OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galipote

* No s'ha de confondre amb Galipot.
El Galipote, també anomenat Zángano o Lugarú, és un personatge llegendari dominicà, oriünd de San Juan de la Maguana, que probablement remunta els seus orígens entre els segles xvii i xviii.
Es tractava d'un ésser mític caracteritzat per l'habilitat de transformar-se en diferents animals i objectes inanimats (com arbres o pedres), a més de gaudir d'una força atroç i d'immunitat contra les armes de foc. Es deia que solia alimentar-se de la sang de nens innocents (que succionava durant les nits), amb què obtenia la vida eterna; a més s'explica que practicaven amb ells macabres actes sexuals.
L'origen del seu poder no és del tot clar, però la majoria coincideix que es devia a un pacte amb el diable, cosa que encaixa perfectament amb la fèrria base cristiana de la seva nació d'origen.

## Llegenda

Segons explica la llegenda, es tractava d'éssers cruels i violents que gaudien extraviant els caminants nocturns i espantant els desprevinguts. La del galipote és una llegenda que ha sobreviscut al pas del temps, almenys als llocs més recòndits de la República Dominicana, on encara avui es concedeixen actes a aquesta macabra criatura. Tan arrelada hi ha la llegenda que, en algunes zones del país, els caminants no surten a la nit sense amulets protectors o recitar algun conjur.

## Subtipus

Existeix la creença d'un galipote capaç de convertir-se exclusivament en gos, conegut com a lugaru (terme que sembla provenir del francès loup-garou, denominació emprada per al llegendari home llop o licàntrop). Això apunta que la llegenda del Galipote té una base europea (home llop), barrejada amb elements africans, en un rerefons cristià.
També es parla d'una altra subespècie coneguda com a zángano o zancú, caracteritzada per l'habilitat de caminar fent gambades (tan llargues com la distància entre un riu i un altre), capaços fins i tot de tornar-se invisibles.

## Vulnerabilitat

Segons la creença popular, el galipote només era vulnerable a una estaca provinent d'un arbre conegut com a pal de creu (Isidorea pungens), que havia de ser tallada específicament el Divendres Sant.

## Referències

* 1 2 3 «La leyenda del galipote» (en castellà). Espacios Ocultos.
* 1 2 3 «El mito del galipote dominicano» (en castellà). El Nacional, 16-10-2010.
* 1 2 3 Núñez, Juan Pablo Bourdierd «Ciguapas –Galipotes –Brujas –Indios – y Vivencias» (en castellà). SabanetaSR, 17-08-2012.
* ↑ «Una Leyenda Corta: EL Zángano, Galipote o Lugarú» (en castellà). Una Leyenda Corta.
# Can Gol (Vilalba Sasserra)

Can Gol és un habitatge proper al nucli de Vilalba Sasserra (Vallès Oriental) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Can Gol era un mas al costat de l'església vella de Santa Maria, però va ser destruït amb la invasió dels francesos i els propietaris van baixar a la plana i es van fer la torre al costat de la casa. Habitatge de planta rectangular, unida a la masoveria per un extrem i de planta simètrica i amb l'entrada a l'extrem oposat. Al mur lateral de la casa, una torre de secció quadrangular feta a mitjans del segle xix i de factura tosca. A la façana presideix la porta de mig punt adovellat, la finestra del damunt i quatre finestra més col·locades simètricament; totes rectangulars i allindanades. Teulada a doble vessant amb aiguavés als costats. Pedres angulars a les cantonades de la casa. A prop, estables i corrals així com altres dependències per contenir el bestiar.

## Notes

* 1 2 «Can Gol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Sempronia de capite civium

La lex Sempronia de capite civium va ser una antiga llei romana proposada per Gai Semproni Grac l'any 123 aC. Prohibia jutjar sense autorització del poble als ciutadans romans pels delictes que comportaven pena capital o delictes greus i ordenava que era el poble el que havia d'establir el càstig.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 145 [Consulta: 19 abril 2022].
# Abd-al-Alim (nom)

Abd-al-Alim és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد العليم, ʿAbd al-ʿAlīm) que literalment significa ‘Servidor de l'Omniscient’, essent «l'Omniscient» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-al-Alim és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Alim, ‘Abdul ‘Aliem... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. "علم". ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. "علم" (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Germanes dels Sants Àngels Custodis

Les Germanes dels Sants Àngels Custoris (en castellà Hermanas de los Santos Ángeles Custodios) són un institut religiós femení, una congregació religiosa fundada en 1894 per Rafaela Ybarra, les germanes de la qual posposen al seu nom les sigles R.A.C.

## Història

La congregació va ser fundada per Rafaela Ybarra de Vilallonga (1843-1900) per a oferir hostatge, suport econòmic i formació a les joves de pagès sense recursos que anaven a Bilbao cercant feina i estaven exposades a riscos de tota classe.
Ybarra, seglar de bona família, havia obert a Bilbao una casa per acollir-les, anomenada la Casa de Perseverança. Per portar la casa, va instituir, amb tres companyes seves, el 8 de desembre de 1894, la Fraternitat dels Sants Àngels Custodis. Aviat, a més de l'acolliment, van començar a fer formació i instrucció als nens, per als quals van obrir el Colegio de los Ángeles Custodios, també a Bilbao (1899).
Un cop morta la fundadora, el bisbe de Bilbao va convertir la fraternitat en congregació de dret diocesà amb el nom de Germanes dels Sants Àngels Custodis: era l'11 de març de 1901. Va obtenir el decretum laudis pontifici el 21 de gener de 1929 i l'aprovació definitiva el 2 de juliol de 1940.

## Activitats i difusió

Les Germanes dels Sants Àngels Custodis es dediquen a la instrucció i l'educació cristiana dels joves, mitjançant col·legis, internats i residències universitàries.
Són presents a Espanya, Argentina, Brasil, Colòmbia, República Dominicana, Puerto Rico i Xile. La seu general és a Madrid.
Al final de 2005 tenia 193 religioses en 34 cases.

## Notes

* ↑ Obra en España y en el resto del Mundo|13-10-2009

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de la congregació
* Lloc web del col·legi de Santander
# Sant Feliu de Cabrera

Sant Feliu de Cabrera és l'església parroquial de Cabrera de Mar (Maresme), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Edifici d'estil gòtic tardà amb teulada a dues vessants i campanar de torre quadrada. Es conserven els matacans de la façana.
L'estructura interior és amb una nau central i dues laterals.
L'any 1965 la paret de l'absis es recobrí de pintures murals i cap als anys setanta es col·locaren unes vidrieres a la façana lateral. Damunt el portal rodó d'entrada hi ha una inscripció al·lusiva als anys de construcció i consagració de l'església.

## Història

El primer esment de l'església de Sant Feliu de Cabrera es troba, segons l'arxiver Josep Mas, en un document del 1023, amb les sufragànies de Sant Joan i Sant Cebrià, i la vila de Cabraria figura des del 1037. L'església parroquial, que substituí la primitiva, fou iniciada el 1540 i consagrada el 1570. El retaule de Sant Joan Baptista procedent del temple anterior, notable obra de Bernat Martorell de la primera època (vers 1420) es conserva avui al Museu Diocesà de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església parroquial de Sant Feliu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].
# Bandera budista

La bandera budista és una bandera dissenyada a finals del segle xix com a símbol universal del budisme. És utilitzat pels budistes de tot el món. i simbolitza, paral·lelament, pau i fe. La bandera va ser hissada per primera vegada el 1885 a Colombo, Sri Lanka.
Posteriorment, el coronel Henry Steel Olcott, periodista dels Estats Units fundador i primer president de la Societat Teosòfica, va proposar modificacions, les quals en darrer terme van ser adoptades.

## Història

Va ser dissenyada el 1880 pel Comitè Colombo, a Colombo (Sri Lanka), format per les següents persones:
* Ven. Hikkaduwe Sri Sumangala Thera - President
* Ven. Migettuwatte Gunananda Thera
* Don Carolis Hewavitharana, pare d'Anagarika Dharmapala
* Andiris Perera Dharmagunawardhana, avi matern d'Anagarika Dharmapala
* William de Abrew
* Charles A. de Silva
* Peter de Abrew
* H. William Fernando
* N. S. Fernando
* Carolis Pujitha Gunawardena - Secretària

## Significat

Els cinc colors representats, fan al·lusió als que van emanar del cos de Buda quan va assolir la il·luminació.
* El blau, que va emanar del cabell de Buda, simbolitza la «Compassió Universal» per tots els éssers vius.
* El groc, que va irradiar la seva pell, simbolitza el «Camí mig» que porta al balanç i alliberació.
* El vermell, irradiat de la seva carn, representa la benedicció de les ensenyances de Buda.
* El blanc, que es va desprendre dels ossos i dents de Buda, simbolitza l'alliberació i puresa de les seves ensenyances; la puresa del Dharma.
* El taronja, que va emanar de les seves palmelles, talons i llavis, representa la inviolable «Saviesa de les ensenyances de Buda»
Els colors en el seu conjunt, simbolitzen la veritat que, segons els seus seguidors, contenen les ensenyances de Buda.

## Referències

* 1 2 3 «The Origin and Meaning of the Buddhist Flag». The Buddhist Council of Queensland. [Consulta: 2 abril 2015].
* 1 2 The Maha Bodhi, Volumes 98–99; Volumes 1891–1991. Maha Bodhi Society, 1892, p. 286.
* ↑ «The Buddhist Flag». Buddhanet. [Consulta: 2 abril 2015].
* ↑ «The Origin and Meaning of the Buddhist Flag». The Buddhist Council of Queensland. [Consulta: 2 abril 2015].

## Enllaços externs

* Símbols budistes Arxivat 2009-03-22 a Wayback Machine.
# Cap d'Heraclea

El Cap d'Heraclea és el retrat d'un probable sàtrapa aquemènida d'Àsia Menor de finals del segle vi abans de la nostra era, trobat a Heraclea Pòntica, a Bitínia, a l'actual Turquia. El cap es troba actualment en el Museu de les Civilitzacions d'Anatòlia d'Ankara.

## Descripció

L'home representat en l'escultura devia ser un sàtrapa durant el regnat del rei aquemènida Darios el Gran. L'home al servei de l'Imperi aquemènida és barbut i bigotut, però segurament era grec d'Àsia Menor i no pas persa. L'estàtua és de marbre, i la devia fer un escultor grec. Ha ha estat datada del c. 530 abans de la nostra era, o si més no en l'època arcaica.
Es considera un antic intent de retrat realista. Aquest retrat d'estil purament grec oriental és un dels dos precursors coneguts de retrats grecs existents, juntament amb el Cap de Sabouroff, de la mateixa època. Aquests retrats quasi reals permeten donar una data per al retrat primitiu molt anterior a la que es pensava. Es considera que el primer retrat veritablement d'un individu és el de Temístocles, de l'any 470 abans de la nostra era. També en numismàtica, els primers retrats de governants apareixen amb les monedes de Temístocles com a governant de Magnèsia del Meandre, i continuen amb els propers governants de Lícia cap a la fi del segle v abans de la nostra era. El Cap d'Heraclea és també un indicador de la representació dels sàtrapes de llavors. En concret, el general atenés proscrit Temístocles, que arribà a ser sàtrapa aquemènida a Magnèsia del Meandre, apareix amb un bonet cenyit amb corona d'olivera en algunes monedes (cap al 465-459 ae). És possible que hi reflectisca els tocats dels sàtrapes aquemènides, com el del Cap d'Heraclea.
* Bust d'època romana de Temístocles en estil sever, basat en un original grec, en el Museu Arqueològic d'Òstia, Roma. L'original perdut d'aquest bust, datat del 470 ae, ha estat descrit com «el primer retrat realista d'un individu europeu».
* Hemiòbol de Temístocles tocat amb corona d'olivera

## Referències

* 1 2 3 Cahn i Gerin, 1988, p. 20 y lámina 3.
* 1 2 Cahn i Gerin, 1988, p. 20 i làmina 3.
* 1 2 3 4 Stieber, 2010, p. 98.
* 1 2 3 Stieber, 2010, p. 97.
* 1 2 Cahn i Gerin, 1988, p. 19.
* ↑ Tanner, Jeremy. The Invention of Art History in Ancient Greece: Religion, Society and Artistic Rationalisation (en anglés). Cambridge University Press, 2006, p. 97. ISBN 9780521846141.
# Semproni Bles

Semproni Bles (llatí: Sempronius Blæsus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Semprònia, i era de la família dels Bles, d'origen plebeu. Es desconeix quin praenomen tenia i si tenia cap agnomen.
Era qüestor l'any 217 aC amb el cònsol Gneu Servili Gemí i va morir juntament amb un miler d'homes, quan feien un atac amb les seves naus per la costa africana en aquell mateix any.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXII,31
# Vinogràdovka (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Vinogràdovka».
Vinogràdovka (en rus: Виноградовка) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 57 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
* ↑ http://rgada.info/opisi/1354-opis_487-1/0006.jpg
* ↑ Часовня на могиле мужа Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. // Gorod48
# Ninurta-kudurri-usur I

Ninurta-kudurri-usur I va ser el segon rei de la VI dinastia de Babilònia o Dinastia Bazi segons la Llista dels reis de Babilònia.
Segons la «Llista de reis A» va regnar durant dos anys, el 987 aC i el 986 aC, mentre que la «Llista de reis B» diu que només va ser rei un any. Una Llista sincrònica de reis d'Assíria el fa contemporani d'Aixurnirari IV i no d'Aixurrabi II, que concordaria més amb la cronologia generalment acceptada. Es tenen poques dades d'aquest rei. El va succeir el seu germà Širikti-šuqamuna.

## Referències

* 1 2 Beaulieu, Paul-Alain. A History of Babylon 2200 BC-AD 75. Chichester: John Wiley & Sons, 2018, p. 182. ISBN 9781405188999.
* ↑ Grayson, A. Kirk. Assyrian and Babylonian chronicles. Winona Lake, IN: Eisenbrauns, 2000, p. 182. ISBN 9781575060491.
# Gastromyzon pariclavis

Gastromyzon pariclavis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Martin-Smith, K.M. i H.H. Tan 1998. Diversity of freshwater fishes from eastern Sabah: annotated checklist for Danum valley and a consideration of inter- and intra-catchment variability. Raffles Bull. Zool. 46(2):573-604.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Tan, H. H. 2006. The Borneo Suckers. Revision of the torrent loaches of Borneo (Balitoridae: Gastromyzon, Neogastromyzon). Natural History Publications (Borneo). Borneo Suckers: i-vi + 1-245.
* Tan, H. H. & C. U. M. Leh. 2006. Three new species of Gastromyzon (Teleostei: Balitoridae) from southern Sarawak. Zootaxa Núm. 1126: 1-19.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Abd-al-Aziz (desambiguació)

Abd-al-Aziz és el nom dels següents personatges:
Abd-al-Aziz forma part del nom de molts personatges:
* Abd-al-Aziz ad-Dhilawí, teòleg indi
* Abd-al-Aziz ibn al-Hajj Ibrahim ath-Thaminí al-Isjaní, teòleg ibadita
* Abd-al-Aziz ibn al-Hajjaj ibn Abd-al-Màlik, general omeia
* Abd al-Aziz ben al-Hasan, soldà de Marroc 1894-1908
* Abd-al-Aziz ibn al-Walid, príncep omeia
* Abd-al-Aziz ibn Hàtim al-Bahilí, ostikan d'Armènia (706-709)
* Abd-al-Aziz ibn Marwan, príncep omeia, governador d'Egipte
* Abd-al-Aziz ibn Muhàmmad ibn Ibrahim as-Sinhají al-Fixtalí, historiador marroquí
* Abd-al-Aziz ibn Xuayb, emir de Creta
* Abd-al-Aziz al-Mansur, rei de València
* Abd-Al·lah ibn Úmar ibn Abd-al-Aziz
* Abd-al-Aziz ibn Mussa ibn Nussayr, valí de l'Àndalus
* Abd al-Aziz ibn Nadr Muhammad
* Abd al-Aziz Sultan ibn Ubayd Allah Khan, kan xaibànida de Bukharà.
* Abdelaziz Belkhadem, polític algerià
* Abdülâziz, soldà otomà
* Abu-Faris Abd-al-Aziz, emir hàfsida
* An-Numan ibn Abd-al-Aziz, príncep hereu de l'emirat de Creta

## Vegeu també

* Abd-al-Aziz (nom)

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquesta llista s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Abd-al-Aziz, tot i que no en fos el nom principal
# Batalla de Miles

Batalla de Miles té aquests significats:
* Batalla de Miles (260 aC), enfrontament naval en el marc de la Primera Guerra Púnica
* Batalla de Miles (36 aC), enfrontament de la Guerra de Sicília (44 aC-36 aC)
# Semproni Dens

Semproni Dens (en llatí Sempronius Densus) va ser un cavaller romà del temps de l'emperador Galba. Formava part de la gens Semprònia, una antiga família romana i era de la branca dels Densus, d'origen plebeu.
Era centurió d'una cohort pretoriana i va ser encarregat per Galba de protegir el seu fill adoptiu Luci Calpurni Pisó Licinià quan va esclatar la revolta contra l'emperador (70 aC). Quan els rebels s'acostaven a Pisó per matar-lo, Dens els va fer front espasa en mà, distraient els agressors i permetent així a Pisó escapar-se, encara que més tard va ser agafat i executat, segons explica Tàcit a la seva Història. Dió Cassi i Plutarc, en canvi, diuen que era el mateix emperador Galba el que va ser defensat i protegit per Dens, que va morir a la lluita.

## Referències

* ↑ Tàcit. Història I,43
* ↑ Dió Cassi. Història de Roma LXIV,6
* ↑ Plutarc. Galba 26
# Vinogràdovo

«Vinogràdovo» té aquests significats:

## Crimea

* Vinogràdove (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna

## Rússia

* Vinogràdovo (Kírov), localitat de l'óblast de Kírov, a Rússia
# Ninti

Ninti és la deessa sumèria de la vida.
Ninti és, també, una de les vuit deesses de la curació, creades per Ninhursag, per guarir el cos d'Enki. La seva àrea de curació específica eren les costelles (en sumeri Ti vol dir ‘costella’ i ‘viure’ alhora). Enki havia ingerit flors prohibides i va ser maleït per Ninhursag, que després va convèncer els altres déus que el guarissin. Alguns acadèmics suggereixen que aquest mite va servir per crear la història d'Eva, creada de la costella d'Adam al Gènesi

## Referències

* ↑ Auset, Brandi. The goddess guide : exploring the attributes and correspondences of the divine feminine. 1st. Woodbury, Minn.: Llewellyn Publications, 2009. ISBN 0738715514.
* ↑ Charles Russell Coulter, Patricia Turner. Encyclopedia of Ancient Deities.
* ↑ Meagher, Robert Emmet. The meaning of Helen : in search of an ancient icon. United States: BOLCHAZY-CARDUCCI PUBS (IL), 1995. ISBN 0865165106.
# Gjerdingenita-Fe

La gjerdingenita-Fe és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la kuzmenkoïta. Rep el nom de Gjerdingen, a Noruega, la seva localitat tipus.

## Característiques

La gjerdingenita-Fe és un silicat de fórmula química K₂Fe$^{2+}$(Nb,Ti)₄(Si₄O₁₂)₂(O,OH)₄·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001, i la primera publicació data del 2002. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats al museu geològic de la Universitat d'Oslo, amb els números de catàleg: 33712, 33713 i 33715.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Gjerdingen, dins el municipi de Lunner, que perrtany al comtat d'Oppland (Noruega). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gjerdingenite-Fe» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 desembre 2019].
# Sant Genís del Quer

Sant Genís del Quer és una església de Cava (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós d'una nau amb capelles laterals. Nau coberta amb volta de llunetes, les capelles amb volta de canó. Construcció rústega de pedres unides amb fang, porta adovellada al frontis. Torre campanar de dos pisos.

## Història

Va ser construïda l'any 1716 amb les restes de l'església antiga (data al portal)

## Referències

* 1 2 «Sant Genís del Quer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Abd-al-Aziz ibn Marwan

Abd-al-Aziz ibn Marwan —àrab: عبد العزيز بن مروان, ʿAbd al-ʿAzīz ibn Marwān— (mort en 704) va ser fill del califa omeia Marwan I i pare d'Úmar ibn Abd-al-Aziz.
El seu pare li va concedir el govern d'Egipte l'any 684 i el seu germà Abd-al-Màlik ibn Marwan el va confirmar en el càrrec el 685. Va exercir com a governador durant vint anys. Se'l considera un bon governador que va buscar el millor per a la província, i un home intel·ligent. Després de l'assassinat del governador rebel Amr ibn Saïd el 689, el califa volia matar tota la família del derrotat, però Abd-al-Aziz va intercedir davant son germà per evitar-ho i els va salvar la vida.
Marwan l'havia designat com a hereu d'Abd-al-Màlik, però aquest volia fer hereus els seus fills al-Walid ibn Abd-al-Màlik i Sulayman ibn Abd-al-Màlik. Això va provocar l'hostilitat entre ambdós germans. El califa va voler prendre al seu germà el govern d'Egipte i obligar-lo a renunciar al tron, però abans que això passés, Abd-al-Aziz va morir a Egipte el 704.

## Referències

* ↑ Gibb, Hamilton (ed.). The encyclopedia of Islam, vol. I. Leiden: Brill, 1986, p. 58. ISBN 9789004143487.
# Baiti

Baiti és un districte de Nauru (república insular d'Oceania situada a la part meridional de l'oceà Pacífic).
Està ubicat al nord-oest de l'illa, amb una superfície d'1,2 km² i una població de 810 habitants.

## Vegeu també

* Divisions administratives de Nauru