OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La batalla de Marató

La batalla de Marató (títol original en italià: La battaglia di Maratona) és una pel·lícula franco-italiana de Jacques Tourneur estrenada el 1959. Ha estat doblada al català.

## Argument

El 490 aC Fidipides, vencedor dels jocs olímpics, és nomenat cap de la Guàrdia Sagrada d'Atena. S'enamora d'Andromeda, la filla d'un dignatari atenès, però és promesa a Teocrit, un aristòcrata ambiciós i murri que maquina la tornada al poder del tirà Hippias refugiat amb Darios I, rei dels perses.

## Repartiment

* Steve Reeves: Fidipides
* Mylène Demongeot: Andromeda
* Sergio Fantoni: Teocrit
* Daniela Rocca: Karis
* Philippe Hersent: Cal·límac (general atenès)
* Alberto Lupo: Milcíades el Jove
* Daniele Vargas: Darios I el Gran, rei dels perses
* Ivo Garrani: Cresus, el pare d'Andromeda
* Gian Paolo Rosmino: el gran sacerdot
* Miranda Campa: la Serventa de Karis
* Franco Fantasia: el Senador
* Ignazio Balsamo: el capità del vaixell
* Anita Todesco: l'amiga d'Andromeda

## Producció

* Jacques Tourneur no ha dirigit completament aquesta pel·lícula, el seu contracte de deu setmanes va vèncer abans de la fi del rodatge. Va precisar d'altra banda:
| « | Per la fotografia, teníem un home extraordinari, Mario Bava, que ha fet una foto esplèndida i també maquetes excel·lents, les millors que mai no he vist. | » |
* Tourneur va dirigir les principals escenes dialogades, però no algunes escenes d'acció com la carrera de Fidipedes, les escenes submarines o la batalla naval. Per no haver de continuar pagant-lo, el productor Bruno Vailati va decidir de realitzar ell mateix les escenes de la carrera i de la batalla naval, i va confiar les escenes submarines a Mario Bava.

## Al voltant de la pel·lícula

* Aquesta pel·lícula va obtenir un immens èxit als Estats Units. El 1960, se situava 3a al box-office americà darrere L'apartament de Billy Wilder. Però per això, no sense incongruència. Mylène Demongeot es recorda sobretot d'un pla:
| « | L'heroi, el nostre Steve, és perseguit pels seus atacants. Grimpa tot dalt d'una muntanya i comença amb esforços terribles a empènyer gruixudes roques i gronxar-les sobre els seus enemics que s'han de desplomar, aixafats. Es veurà doncs en la imatge una enorme roca (de balsa, fusta molt lleugera), empesa per Steve, tot regalimant per l'esforç Baby Oil , baixar la muntanya amb un grunyit terrible, caure sobre el cap d'un soldat i...rebotar graciosament com una pilota de ping-pong! És gran! | » |

## Referències

* ↑ esadir.cat. La batalla de Marató. esadir.cat.
* ↑ «La battaglia di Maratona». The New York Times.
* ↑ Chris Fujiwara, "Jacques Torner: the cinema of nightfall" Edició. McFarland (1998) ISBN 0-7864-0491-4 pàg. 267
* ↑ oli pel cos que Steve Reeves utilitzava per simular la transpiració
* ↑ Mylène Demongeot, Calaixos secrets, Edicions le Pré aux clercs, 2001 ISBN 2-84228-131-4
# Gbaranmatus

Els gbaranmatus són els membres d'un clan ijaw que estan assentats a l'estat del Delta. Parlen el dialecte gbaranmatu o oporoza de la llengua izon. Actualment viuen a la zona de la ciutat d'Oporoza. Altres poblacions gbaranmatus són: Kunukunama, Okrika, Benitu, Okerenkoro i Benikurukuru, Kunukunama, Kokodiagbene i Ikantu.

## Història, orígens i migracions

Gbaran, considerat com el seu primer ancestre, fou un dels fills grans d'Ujo. Aquest va tenir el rol de cap militar i va organitzar el clan contra les incursions d'altres clans. Els descendents de Gbaran van migrar des d'Agadagba-bou fins a la zona d'Oporoma, en la que viuen actualment. Durant la seva migració van fundar un assentament anomenat Gbaran a la zona apoi; aquest va créixer fins a arribar a ser una ciutat anomenada Ujo-Gbaran (o Igbaran o Egbaran) que està situada al centre del delta del Níger.
En una escala posterior en la seva migració, alguns dels ancestres dels gbaranmatus van fundar el poblat d'Oporo-aja a la zona d'Escravos, a l'oest del delta del Níger. Els britànics van recollir i escriure aquestes tradicions orals a un estudi de la dècada de 1930.
Esiaku (o Usiaku) és una figura llegendària. És considerat un líder de la migració dels avantpassats dels gbaranmatus. La tradició afirma que va abandonar Ujo-Gbaran entre el 1.000 i el 1.100 d. de C. Es considera que el clan gbaranmatu es va fundar entre el segle xi i el segle xiv.

## Referències

* ↑ llengua izon a l'ethnologue
* 1 2 3 4 gbaranmatus a ijawland.info
* ↑ Johnson S E - Intelligence Report on the Gbaramatu Clan of the Western Ijo Sub-Tribe, Warri Province. (1930 Benin wp7308).

## Bibliografia

* Alagoa E J. - A History of the Niger Delta - An historical interpretation of Ijo oral traditions. (1972 University of Ibadan Press).
* Owonaro S K - The History of Ijo and her Neighbouring tribes in Nigeria. (1949 Niger printing Press Lagos).
# Torre del Bronce (Sevilla)

La Torre del Bronce és una torre de planta quadrada que formava part del recinte defensiu de la ciutat de Sevilla (Andalusia, Espanya). Va ser construïda durant el període de dominació almohade, entre finals del segle XI i principis del segle XII. Es trobava en línia amb la Torre del Oro i la Torre de la Plata, entre l'actual Casa de la Moneda i el Riu Guadalquivir.
Es tracta d'una construcció que es va descobrir l'any 2012, amb motiu de les obres de restauració d'un edifici al qual estava adossada. Només es conserva una part de la base, el nom ha estat proposat recentment, perquè no existeix constància documental de cap denominació.
Durant el període de dominació islàmica de la península ibèrica, els almoràvits van iniciar la creació d'un ampli recinte emmurallat per a la ciutat de Sevilla que més endavant van ampliar els almohades. Típic d'aquest període són les torres albarranes, construccions defensives situades fora de la muralla principal i connectades a la mateixa per muralles secundàries. Servien com a llocs avançats d'observació i defensa, per a ampliar el perímetre defensiu en determinats punts estratègics. Resultaven molt útils en cas d'atac a la ciutat per un contingent enemic. La Torre del Bronze seria per tant una de les torres albarranes que defensaven la ciutat, localitzant-se en un punt estratègic per la seva proximitat al Guadalquivir.

## Vegeu també

* Torre Abd l'Aziz

## Referències

* ↑ Gonzalo M. Borrás Gualis: Introducción al arte español: de Córdoba al mudéjar. El Islam, Vol. 3, ISBN 84-7737-014-1, 2006. Consultado el 6 de octubre de 2013.
* ↑ Reluce la Sevilla almohade. Diario el Mundo, 29 de junio de 2012. Consultado el 6 de octubre de 2013.
* ↑ Hallada una nueva torre almohade en la Casa de la Moneda. ABC de Sevilla, 29 de junio de 2012. Consultado el 6 de octubre de 2013
# Leporinus moralesi

Leporinus moralesi és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 22 °C - 26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# HD 23127 b

HD 23127 b és un exoplaneta gegant gasós que orbita l'estrella HD 23127 a la distància de 2,29 UA, necessitant 3,32 anys per a completar una òrbita. L'òrbita és molt excèntrica, un dels anomenats "júpiters excèntrics". A l'àpside, la distància és 1,28 UA, posant-se a l'extrem exterior de la zona habitable, i a l'apsis, la distància és de 3,30 UA. La massa és com a mínim 1,37 cops la de Júpiter. Només se'n coneix la massa mínima, ja que la inclinació no és coneguda.

## Referències

* 1 2 Geoffrey Marcy «New Planets around Three G Dwarfs» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 10-05-2007, pàg. 1636–1641. DOI: 10.1086/513563.
* 1 2 3 Christoph Mordasini «Exploring the realm of scaled solar system analogues with HARPS» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2018, pàg. 175–175. DOI: 10.1051/0004-6361/201832791.
* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet HD 23127 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 17 desembre 2020].

## Enllaços externs

* «HD 23127 b». The Extrasolar Planets Encyclopedia.
* O'Toole et al. «New Planets around Three G Dwarfs». The Astrophysical Journal, 660, 2, 2007, pàg. 1636–1641. DOI: 10.1086/513563.
Coordenades: 03$^h$ 39$^m$ 23,639$^s$; −60° 04′ 40,230″
# Els llops de mar

Els llops de mar (títol original: The Sea Wolves) és una pel·lícula anglo-estatunidenca de 1980 dirigida per Andrew V. McLaglen i doblada al català. La protagonitzen Gregory Peck, Roger Moore i David Niven. Es basa en el llibre Boarding Party de James Leasor, que alhora es basa en un incident real que va tenir lloc en la Segona Guerra Mundial. L'incident va implicar un atac del Calcutta Light Horse el 9 de març de 1943 contra un vaixell mercant alemany, que havia estat transmetent informació a U-boats des de Mormugao Harbour al territori neutral de Portugal de Goa.

## Argument

Durant la Segona Guerra Mundial, els submarins alemanys estan enfonsant milers de tones de naus mercants del Regne Unit. La Intel·ligència britànica, amb base a l'Índia, creu que s'està passant informació als U-Boats per un transmissor de ràdio ocult a bord d'un de tres vaixells alemanys que hi ha a la colònia portuguesa de Goa. Ja que Portugal és neutral, els vaixells no poden ser atacats per forces convencionals. Una unitat d'expatriatas britànics, que formen la unitat anomenada "Calcutta Light Force" es farà càrrec de la missó.

## Base històrica

La pel·lícula indica en els crèdits del final que durant els primers 11 dies de març de 1943, l'U-boats enfonsava 12 vaixells aliats en l'oceà Índic. Però després de l'atac de Light Horse a Goa, només es va perdre un vaixell en el que restava de mes.

## Repartiment

* Gregory Peck
* Roger Moore
* David Niven
* Trevor Howard
* Barbara Kellerman
* Patrick Macnee
* Bernard Archard
* Jack Watson

## Referències

* ↑ Els llops de mar
# La batalla de la vida

La batalla de la vida (The Battle of Life: A Love Story) és un relat de Charles Dickens. És el quart dels seus cinc llibres nadalencs, i es publicà després d'El grill de la llar i abans d'El fetillat. La història transcorre en un poble situat al lloc d'una batalla històrica. Alguns personatges es refereixen a aquesta batalla com a metàfora dels esforços de la vida, d'ací el títol.
És l'únic dels cinc llibres nadalencs que no conté elements sobrenaturals o explícitament religiosos (una de les escenes té lloc per Nadal, però no n'és la darrera). Té certa semblança a la d'El grill de la llar en dos aspectes: s'ambienta fora d'un entorn urbà i es resol amb un gir romàntic. És menys social que l'anterior, i com sol succeir en les obres de Dickens, té un final feliç.
És una de les obres menys conegudes de Dickens i mai assolí gran popularitat, característica que entre els llibres nadalencs comparteix amb El fetillat.

## Argument

Dues germanes, Grace i Marion, viuen felices en un poblet anglés amb els seus dos servents, Clemency Newcome i Ben Britain, i el seu pare vidu, el Dr. Jeddler, la filosofia del qual consisteix a enfrontar-se a la vida com si fos una farsa. Marion, la germana menuda, s'ha compromés amb Alfred Hearthfield, assistent de Jeddler, que està a punt d'abandonar el poble per acabar els seus estudis. Alfred confia a Marion a la cura de Grace, i promet tornar per ella.
Els advocats Snitchey i Craggs creuen que Michael Warden, un llibertí que aviat marxarà del país, pensa seduir-ne la més jove perquè fuja amb ell. Una nit, Clemency espia la cita clandestina de Marion amb Warden. El dia que Alfred ha de tornar, comproven que Marion ha fugit, i això provoca una enorme aflicció a son pare i germana.
Passen sis anys. Clemency s'ha casat amb Britain i els dos han obert una taverna al poble. Grace i Afred es casen després que la jove l'ajude a superar el seu desengany amorós, i tenen una filla anomenada també Marion. En l'aniversari de la xiqueta, Grace comenta a Alfred que Marion ha promés explicar la seua suposada «fugida» en persona. Marion s'hi presenta a la nit i explica la seua desaparició a tots els afectats: en realitat no fugí, sinó que ha viscut a ca la seua tia Martha amb la intenció de deixar que Alfred s'enamorara de Grace. Emocionats, tots la perdonen. També torna Warden, i després de ser perdonat pel Dr. Jaddle, es casa amb Marion.

## Enllaços externs

* The Battle of Life en Internet Archive.
* Edició electrònica llibre: {{{títol}}} en el Projecte Gutenberg.
* The Battle of Life a LibriVox
# Gašinci

Gašinci és un districte de Croàcia, pertanyent al municipi de Satnica Đakovačka, a la zona de Đakovo, Comtat d'Osijek-Baranja, a l'Eslavònia Oriental.
Aquest districte és conegut pel camp de refugiats de Gašinci, situat a una zona d'entrenaments militars encara activa, en què entre 1991 i 2003 van ser concentrats refugiats de les diverses guerres balcàniques de finals del segle xx: la Guerra entre Croàcia i Sèrbia, la Guerra d'agressió a Bòsnia i la Guerra de Kosovo.
# Torre del Burgo

* No s'ha de confondre amb Torre de Burgo.
Torre del Burgo és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 58 | 69 | 78 | 122 | 153 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Limnonectes dabanus

Limnonectes dabanus és una espècie de granota que viu al Vietnam.

## Referències

* van Dijk, P.P. & Ohler, A. 2004. Limnonectes dabanus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Haplochromis beadlei

Haplochromis beadlei és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Nabugabo (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eliseo Antonio Ariotti

Eliseo Antonio Ariotti (Vailate, província de Cremona, 17 de novembre de 1948) és un sacerdot catòlic italià, diplomàtic al servei de la Santa Seu.

## Biografia

Four ordenat sacerdot pel bisbe de Cremona, Giuseppe Amari, el 7 de maig de 1975. Joan Pau II el va nomenar el 17 de juliol de 2003 i bisbe titular pro hac vice de Vibiana i nunci apostòlic a Camerun.
L'ordenació episcopal li va donar el cardenal secretari d'Estat i cardenal subdegà, Angelo Sodano, el 5 d'octubre del mateix any; els co-consagradors eren Robert Sarah, Secretari de la Congregació per a l'Evangelització dels Pobles i Dante Lafranconi, bisbe de Cremona.
El 5 d'agost de 2003 també va ser nomenat nunci apostòlic a Guinea Equatorial. El papa Benet XVI el va designar el 5 de novembre de 2009 nunci apostòlic al Paraguai en substitució d'Orlando Antonini, acusat d'haver tapat suposats abusos sexuals.

## Referències

* ↑ Eliseo Ariotti a vicariatusurbis.org
* ↑ Nuevo nuncio Eliseo Antonio Ariotti ya está en nuestro país a ABC de Paraguai
* ↑ Paraguay: Papa Francisco sustituye al obispo acusado de tapar supuestos ‘abusos sexuales' a aleteia.org
# Gaietà Aguiló Vera

Gaietà Aguiló Vera o Tano Aguiló va néixer a Palma l'any 1953. Durant la seva trajectòria professional ha començat diversos estudis de Biologia, Medicina i de Filologia catalana a les universitats de Barcelona i Palma, però no s'ha arribat a llicenciar en cap d'aquestes especialitats. Per altra banda, ha realitzat un curs de Llengua i Civilització francesa a la Sorbonne (París, 1973) i s'ha format al CIT, CET i al Conservatori d'Art Dramàtic de Palma (1977-1980). A més a més, ha duit a terme un seminari de Pedagogia Teatral i Interpretació amb el Teatre Nucleo de Ferrara (Itàlia, 1980); un curs especial de teatre i cultura balinesa a l'Asti de Bali (Indonèsia, 1987); un curs especial de teatre de màscares amb Luc Laporte a París (1995); un màster de Teatre i dansa al STSI de Bali (Indonèsia, 1997). Tal vegada, per tota aquesta formació eclèctica, la tasca com a escriptor teatral de Tano Aguiló és tan molt ampla.
Va ser cofundador de l'associació Teatre de la Mediterrània el 2001.

## Tano Aguiló ha escrit, dirigit i interpretat les següents obres

* Gèminis (Palma, 1978)
* El rei i la reina (Palma, 1979)
* Tres x tres (Palma, 1982)
* Comediants al paradís (Bali, 1987)
* Història d'amor a s'hort de ca na Perota (Palma, 1989)
* Tres màscares de Bali (Palma-Mallorca-New York-Londres-Avignon, 1990-1992)
* Per amor a l'art (Palma, 1995)

## Tano Aguiló és autor i director de

* Dama de cossiers (Palma, 1998)
* A poc a poc, a partir de textos de Guillem Cabrer (Palma, 1992)

## Ha codirigit amb Luc Laporte i Sebastià Frontera

* Màscares enamorades (Palma, 1998)

## Llibres publicats

* Bous, llunes i dimonis (1994)
* El darrer xueta de Mallorca (El Gall Editor, 2002)
* Sa gent d'es carrer. Xuetes i el Teatre 2018

## Referències

* ↑ Joan Mas i Vives. Diccionari del teatre a les Illes Balears. L'Abadia de Montserrat, 2003, p. 250–. ISBN 978-84-8415-832-5.
* ↑ «Tano Aguiló presenta 'Sa gent d'es carrer. Xuetes i el Teatre'». Diari de Mallorca.
# Haplochromis bayoni

Haplochromis bayoni és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.