OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barranc de la Torrentera

El Barranc de la Torrentera és un barranc del terme de Castell de Mur, a cavall dels antics termes de Guàrdia de Tremp i de Mur, al Pallars Jussà.
Es forma al lloc de Font Truïda, un circ de barrancs que conflueixen formant el barranc de la Torrentera, prop de la Font Truida, entre l'Obac del Pui, l'Obaga de Ponet i l'Obac del Barranc de l'Espona i la Solana de Mascaró (per això se l'anomena també llau de Mascaró). Des d'aquest lloc davalla cap al sud-est, fent una ampla corba cap al nord, per abocar-se en la Noguera Pallaresa al sud de la Casa de l'Espona, prop de la Cabana del Cabaler.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cash Guns Chaos

Cash Guns Chaos DLX és un joc d'acció estil arcade per a PlayStation 3 que fou lliurat via online amb PlayStation Store. El nom fou canviat de Cash Carnage Chaos a Cash Guns Chaos DLX abans del llançament. En October, 2006 fou anunciat que el joc estaria descarregable com un joc "d'ús casual" per a PlayStation 3. Fou un dels dos jocs disponibles per descarregar, durant el llançament als Estats Units.

## Jugabilitat

Cash Guns Chaos DLX és un joc d'acció d'estil de tir bastant tradicional que es concentra molt més en un combat orientat a l'acció que a l'estratègia o al desenvolupament de personatges. És gairebé idèntic a l'estil, a la jugabilitat i a l'execució global del clàssic recreatiu Smash TV.
La història del joc tracta que els extraterrestres, que van aprendre de la civilització humana exclusivament mirant programes de televisió dels anys setanta i vuitanta, van segrestar el jugador i el van obligar a jugar a través dels nivells per entretenir els extraterrestres.

## Referències

* ↑ «Cash Guns Chaos DLX Review - IGN» (en anglès). IGN. [Consulta: 13 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial de Cash Guns Chaos Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Cueva de los Verdes

La cova de los Verdes és una cova que forma part del tub volcànic situat al nord de l'illa de Lanzarote, concretament prop del municipi d'Haría, de les Illes Canàries. Es va formar durant l'erupció del volcà de La Corona fa aproximadament 5.000 anys (erupció anterior a la del Timanfaya), quan les laves molt fluides van descendir per sota de les laves més compactes, creant així una gran cavitat allargada. El tub té una longitud total de 7 quilòmetres des del volcà Corona fins a la costa, i prolonga el seu recorregut sota el mar en el conegut com a túnel de l'Atlàntida durant 1.500 metres: és així considerat el túnel de lava més llarg del món (ja que el nivell del mar durant l'última glaciació estava a 80 metres per sota del nivell actual).
A la part més propera a la costa del tub volcànic hi ha els Jameos del Agua.
La cova va ser utilitzada per la població local per a refugiar-se dels atacs dels corsaris que periòdicament assolaven l'illa, i va rebre el nom de cueva de los Verdes pel fet que la família Verdes era la propietària de les terres en què es trobava la cova.
L'any 1964 es van realitzar intervencions d'il·luminació a l'interior de la gruta per tal que pogués ser visitada. Des de llavors forma part de la xarxa d'Art, Cultura i Turisme que pertany al Cabildo de Lanzarote. En el seu interior hi ha un auditori i racons denominats com la sala de las estetas, la garganta de la muerte o la puerta mora. També s'hi poden trobar estalactites de lava, i línies que indiquen els nivells de lava.
A la cova es troba també el nucli principal de l'estació geodinàmica de Lanzarote.

## Referències

* ↑ «Cueva de los Verdes» (en castellà). turismolanzarote. [Consulta: 1r maig 2015].
* ↑ «Cueva de los Verdes» (en castellà). Centros de Arte, Cultura y Turismo. Arxivat de l'original el 29 d'abril 2015. [Consulta: 1r maig 2015].
# Format FASTQ

El format FASTQ és un format de text pla utilitzat per emmagatzemar seqüències biològiques (normalment de nucleòtids) juntament amb llurs puntuacions de qualitat. Tant la lletra de la seqüència com la puntuació de qualitat estan codificades amb un únic caràcter ASCII per brevetat. Va ser dissenyat originalment al Wellcome Trust Sanger Institute per tal d'empaquetar les seqüències FASTA juntament amb les dades de qualitat.
Actualment podríem considerar que és l'estàndard de facto per tal d'emmagatzemar dades d'instruments de seqüenciació massiva.

## Format

Un fitxer de format FASTQ normalment utilitza 4 línies per cada seqüència biològica.
* La 1a comença amb el caràcter '@' i tot seguit un identificador. Opcionalment una descripció de l'estil de les que trobem en la línia de títol del format FASTA.
* La 2a conté totes les lletres de la seqüència.
* La 3a comença amb el caràcter '+' i, de forma opcional, li segueix el mateix identificador de seqüència i descripció que la 1a línia de nou.
* La 4a codifica els valors de qualitat de la seqüència de la 2a línia. Aquesta ha de tenir per tant la mateixa longitud que la 2a línia.
Un exemple de seqüència en format FASTQ té l'aspecte següent:
En la 4a línia, el caràcter '!' representa la menor qualitat possible mentre que '~' la major. Els caràcters ASCII que codifiquen de menor a major qualitat possible d'esquerra a dreta són:
Un altre exemple del Sequence Read Archive amb una descripció que conté informació del sequenciador utilitzat i la longitud de la seqüència:

## Referències

* ↑ Cock, P. J. A.; Fields, C. J.; Goto, N.; Heuer, M. L.; Rice, P. M. «The Sanger FASTQ file format for sequences with quality scores, and the Solexa/Illumina FASTQ variants». Nucleic Acids Research, 38, 6, 2009, pàg. 1767–1771. DOI: 10.1093/nar/gkp1137. PMC: 2847217. PMID: 20015970.
# Mastoplàstia de reducció

La mastoplàstia de reducció o mamoplàstia de reducció és el procediment de cirurgia plàstica per reduir la mida d'uns pits grans (una reducció mamària). Com a mastoplàstia, l'objectiu és establir un bust estèticament proporcionat per a la dona, on la consideració correctiva crítica és la viabilitat dels teixits del complex mugró-arèola i així garantir-ne la sensibilitat funcional durant l'alletament. Les indicacions per a la cirurgia de reducció de mama són tres: física, estètica i psicològica: la restauració del bust, de la imatge de si mateixa de la dona i de la seva salut mental.
En la pràctica correctiva, les tècniques quirúrgiques de la mastoplàstia de reducció també s'apliquen a la mastopèxia (elevació mamària).

## Referències

* ↑ Medial Pedicle and Mastopexy Breast Reduction a eMedicine
* ↑ Breast Mastopexy a eMedicine
* ↑ Medial Pedicle and Mastopexy Breast Reduction~treatment a eMedicine
# V8 (intèrpret JavaScript)

L'intèrpret Javascript V8 és un projecte de programari lliure desenvolupat per Google a Dinamarca i que s'inclou en el navegador de la mateixa companyia Google Chrome. També es troba implementat al sistema operatiu Android. Lars Bak n'és el programador en cap.
Ha estat desenvolupat en el llenguatge de programació C++ i implementa ECMAScript, com ho especifica la tercera edició d'ECMA-262. V8 es pot executar de manera individual (standalone) o incorporada a qualsevol aplicació C++. S'executa sobre Windows XP, Windows Vista, Mac OS X 10.5 (Leopard) i Linux als processadors IA-32 i ARM.

## Característiques

V8 incrementa el seu rendiment compilant el codi JavaScript a llenguatge màquina abans d'executar-lo en comptes d'interpretar-lo directament. Un altre aspecte que també augmenta el seu rendiment és la utilització de tècniques de line catching. Totes aquestes característiques permeten que les aplicacions que corren sobre l'intèrpret V8 tinguin un rendiment semblant al d'un programa compilat.
L'ensamblador de V8 està basat en Strongtalk.

## Referències

* ↑ Lenssen, Philipp. «Google on Google Chrome - comic book». Google Blogoscoped. Google, 01-09-2008. [Consulta: 17 agost 2010].
* ↑ Minto, Rob. «The genius behind Google’s web browser». Financial Times, 27-03-2009. [Consulta: 17 agost 2010].
* ↑ Seeley, Rich; Vaughan, Jack «Google Chrome shifts architects' equations as V8 powers the browser». TechTarget, 05-09-2008 [Consulta: 17 agost 2010]. Arxivat 2010-04-27 a Wayback Machine.
* ↑ «License - V8 JavaScript Engine». Google Code. Google. Arxivat de l'original el 2010-07-22. [Consulta: 17 agost 2010].
# Yosano Akiko

    En aquest nom japonès, el cognom és Yosano.
Yosano Akiko (japonès: 與謝野 晶子), nom de ploma de Yosano Shiyo (Sakai, Japó, 7 de desembre de 1878 – Tòquio, 29 de maig de 1942), fou una escriptora, poeta, pionera del feminisme, pacifista i reformista social japonesa que va desenvolupar la seva tasca entre les eres Meiji, Taishō i el principi de la Shōwa. Amb el seu nom real va ser una de les poetes més famoses i controvertides de la literatura japonesa contemporània.

## Bibliografia

* Beichman, Janine, Embracing the Firebird: Yosano Akiko and the Birth of the Female Voice in Modern Japanese Poetry, University of Hawai'i Press (2002). ISBN 0-8248-2208-0.
* Rowley, G.G., Yosano Akiko and the Tale of Genji. Center for Japanese Studies, University of Michigan (May 2000). ISBN 0-939512-98-X.
* Yosano Akiko, Tangled Hair: Selected Tanka from “Midaregami”, translated by Sanford Goldstein and Seishi Shinoda, Cheng & Tsui Company, (2002) [a revised edition based upon Tangled Hair published by Charles E. Tuttle, 1987] - Purdue University Studies of Lafayette, Indiana previously published a bilingual Goldstein/Shinoda translation of Tangled Hair in 1971. ISBN 0-911198-26-1.
* Yosano Akiko, River of Stars: Selected Poems of Yosano Akiko, translated by Sam Hamill and Keiko Matsui Gibson, Shambhala, (1997). ISBN 1-57062-146-2.

### Akiko Yosano en català

* Cabells enredats. Una tria de tankes de Midaregami, traducció, edició i epíleg de Mercè Altimir Losada. Lleida: Pagès Editors, 2014.

## Enllaços externs

* Kamakura's Literary Figures Arxivat 2006-10-01 a Wayback Machine..
* e-texts of Akiko's works en Aozora bunko.
* / Bosque de Bambú, camino del haiku - Yosano Akiko.
* Yosano Akiko and War (japonès) Torikai Lab.
# Atenàgores de Macedònia

Atenàgores o Atenàgoras de Macedònia (grec antic: Ἀθηναγόρας) fou un general al servei dels reis Filip V de Macedònia i el seu fill Perseu de Macedònia. El 199 aC, durant la segona guerra macedònica, va vèncer els dàrdans, un poble il·liri. El 168 aC durant la Tercera Guerra Macedònica va tenir el comandament de la ciutat de Tessalonica.

## Referències

* ↑ (anglès) John Yardley i Waldemar Heckel, The Dawn of the Roman Empire By Titus Livius, p.44, ISBN 019283293X
# Barranc de la Torre (Toralla i Serradell)

El barranc de la Torre, en el Cadastre, barranc de les Bordes, és un barranc de l'antic terme de Toralla i Serradell, actualment pertanyent a Conca de Dalt, al Pallars Jussà, en l'àmbit dels pobles de Serradell i Erinyà.
Aquest barranc es forma en un ample circ de barrancs de muntanya que baixen de la Capcera, Camporan, la Serra de l'Estall i la Muntanya de Sant Aleix, a prop dels 1.700 m. alt.
Davalla cap al sud-est, tot i que en el darrer tram fa un angle recte, i emprèn la direcció nord-est, per anar a trobar-se el barranc de Fontallaus i, entre tots dos, formar el barranc d'Enserola.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Creixement secundari

El creixement secundari en moltes plantes vasculars és el resultat de l'activitat dels dos meristemes laterals, el càmbium suberós i el càmbium vascular. Sorgint dels meristemes laterals, el creixement secundari incrementa el gruix de l'arrel o tija de la planta més que no pas la seva longitud. A mesura que els meristemes laterals continuen produint noves cèl·lules, la tija o l'arrel continuarà creixent en diàmetre. En les plantes llenyoses aquest procés produeix fusta.
Per raó que aquest creixement normalment trenca l'epidermis de les tiges o arrels, les plantes amb creixement secundari normalment desenvolupen un càmbium suberós. El càmbium suberós origina cèl·lules suberoses que protegeixen la superfície de la planta i redueixen la pèrdua d'aigua. El procés a la llarga pot produir una capa suberitzada. En el cas de l'alzina surera es pot recollir aquest suro.
El creixement secundari també ocorre en moltes plantes no llenyoses, per exemple en la tomaquera, i tubercles de la patatera, la pastanaga i els moniatos. Unes poques fulles de llarga vida també tenen creixement secundari.
El creixement primari en arrels i tiges és el creixement en longitud i ocorre en totes les plantes vasculars. El creixement secundari es presenta sobretot en les dicotiledònies i les gimnospermes. En les monocotiledònies normalment no hi ha creixement secundari i si en tenen difereix del descrit més amunt.

## Creixement secundari anòmal

El creixement secundari anòmal no segueix el patró d'un sol càmbium vascular que produeix un xilema a l'interior i un floema. Alguns dicotiledonis tenen un creixement secundari anòmal, per exemple, en Bougainvillea sorgeixen una sèrie de càmbiums per fora del floema més vell. En les palmeres, les quals són monocotiledònies no hi ha creixement secundari, en elles s'incrementa el diàmetre del tronc (estípit) degut a la divisió i allargament de les cèl·lules parequimàtiques la qual cosa es classifica com creixement secundari difús. En altres tiges de monocotiledònies amb creixement secundari anòmal, es forma un càmbium però es produeixen agregats vasculars i parènquima internament i només parènquima externament. Algunes tiges de monocotiledònies incrementen el seu diàmetre degut a l'activitat d'un meristema que s'engruixeix, el qual deriva d'un meristema apical.

## Referències

* ↑ Thompson, N.P. and Heimsch, C. 1964. Stem anatomy and aspects of development in tomato. American Journal of Botany 51: 7-19
* ↑ Ewers, F.W. 1982. Secondary growth in needle leaves of Pinus longaeva (bristlecone pine) and other conifers: Quantitative data. American Journal of Botany 69: 1552-1559
* ↑ Esau, K. and Cheadle, V.I. 1969. Secondary growth in bougainvillea. Annals of Botany 33: 807-819. «Enllaç».
* ↑ Esau, K. 1977. Anatomy of Seed Plants. Nova York: Wiley
# Format FASTA

En bioinformàtica, el format FASTA és un format de fitxer en text per a la representació de seqüències tant nucleotídiques com peptídiques, en què els nucleòtids i els aminoàcids es representen usant un codi d'una sola lletra. Aquest format també permet que les seqüències estiguin encapçalades pel nom de la seqüència o comentaris. El format FASTA es va originar pel paquet de software FASTA, però avui en dia és un estàndard en el camp de la bioinformàtica.
La simplicitat del format FASTA fa que sigui fàcil manipular les seqüències usant eines de processament de text i llenguatges script com ara Python, Ruby o Perl.
Una seqüència en format FASTA comença amb una capçalera de descripció d'una sola línia amb el símbol '>' al principi. La paraula que en segueix, que no ha de tenir espais, acostuma a ser l'identificador de la seqüència. Per altra banda, l'NCBI defineix un estàndard d'identificadors únics en aquesta capçalera de descripció, que programes com el makeblastdb del BLAST utilitzen per indexar fitxers amb múltiples seqüències.
És habitual que la seqüència biològica que en segueix contingui només vuitanta caràcters per línia.
L'extensió de fitxer que conté les seqüències acostuma a ser: .fa, .fasta o variacions similars.

## Vegeu també

* Format FASTQ

## Enllaços externs

* «What is FASTA format?» (en anglès). [Consulta: 21 març 2014].

## Referències

* ↑ «Query Input and database selection - NCBI BLAST» (en anglès). [Consulta: 27 febrer 2015].
* ↑ «FASTA sequence ID format values» (en anglès). [Consulta: 27 febrer 2015].
# Atenàgores (metge)

Atenàgores (en llatí Athenagoras, en grec Άθηναγόρας) fou un metge de l'antiga Grècia autor d'un tractat sobre el pols arterial i l'orina. Marc Terenci Varró i Luci Juni Moderat Columel·la mencionen un llibre sobre agricultura d'un autor amb aquest nom.

## Referències

* ↑ Athenagoras a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 403
# Asthena albulata

Asthena albulata és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família Geometridae. És coneguda a tot Europa i també és present al Pròxim Orient.

## Característiques

L'envergadura és de 14–18 mm. El color de fons de les ales és blanc, amb aspecte sedós. Hi ha línies fines de color marró a les quatre ales i una fila de punts negres al llarg dels dos costats.

## Història natural

Hi ha dues generacions anuals amb adults entre mitjan abril i agost. Les larves s'alimenten de Corylus avellana, Betula i de vegades de Carpinus betulus. Les larves es poden trobar de maig a setembre. Hiberna com una pupa.

## Referències

* ↑ «Asthena albulata (Hufnagel, 1767)» (en castellà). Biodiversidad Virtual. [Consulta: 22 abril 2019].
# Cato

* No s'ha de confondre amb Cató.
Cato és una vila del Comtat de Cayuga a l'Estat de Nova York dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Cato tenia 601 habitants, 238 habitatges, i 154 famílies. La densitat de població era de 234,4 habitants/km².
Dels 238 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.938 $ i la renda mediana per família de 49.219 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.303 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 17.511 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cato». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cato». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Cumings

Cumings és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia una població de 683 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cumings tenia 683 habitants, 172 habitatges, i 156 famílies. La densitat de població era de 87 habitants per km².
Dels 172 habitatges en un 50,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,9% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 9,3% no eren unitats familiars. En el 8,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,8% tenia menys de 18 anys, un 13% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 16,7% de 45 a 60 i un 5,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.316 $ i la renda mediana per família de 36.776 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.847 $ mentre que les dones 16.641 $. La renda per capita de la població era de 10.399 $. Aproximadament el 24% de les famílies i el 20,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cumings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cumings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Format 135

El format 135 (ISO 1007) és la designació del cartutx de pel·lícula de format de 35 mil·límetres per a càmeres fotogràfiques.
Es tracta un cartutx de metall que conté un rodet de pel·lícula fotogràfica de 35 mil·límetres d'ample, protegint-la de la llum. La pel·lícula disposa d'unes perforacions que faciliten el seu arrossegament i permeten una separació precisa dels fotogrames.
Va ser desenvolupat per Kodak l'any 1934, pensant en les seves càmeres Retina i també en les Leica i les Zeiss Ikon Contax, que ja feien servir pel·lícula de 35 mm, però havien de carregar els xassissos en una cambra fosca. En canvi els rotllos 135 de Kodak ja venien amb la pel·lícula inclosa i es podien carregar les càmeres a plena llum.

## Característiques

La pel·lícula té un ample de 35 mil·límetres, i una longitud variable depenent del nombre de fotogrames del cartutx (24 o 36 exposicions són els valors típics).
L'orientació de les fotografies en aquest format és perpendicular a l'orientació utilitzada al cinema: en el format 135 les imatges deixen les perforacions d'arrossegament en la part superior i inferior de la imatge, mentre que al cinema aquestes perforacions queden als costats dels fotogrames.
Cada exposició en format 135 ocupa en la pel·lícula un espai de 36 mil·límetres d'ample per 24 mil·límetres d'alt (una relació d'aspecte 3:2).
Els fotogrames se separen entre sí dos mil·límetres, amb el qual la pel·lícula pot emmagatzemar una exposició per cada 38 mil·límetres de longitud. L'avanç d'un fotograma s'aconsegueix arrossegant vuit perforacions.
El format 135 pot emmagatzemar fotogrames de grandària diferent a l'estàndard 36x24; els models de càmeres fotogràfiques XPan del fabricador Hasselblad fan servir fotogrames de 24 mil·límetres d'alt per 65 mil·límetres d'ample.

## Referències

* ↑ DSLR Magazine - Valentin Sama. «2014: 80 AÑOS DE FORMATO 135» (en español), 01-01-2014. Arxivat de l'original el 2014-06-26. [Consulta: 15 setembre 2014].