per al seu regnat, del 829 al 821 aC, es donen a l'obra de Frank Cross i d'altres erudits que prenen el 825 aC com la data de la fugida de Dido del seu germà Pigmalió, després de la qual va fundar la ciutat de Cartago el 814 aC. Per a aquells que situen el setè any de Pigmalió el 814 aC, és a dir, el mateix any que Dido va deixar Tir, les dates de Mattan i Pigmalió seran onze anys després.

## Referències

* 1 2 David Wilkinson. «The Power Configuration Sequence of the Central World System, 1500–700 BC» (en anglès). Department of Political Science University of California, Los Angeles. Arxivat de l'original el 3/3/2012. [Consulta: 28 juliol 2021].

## Vegeu també

* Llista de reis de Tir
* Belos (pare de Dido)
# Pelin Çalışkanoğlu

Pelin Çalışkanoğlu (Istanbul, 14 de juliol de 1988) és una actriu turca i presidenta de l'organització filantropa Kalben ('del cor' en turc) d'ajuda a nens orfes que ella mateixa va fundar el 2017. Çalışkanoğlu va ser criada sota acolliment familiar des dels 6 mesos de vida, ja que fou trobada en el Parc de Fenerbahçe, a Kadıköy, vivint amb la seva família dins d'un automòbil abandonat. Va assabentar-se d'aquesta situació amb 6 anys, a l'escola bàsica. És graduada del Departament de Teatre de la Universitat Haliç (Corn d'Or) a Istanbul. Va viure tota la seva vida a Fenerbahçe, fins a casar-se amb l'empresari Aşkın Ekşi, el 2018.

## Filmografia
### Series de TV

* 2008 – Kız Takımı
* 2009 – Mat
* 2010 – Güneydoğudan Öyküler Önce Vatan
* 2014 – Elif (com a Pelin)

### Films

* 2009 – Güneşi Gördüm
* 2010 – Romantik Komedi

## Referències

* ↑ «Kalben Derneği Kurucu Genel Başkanı» (en turc). Kalben. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «KALBEN'in Kurucusu Pelin Çalışkanoğlu Ekşi ile» (en turc). Sabah. Arxivat de l'original el 2022-05-16. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Minikler için dernek kurdu» (en turc). Sabah. [Consulta: 13 març 2021].
* ↑ «KALBEN Derneği’nin binası açıldı» (en turc). Özgür Kocaeli. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ ARMAN, Ayşe. «Ölenlere rahmet yakınlarına sabır diliyorum» (en turc). Hürriyet. [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ «Pelin Çalışkanoğlu kimdir, kaç yaşında, nereli, boyu ve kilosu?» (en turc). Biliyo. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Pelin ile Aşkın’a rüya gibi düğün» (en turc). Kocaeli Denge. [Consulta: 13 març 2021].
* ↑ «Pelin Çalışkanoğlu Kimdir?» (en turc). Magazin Haberleri, 01-07-2019. [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ «Oyunculukta hırsım çocuklarımız için» (en turc). Ada Gazetesi, 11-04-2017. Arxivat de l'original el 2017-05-01. [Consulta: 24 març 2021].

## Enllaços externs

* "Sóc Pelin, escolteu-me" (Entrevista d'Ayşe Arman amb Pelin Çalışkanoğlu) (turc)
* "Si tornés al món, escolliria la meva família d'acollida" (Entrevista amb Pelin Çalışkanoğlu) (turc)
* "Les famílies que anomeneu «d'acollida» són les nostres autèntiques famílies" (Entrevista amb Pelin Çalışkanoğlu) (turc)
# Luci Minuci Bàsil (tribú 86 aC)

Luci Minuci Bàsil (en llatí: Lucius Minucius Basĭlus) va ser un polític i militar romà. Feia part dels Minucis Bàsils, una branca plebea de la gens Minúcia.
Va ser tribú militar l'any 86 aC, i va servir a les ordres de Sul·la a Grècia. Va lluitar contra Arquelau, general de Mitridates VI Eupàtor a la Primera guerra mitridàtica.
Probablement va ser el pare adoptiu de Marc Satri, un dels assassins de Juli Cèsar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 470.
# Josep Lluís Facerias

Josep Lluís Facerias, (Barcelona, 6 de gener de 1920 - 30 d'agost de 1957) fou un militant i guerriller anarquista. Va ésser un dels màxims exponents del maquis urbà dels anys quaranta i cinquanta del segle xx.
L'any 1936, quan tenia 16 anys, s'afilia a la Confederació Nacional del Treball i a les Joventuts Llibertàries de Catalunya del barri del Poble-sec (Barcelona). A l'inici de la Guerra Civil espanyola, s'allista en la Columna Ascaso, lluitant tota la guerra al front d'Aragó fins que és fet presoner el 1939 quan l'exèrcit republicà ja es batia en retirada. Aquest mateix any perd la seva companya i la seva filla de mesos, assassinades quan fugien cap a França al costat de milers de refugiats.
Va estar empresonat pel règim franquista fins a l'any 1945. Alliberat, s'incorpora al Sindicat d'Indústries Gràfiques de la CNT, mentre treballava com cambrer i caixer en un restaurant. El temps lliure de què disposa el dedica a l'activitat clandestina antifranquista, sent un dels membres més actius en accions i organització de les Joventuts Llibertàries de Catalunya, les quals tornen a publicar Ruta, el seu diari portaveu. El 1947, després d'estar pres de nou, a la presó model de Barcelona; convençut que la lluita armada era la manera més ràpida d'obtenir diners com a suport al sindicat anarquista, als militants presos i els seus familiars més necessitats, forma el grup guerriller la Partida de maquis de Faceries, realitzant la seva primera acció: un atracament a la fàbrica Hispano-Olivetti, i entra en contacte amb [] en 1949. Mor el 30 d'agost de 1957 en una "emboscada" de la policia franquista a l'encreuament dels actuals passejos Verdum i Urrutia amb el carrer Pi i Molist de Barcelona, a la Plaça de las Madres de la Plaza de Mayo, on se'l recorda mitjançant una placa circular recordatòria a terra.

## Referències

* ↑ Martínez de Sas, 2000, p. 1233.

## Bibliografia

* Martínez de Sas, María Teresa. Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Abadia de Montserrat, 2000, p. 529-530. ISBN 848415243X.
* Antonio Téllez. Facerías Guerrilla urbana (1939-1957). La lucha antifranquista del Movimiento Libertario en España y en el exilio. ISBN 84-96044-44-0 (castellà)
* Antonio Téllez. La Guerrilla Urbana - Facerías. 1974 Ruedo Ibérico (castellà)

## Vegeu també

* Luis Agustín Vicente

## Enllaços externs

* Marxa Homenatge als Maquis: Josep Lluís i Facerias Arxivat 2013-12-27 a Wayback Machine. (castellà)
# Gai Valeri Potit (tribú)

Gai Valeri Potit (en llatí Caius Valerius Potitus) va ser un magistrat romà. Podria ser fill de Gai Valeri Potit Volús, cònsol l'any 410 aC. Formava part de la gens Valèria, i era de la família dels Valeri Potit.
Va ser tribú amb potestat consular l'any 370 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 515.
# Ángel Caamaño Mulas

Ángel Caamaño Mulas (Salamanca, 25 de gener de 1978),més conegut com a Tom, és un exfutbolista castellanolleonès, ocupant la posició de porter.
Sorgeix del planter de la UD Salamanca. La temporada 98/99 puja al primer equip. Eixe any els salmantins estan a la màxima categoria, però és el tercer porter, per darrere de Stelea i Aizpurua, i no disputa cap encontre. A les postres, el Salamanca baixa a Segona Divisió. A l'any següent ja debuta amb el conjunt castellanolleonès en competició lliguera, en un encontre de la categoria d'argent. Hi seria suplent al Salamanca fins a la temporada 04/05, en la qual disputa 29 partits. Eixa campanya finalitza amb un nou descens, a Segona B. Durant la temporada 2001-02 fou cedit al CE Sabadell. Posteriorment, la carrera del porter prossegueix en equips més modestos, com el CD Guijuelo i la UD Almansa.
Un cop retirat, esdevé entrenador i, anys després, directiu esportiu, passant per clubs com l'Unionistas de Salamanca.

## Referències

* 1 2 González, Juanjo. «Tom: «Estoy 100% seguro de que Unionistas jugará en el nuevo Reina Sofía en la 19-20»» (en castellà). El Norte de Castilla, 28-03-2019. [Consulta: 17 juny 2023].
* ↑ «Tom pone fin a su etapa en el Unionistas» (en castellà). La Gaceta de Salamanca, 08-05-2023. [Consulta: 17 juny 2023].
* ↑ «Tom, ex jugador de la UDS, será el entrenador de porteros de Unionistas CF» (en castellà). Salamanca 24 Horas, 13-03-2014. [Consulta: 17 juny 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Monestir de Dionís

El Monestir de Dionís (grec: Μονή Διονυσίου), anomenat així pel seu fundador, Sant Dionís de Korissós, és un monestir ortodox a l'estat monàstic de la Muntanya d'Atos a Grècia. La Muntanya d'Atos està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1988.
El monestir ocupa el cinquè lloc en la jerarquia dels monestirs de la Muntanya Atos. És un dels vint monestirs autònoms a Atos, i es va dedicar a Sant Joan Baptista.

## Referències

* ↑ Redondo, 2013, p. 286.

## Bibliografia

* Redondo, J. «El gènere i les fonts de la Història de Jacob Xalabín». eHumanista, 25, 2013, pàg. 276–314.
# PGC

PGC té els següents significats:
* Partit de Gran Canària, partit polític de les illes Canàries
* Catàleg de galàxies principals (del seu nom en anglès Principal Galaxies Catalogue), catàleg astronòmic de galàxies
* Parc de la Guàrdia Civil, matrícula que distingeix els vehicles propietat de la Guàrdia Civil
* Pla General de Comptabilitat, normativa que regula la comptabilitat de les empreses
* Pla general curt, pla cinematogràfic de context
* Professional Graphics Controller, targeta gràfica desenvolupada per IBM per als PC
* Cèl·lula germinal primordial (del seu nom en anglès Primordial Germ Cell), cèl·lula que dona lloc als gàmetes en els organismes amb reproducció sexual
# Lyonesse

Lyonesse és una illa fictícia situada a l'oceà Atlàntic, enfront de les costes de Cornualla, a les Illes Scilly. Coneguda com una terra misteriosa submergida, on es trobava Camelot, en la llegenda del rei Artús.
En l'època llegendària del rei Artús, Lyonesse era una comunitat pròspera que gaudia d'un clima perfecte tot l'any; els horts donaven diverses collites a l'any, les vaques produïen una llet espessa i els ruscs desbordaven de mel.

## Característiques de la població

Els homes i dones d'aquesta terra perduda eren forts, bells, serens i nobles. Els castells dels cavallers de Lyonesse tenien una esplendor que dissimulava la seua fortalesa interna, i fins i tot la gent pobra vivia en granges enmig de jardins.
Hi havia molt de comerç i tràfic entre Anglaterra i Lyonesse, especialment des que l'illa esdevingué un lloc de repòs per a dones cansades de penes d'amor i cavallers cansats d'aventures. La terra contenia boscs, camps i 140 esglésies parroquials.
Alguns habitants de Lyonesse practicaven les arts màgiques blanques, i les arts fosques eren desconegudes a l'illa.

## Desaparició

Lyonesse fou engolida per les ones si fa no fa al mateix temps de la mort del rei Artús.
L'historiador de Cornualla William Borlase (1695-1772) assenyalà al 1753 l'existència de fileres de pedres a les aigües de Samson Flats, a les Illes Scilly, que semblaven tàpies submergides de construcció humana. En els anys 1920 se suggerí que eren antigues particions de camps, construïdes en l'edat del bronze. Els oceanògrafs, però, asseguren que per sumerguir aquells camps de conreu hagués calgut un ascens del nivell de la mar de més de 3,7 mil·límetres en els últims 3.000 anys, i aquesta dada no coincideix amb allò que se sap de les variacions d'aquest nivell a les costes britàniques. No és l'únic indici que les Illes Scilly hagen perdut terreny enfront de la mar. A la zona de marea de les Illes Saint Martin, Lite Arthur Tean, hi ha cercles de cabanes i tombes de pedra parcialment submergits, que degueren quedar coberts per la mar en temps dels romans, i en els esments dels escriptors clàssics parlen de Scilly com d'una sola illa fins al segle IV de.

## Esment de Lyonesse

L'únic esment que hi ha d'aquesta terra perduda és el de l'antiquari Richard Carew (1555-1620), historiador de Cornualla, que fou el primer a identificar aquesta terra desapareguda amb la de Lyonesse de la llegenda artúrica. Aquesta ressenya apareix en Britannia de William Camden, i després en la seua obra d'estudi Cornualla (1962), en què afirma: "Lyonesse existeix submergida a l'espai entre Land's End ('La fi del món'), extrem sud-est d'Anglaterra, i les Illes Scilly".
D'altra banda, a mig camí entre el cap de Land's End i les Illes Scilly hi ha un grup de roques anomenades les Set Pedres, que delimiten una zona coneguda com a Tregva ('habitatge'), d'on es extragueren fragments de portes i finestres de la ciutat. En la llegenda del rei Artús, Lyonesse és la terra natal de l'heroi Tristany.

## Referències

* Michael Page, Robert Ingpen, Enciclopèdia de les coses que mai van existir (Grup Anaya, 1986), ISBN 84-207-3585-X.
# José Díaz de Serralde

José Díaz de Serralde fou un funcionari del ministeri d'hisenda de la segona meitat del segle xix. Ocupava el càrrec d'oficial primera del Ministre d'Hisenda durant el començament del regnat d'Isabel II d'Espanya. Fou nomenat de manera interina ministre el 24 de novembre de 1843 en el gabinet de Salustiano de Olózaga Almandoz. Va ocupar el càrrec de manera interina fins que el 10 de desembre de 1843 el nou cap de govern Luis González Bravo va nomenar ministre Juan José García Carrasco y Gómez Benítez.

## Referències

* ↑ José Díaz de Serralde a xtec.es
* ↑ Guía de la Hacienda Pública: parte legislativa de 1843 p. 491-492
# George Galloway

George Galloway és el nom dels següents personatges:
* George Galloway (polític) (1954), polític escocès.
* George Gibson Galloway (1803–1867), jugador de criquet anglès.
* George Norton Galloway (1841/42–1904), militar estatunidenc, receptor de la Medalla d'Honor.
* George William Galloway (1949), empresari estatunidenc, productor de paracaigudes.
# Zihhana

Zihhana (o Zikhkhana) fou una ciutat de l'Imperi Hitita, al nord d'Hattusa, que fou saquejada pels kashka després del 1400 aC sota el regnat d'Arnuwandas I.

## Referències

* ↑ Garstang, John; Gurney, Oliver Robert. The Geography of the Hittite Empire (en anglès). British Institute of Archaeology at Ankara, 1959. ISBN 9781912090860.
# Merla de vàrzea

La merla de vàrzea (Turdus sanchezorum) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les zones boscoses de l'oest de l'Amazònia.

## Referències

* ↑ «Merla de vàrzea». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)