OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amar III Ould Mokhtar Ould Kumba

Amar III Ould Mokhtar (+ vers 1800) conegut com a Amar III Ould Kumba, fou emir de Trarza, successor del seu germà Alaït Ould Mokhtar que va morir vers l'any 1795, probablement deixant només fills menors d'edat. Era fill de l'emir Mokhtar Ould Amar (germà i predecessor de Ali Kouri) que quan va morir el 1759 només tenia igualment fills menors.
No es saben gaires coses del seu govern. Portava el malnom de Ould Kumba per la seva mare. Un document francès explica que va advertir als francesos d'un atac de Mohammed Ould Mokhtar de Brakna contra la colònia del Senegal, dels quals Amar Kumba s'havia assabentat perquè li havia comunitat el propi emir de Brakna que li havia demanat ajut, però que havia refusat, ja que volia mantenir bones relacions amb França.
Va morir en data incerta propera al 1800 suposadament sense fills majors d'edat, i el va succeir el seu cosí M'Hammed Ould Ali, fill d'Ali Kouri Ould Amar, que era menor d'edat quan va morir el seu pare el 1786 i aleshores no va poder exercir com emir.

## Referències

* L'Émirat des Trarzas per Paul Marty, 1882-1938
# Veľká Čierna

Veľká Čierna és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1361.
# Chilomycterus spinosus

Chilomycterus spinosus és una espècie de peix de la família dels diodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Subespècies

* Chilomycterus spinosus mauretanicus (Le Danois, 1954)
* Chilomycterus spinosus spinosus (Linnaeus, 1758)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Burcu Karadağ

Burcu Karadağ (Istanbul, 1979) és una música turca que va rebre formació de musica clàssica com a flautista al conservatori a Istanbul, Turquia. Després, es dedicà a un instrument tradicional de la musica sufita, el ney, i se la considera com a la primera dona neyzen (músic que toca el ney) professionalment. Va realitzar molts concerts i recitals al voltant del món. El seu àlbum Ney In Ethno Jazz mescla el ney amb el jazz. Va impartir classes de música al conservatori de la Haliç Üniversitesi (Universitat del Corn d'Or) a Istanbul i també va publicar un llibre, en turc i en anglès, sobre la pedagogia musical del ney.

## Referències

* ↑ Değiştirme, Tarihi. «Neyzen Burcu Karadağ kimdir, kaç yaşında, nerelidir?» (en turc). Acunn İnternet ve Bilişim Teknolojileri A.Ş., 09-04-2019. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ «Concert - KANUN & NEY - featuring Tahir Aydoğdu and Burcu Karadağ» (en anglès). Boston Turkish Film FestivalSM i Boston Turkish Music FestivalSM, 13-04-2017. [Consulta: 6 abril 2020].
* ↑ HIZLAN, Doğan. «Neyzen Burcu Karadağ’ı dinledim» (en turc). [Consulta: 18 maig 2020].
* ↑ «who's who : burcu karadag». [Consulta: 18 maig 2020].
* ↑ «Teaching the Ney With The Mesk Method». [Consulta: 18 maig 2020].

## Enllaços externs

* Burcu Karadağ: "El son del ney redueix la ràbia, les preocupaciones i l'enuig" (Entrevista) (turc)
* Recital de ney per Burcu Karadağ
# Escoles Pies de Gandia

Les Escoles Pies Antiga Universitat —Reial Col·legi de l’Escola Pia de Gandia—, s'ubiquen a la plaça Escoles Pies, extramurs al nord de la vila, al costat de la Porta de València, on es trobava una petita església dedicada a Sant Sebastià, al municipi de Gandia, a la comarca de la Safor, al País Valencià. Es tracta d'un edifici catalogat com a Bé d'interès cultural, amb número d'anotació ministerial RI-51-0005015, segons informació de la Direcció General de Patrimoni Cultural, de la Conselleria de Turisme, Cultura i Esports de la Generalitat Valenciana.

## Història

L'edifici de les Escoles Pies en un primer moment era l'antiga universitat de Gandia. A 1549 el duc Francesc de Borja la va fundar gràcies a la butlla papal del 4 de novembre, confirmada per l'emperador Carles I, per més tard donar-la a la Companyia de Jesús. A 1767 els Jesuïtes van ser expulsats del territori espanyol, la qual cosa va provocar la desaparició de la universitat de Gandia, que abandonada, es va utilitzar va tractar d'utilitzar com a casa de misericòrdia, per la qual cosa se li va dotar de 50 habitacions per a famílies pobres, però després no es va fer ús d'elles. A 1806 va passar a les mans dels Escolapis, que van acabar utilitzant hola
l'edifici per a diverses activitats docents.

## Descripció

L'edifici comptava amb cel·les, refetors, una infermeria i diverses oficines, la qual cosa es va realitzar en la primera etapa de construcció, així com aules acadèmiques i una església, de posterior construcció, que es va aixecar a partir de 1605, quan l'antiga església de Sant Sebastià es va enderrocar per construir una altra de majors dimensions.
A la façana principal es troben cinc estàtues de membres de la Família Borja. La nova església té una sola nau amb creuer, el qual presenta una cúpula en les petxines es representen els quatre escuts de la Casa Ducal. Entre els anys 1883 i 1884 es reforma l'església i s'erigeix la capella de la Comunió a la paret de la sagristia, posant l'entrada a la porta de la capçalera de l'església que s'utilitzava per accedir l'hort. Al claustre hi ha una inscripció que data en aquest moment la van realitzar de dues noves façanes, una a la plaça del Col·legi (amb balcons i gelosies), i l'altra a l'Albereda del Prat (amb finestres quadrangulars).

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 4 Dirección General de Patrimonio Artístico: Escuelas Pías Antigua Universidad – Gandía
* 1 2 Escuelas Pías Antigua Universidad - Mapa cultural – Provincia de Valencia
* ↑ Antigua Universidad o Escuelas Pías - Gandía
# Síndrome de Fraley

La síndrome de Fraley és un trastorn en el qual s'obstrueix l'infundíbul superior del calze major superior del ronyó per encreuament d'una branca de l'artèria renal que causa distensió i dilatació del calze, i que clínicament es presenta amb hematúria i dolor renal (dolor en el flanc ipsilateral). El trastorn va ser descrit per primera vegada per l'uròleg Elwin Fraley el 1966 i es pot tractar quirúrgicament, el que podria ser necessari en la malaltia simptomàtica. Una altra possible causa per semblança a la hidronefrosi és la megacalicosi, per als quals la cirurgia es considera apropiada.

## Referències

* ↑ «Fraley's syndrome». Whonamedit.
* ↑ Zuckier LS, Patel YD, Fine EJ, Koenigsberg M «Fraley's syndrome: case report and update on current diagnostic methods». Urologic Radiology, 10, 2, 1988, pàg. 103–6. DOI: 10.1007/BF02926548. PMID: 3055628.
* ↑ «Fraley syndrome - RightDiagnosis.com». Wrongdiagnosis.com, 23-08-2011.
* ↑ D'Amico A, Lusuardi L, Ficarra V, et al. «Experience in the surgical treatment of Fraley's syndrome». European Urology, 38, 4, octubre 2000, pàg. 410–4. DOI: 10.1159/000020316. PMID: 11025378.
* ↑ Benz G, Willich E «Upper calyx reno-vascular obstruction in children: Fraley's syndrome». Pediatric Radiology, 5, 4, 1977, pàg. 213–8. DOI: 10.1007/BF00972180. PMID: 263509.
* ↑ O'Reilly PH «Relationship between intermittent hydronephrosis and megacalicosis». British Journal of Urology, 64, 2, agost 1989, pàg. 125–9. DOI: 10.1111/j.1464-410X.1989.tb05970.x. PMID: 2670046.
# André Schulze

André Schulze (Görlitz, Saxònia, 21 de novembre de 1974) va ser un ciclista alemany, professional del 2001 al 2013. Un cop retirat, s'ha dedicat a la direcció d'equips.

## Palmarès

* 2001
** Vencedor de 2 etapes a la Bałtyk-Karkonosze Tour
* 2003
** Vencedor d'una etapa al Circuit de les Ardenes
** Vencedor d'una etapa a la Fletxa del sud
** Vencedor d'una etapa a la Bałtyk-Karkonosze Tour
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Brandenburg
* 2004
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Grècia
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Japó
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Tunísia
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Qinghai
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Cinturó a Mallorca
** Vencedor d'una etapa als Cinc anells de Moscou
* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Indonèsia
* 2007
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Baviera
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Qinghai
* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Szlakiem Grodów Piastowskich
** Vencedor de 2 etapes a la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics
* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turquia
* 2010
** 1r al Memorial Andrzej Trochanowski
** Vencedor d'una etapa a la Szlakiem Grodów Piastowskich
** Vencedor de 3 etapes a la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics
* 2011
** 1r al Memorial Andrzej Trochanowski
** 1r a la Neuseen Classics – Rund um die Braunkohle
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics
** Vencedor d'una etapa a la Dookoła Mazowsza
* 2012
** 1r a la Neuseen Classics – Rund um die Braunkohle
** Vencedor de 2 etapes a la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics

## Referències

* ↑ «Quince corredores del Euskaltel ya han encontrado equipo para 2014» (en castellà). RTVE, 11-12-2013. [Consulta: 22 gener 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Alberto Lagarde Aramburu

Alberto Lagarde Aramburu (1885 - Alacant, 14 de juliol de 1968) fou un enginyer militar i polític espanyol, president de la Diputació d'Alacant durant el franquisme.
Va estudiar a l'Acadèmia d'Enginyers de Guadalajara i a l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo. Durant la guerra del Marroc va participar en el desembarcament d'Alhucemas. En esclatar la guerra civil espanyola es va posar a les ordres del general Juan Yagüe Blanco, del bàndol revoltat, i va participar en la batalla de Belchite, a la batalla de Brunete i a la batalla de l'Ebre, i en acabar el conflicte assolí el grau de coronel. Durant la postguerra fou comissionat militar a Alemanya i a Itàlia, el 1945 fou governador militar de Biscaia i el 1948 fou ascendit a general de divisió. En 1949 fou nomenat governador militar d'Alacant i cap de la 32a Divisió de l'Exèrcit Franquista, ocupant el càrrec fins que va passar a la reserva el 1951. Aleshores es va establir a Alacant, on va participar en diverses activitats culturals i l'abril de 1960 fou nomenat president de la Diputació d'Alacant i procurador en Corts. Va cessar del càrrec el gener de 1964 per motius de salut.

## Referències

* ↑ Esquela al diari ABC, 27 de juliol de 1968
* ↑ Decreto de 2 de noviembre de 1945 por el que se nombra Jefe de la Agrupación Especial de Costa y Gobernador Militar de Vizcaya al General de Brigada de Infantería don Alberto Lagarde Aramburu, cesando en su actual destino.
* ↑ DECRETO de 25 de junio de 1948 por el que se promueve al empleo de General de División al de Brigada de Infantería don Alberto Lagarde Aramburu, destinándole a las órdenes del Ministro del Ejército.
* ↑ Decreto de 5 de marzo de 1951 por el que cesa en el cargo de Jefe de División número 32 y pasa a la situación de reserva, por haber cumplido la edad reglamentaria, el General de División don Alberto Lagarde Aramburu
* ↑ Alberto Lagarde Aramburu al web del Congrés dels Diputats
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.295. ISBN 9788495484802.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Lamberto García Atance | President de la Diputació d'Alacant 1960 - 1964 | Succeït per: Alejo Bonmatí Gonzálvez |
# Veľká nad Ipľom

Veľká nad Ipľom és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1238.
# Chilomycterus geometricus

Chilomycterus geometricus és una espècie de peix de la família dels diodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes que es troba al Brasil. És un peix marí i de clima tropical.

## Referències

* ↑ Brisout de Barneville C. N. F., 1846. Note sur les Diodoniens. Rev. Zool. 1846. 136-143.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Chilomycterus geometricus». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 «Chilomycterus geometricus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Escoles Públiques de Samalús

Les antigues Escoles Públiques de Samalús és una obra de Cànoves i Samalús (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa rectangular amb coberta a quatre vessants. A la base hi ha un sòcol de paredat. La banda esquerra sobresurt una mica, aquesta té un capcer amb formes geomètriques. A la façana principal hi ha diverses obertures de diferents mides, al damunt d'elles hi ha un fals arc sobreposat, en relleu, i pintat de color blanc. A la imposta dels arcs hi ha una franja horitzontal que fa la volta a tot el perímetre de l'edifici, aquesta és de ceràmica de colors, igual que els ampits de les finestres.

## Història

Les escoles es van construir al voltant del 1919, sota la direcció de l'arquitecte Manuel Raspall. Les escoles van ser una donació del senyor Flaqué el qual ja havia encarregat a Manuel Raspall una intervenció a Can Flaqué uns anys abans.

## Referències

* 1 2 «Antigues Escoles de Samalús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Síndrome de Fanconi

La síndrome de Fanconi és una malaltia del ronyó caracteritzada per una alteració dels túbuls renals proximals que causa que per l'orina s'eliminin quantitats excessives de diverses substàncies: glucosa, fosfats, hidrogencarbonat i aminoàcids. Pren el nom del pediatre suís Guido Fanconi i aquesta síndrome no s'ha de confondre amb l'anèmia de Fanconi que és una malaltia totalment diferent.

## Etiologia

Pot ser d'origen genètic i transmetre's segons un patró autosòmic recessiu. De vegades es presenta associada a altres malalties també congènites, com la cistinosi i la malaltia de Wilson.
En altres casos és un trastorn adquirit. Les causes possibles són diverses: administració de fàrmacs com la 6-mercaptopurina, trasplantament renal, intoxicació per metalls pesants, amiloidosi o mieloma múltiple.

## Referències

* ↑ Manual Merck de información médica para el hogar. Capitulo 126: Trastorns metabòlics i congènits del ronyó. Arxivat 2011-11-06 a Wayback Machine. Consultat el 1-7-2010
# Anneke Necro

Anneke Necro (Barcelona, 19 de maig de 1987) és una actriu i directora de cinema postporno catalana. Va estudiar Disseny de moda i Egiptologia, i va fer de model BDSM fins a aconseguir dedicar-se per complet al cinema pornogràfic davant i darrere de la càmera, des d'on s'ha dedicat a divulgar la filosofia del porno feminista.
L'any 2017, Anneke Necro formà, conjuntament amb el músic Sade, el laboratori de creació artística Mantis Lab per a promoure la llibertat de continguts en la indústria del porno. És també militant del Sindicat de Treballadores Sexuals des d'on ha reivindicat un marc legal laboral per al cinema eròtic, així com reclamat una seguretat social, el dret a l'atur i el dret a sindicar-se tant per a actrius pornogràfiques com per les treballadores sexuals.
| « | El porno feminista és una forma ètica de treballar. Una ètica laboral en què als rodatges es tinguin en compte les persones que treballaran davant de la càmera. On s'intenta mostrar una sexualitat més diversa, on hi hagi cossos també fora de l'heteronormativitat. Qualsevol tipus de persona té lloc en el porno feminista. El contingut ètic també és important: que no sigui racista, que no sigui sexista, i intentar canviar els rols de gènere en les pràctiques sexuals. Per exemple, les persones amb diversitat funcional són un col·lectiu que el porno feminista hauria de considerar, igual que les persones trans, perquè siguin incloses dins de les fantasies eròtiques de la societat. | » |
| — Anneke Necro |||

## Referències

* ↑ «La indústria porno no té regulació laboral». Betevé, 09-04-2019. [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ Capdevila, Mireia. «Tothom té desig i tothom és desitjable d’alguna manera». Onadafeminista.cat, 27-05-2020. [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ «Me parece muy difícil que una menor de edad haya podido engañar a Torbe». Antena 3, 10-11-2017. [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ Camprubí, Aïda «Así es la nueva erótica en España: una entrevista con Mantis Lab». El País [Madrid], 08-09-2017. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Las actrices porno ganan 600 euros por escena, los hombres, 400: eso también es machismo», 13-10-2018. [Consulta: 19 maig 2020].
# Luis Eduardo Quadros Lima

Luis Eduardo Quadros Lima (Dom Pedrito, 12 de desembre de 1961) és un exfutbolista brasiler, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença a destacar a les files del Grêmio. En el club de Porto Alegre hi milita durant sis temporades, de 1985 a 1990, en les quals hi guanyaria diversos títols, com el Campionat Gaúcho en sis ocasions consecutives, la Copa do Brasil de 1989 i la Supercopa de l'any següent.
La temporada 90/91 marxa a la lliga espanyola, al Reial Valladolid, on disputa 25 partits. A l'any següent retorna al seu país, per militar al Fluminense. Al llarg de la dècada dels 90 sumaria tres períodes amb l'Atlético Mineiro: 1992, 1994/1995 i 1997, en els quals hi guanyaria la Conmebol de 1992 i 1997, el Campionat Mineiro de 1995 i la Copa Centenario de Belo Horizonte de 1997. També hi militaria al Coritiba i a l'Atlético Paranaense. Es retira al São José EC, el 1998.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Valacroch

Valacroch (aragonès), Valacloche (castellà) és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Comunitat de Terol.
# Cheimerius matsubarai

Cheimerius matsubarai és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 60 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del nord-oest del Pacífic: Japó i Taiwan.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Burden

«Burden» té aquests significats:
# Anneli Jäätteenmäki

Anneli Tuulikki Jäätteenmäki (Lapua, 11 de febrer de 1955). Va ser primera ministra de Finlàndia entre el 17 d'abril i el 24 de juny de 2003. Va ser la primera vegada al país que aquest càrrec era ocupat per una dona. Amb la presa de possessió, sent Presidenta Tarja Halonen, Finlàndia va aconseguir ser la primera república d'Europa amb dues dones ocupant simultàniament les màximes prefectures de l'estat.

## Referències

* ↑ Primera mujer a la cabeza del gobierno finlandés - El País(16/04/2003)
* ↑ Biografía de Anneli Jäätteenmäki
* ↑ Finlandia dirigida por dos mujeres - El Universo (17/04/2003)
# Adelaida de Susa

Adelaida de Torí o Adelaida de Susa (Torí, 1020 - Canischio, desembre 1091) fou marquesa de Torí entre 1034 i 1091 i, posteriorment, comtessa consort de Savoia.

## Orígens familiars

Va néixer vers el 1015 a la ciutat de Torí, filla del marquès Ulric Manfred II de Torí i Berta de Toscana. Era neta per línia paterna de Manfred I de Torí i Prangarda Azzo, i per línia materna d'Obert II de Toscana.

## Ascens al marquesat

A la mort del seu pare li foren concedits els comtats d'Ivrea, Auriate, Aosta i Torí. El gener de 1037 fou obligada a casar-se amb Herman IV de Suàbia per ordre de l'emperador Conrad II del Sacre Imperi romanogermànic. A la mort d'aquest el 1038, a causa d'una plaga en l'assetjament de la ciutat de Nàpols, es tornà a casar el 1040 amb Enric de Montferrat per tal d'assegurar el manteniment de les seves possessions. La mort, però, d'aquest el 1042 comportà que es tornés a casar amb Odó I de Savoia.
A partir de 1060, a la mort del seu tercer espòs, exercí una influència molt gran sobre el comtat de Savoia, exercint realment el poder sota els mandats dels seus fills. Establí l'aliança de la seva família amb l'emperador del Sacre Imperi romanogermànic, casant el 1066 la seva filla Berta amb Enric IV del Sacre Imperi romanogermànic. L'intent de divorci d'aquest comportà l'enemistat de la família, relacions que aconseguiren reprendre gràcies a la mediació d'Adelaida en els conflictes existents entre l'emperador i el papa Gregori VII. En recompensa d'aquesta ajuda l'emperador recapacità en la seva idea de divorciar-se i concedí a Adelaida i el seu fill Amadeu de Savoia la regió de Bugey i el marquesat d'Ivrée.
Morí el 19 d'octubre de 1091 a la població de Canischio.

## Núpcies i descendents

Es casà el gener de 1037 amb el duc Herman IV de Suàbia, amb el qual tingué:
* Gebhard I de Sulzbach (?-1080), comte de Sulzbach
* Herman I de Kastl (?-1055), comte de Kastl
* Richwara de Suàbia (?-1070)
Es casà, en segones núpcies, el 1040 amb Enric de Montferrat, fill de Guillem III de Montferrat i la seva esposa Waza. D'aquesta unió no tingueren fills.
Es casà, en terceres núpcies, vers el 1046 amb el comte Odó I de Savoia, amb el qual tingué:
* Pere de Savoia (v 1048-1078), comte de Savoia
* Amadeu de Savoia (v 1050-1094), comte de Savoia
* Odó de Savoia (?-1088), bisbe d'Asti
* Berta de Torí (1051-1087), casada el 1066 amb l'emperador Enric IV del Sacre Imperi romanogermànic
* Adelaida de Savoia (d 1052-1079), casada primer amb Guigó IV d'Albon i el 1067 amb el rei Rodolf de Suàbia

## Música

* s'han escrit diverses obres musicals vers aquest personatge, entre elles l'òpera Adelaide regia principessa di Susa del compositor italià Giovanni Battista Rodoteo i, que fou estrenada en el teatre Alli Saloni de Venècia, i que va ser la primera que es representà en aquell teatre.

## Referències

* ↑ «Adelaida de Susa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 51, pàg. 877. (ISBN-84-239-4551-0)
# Llista de monuments de Barcelona

Llista de monuments de Barcelona inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català i en el catàleg de Patrimoni Arquitectònic de Barcelona.
La llista es divideix en llistes per districtes i, en algun cas, per barris:
* Llista de monuments de Ciutat Vella de Barcelona:
** Llista de monuments del barri Gòtic
*** Llista de monuments de la plaça Reial
** Llista de monuments de Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera
*** Llista de monuments de la Urbanització del Born
** Llista de monuments del Raval
** Llista de monuments de la Barceloneta
* Llista de monuments de l'Eixample de Barcelona
* Llista de monuments de Sants-Montjuïc
* Llista de monuments de les Corts
* Llista de monuments de Sarrià - Sant Gervasi
* Llista de monuments de Gràcia
* Llista de monuments d'Horta-Guinardó
* Llista de monuments de Nou Barris
* Llista de monuments del districte de Sant Andreu
* Llista de monuments del districte de Sant Martí
* Llista d'antics monuments de Barcelona

## Referències

* Cercador de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic, a patrimoni.gencat.

## Enllaços externs

* Punt d'Informació Cartogràfica al web de l'ajuntament de Barcelona. Permet obtenir plànols amb els edificis protegits marcats sobre el parcel·lari, a escales entre 1:200 i 1:5000. Seleccioneu "Urbanístic" com a "Tipus de plànol" i els edificis protegits apareixeran ratllats de verd. A escales grans, aquests es marquen amb una lletra Arxivat 2012-06-22 a Wayback Machine.: A pels béns culturals d'interès nacional. B pels béns culturals d'interès locals. C pels béns d'interès urbanístic. D pels béns d'interès documental (es poden enderrocar després de fer un aixecament per documentar com eren).
* El Geoportal del web de l'ajuntament de Barcelona utilitza els mateixos símbols, però podeu triar les capes que voleu veure. Els monuments protegits es poden seleccionar a la categoria del Catàleg Arquitectònic de Barcelona.
* El Punt d'Informació Urbanística de l'ajuntament de Barcelona. A més del mapa amb les proteccions, clicant una parcel·la es pot accedir a la fitxa del catàleg de patrimoni.