OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Ángel Ruiz López

José Ángel Ruiz López, més conegut com a Cholo, és un exfutbolista castellanolleonès. Va nàixer a Burgos el 2 d'abril de 1962. Ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Comença a destacar al Burgos, d'on és fitxat pel Reial Madrid per jugar amb el seu filial, el Castella. Tot i això, a la 82/83 hi juga dos partits amb el Madrid a primera divisió. A la 84/85 és cedit al Reial Saragossa, on marca vuit gols. Retorna al conjunt madrileny, però roman a la suplència. Eixe any, el seu club guanyaria la Lliga i la Copa de la UEFA.
Sense lloc al Reial Madrid, a l'estiu de 1986 fitxa pel Sevilla FC. Realitza una bona campanya a l'equip andalús, amb 12 gols en 32 partits, però aniria de més a menys i passaria de titular a suplent, només jugant sis partits de la 89/90. Eixe any deixa el Sevilla i marxa al CA Osasuna.
Al conjunt navarrès hi roman durant tres campanyes, sense ser titular però amb força aparicions. La temporada 93/94 retorna al Real Burgos, que militava a Segona Divisió. És titular amb els castellans, que baixen a Segona B. En total, ha sumat 207 partits i 49 gols a primera divisió.
Posteriorment a la seua retirada, ha format part de l'equip tècnic del modest AD Plus Ultra.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Elgar-Ensemble

Elgar-Ensemble (podria traduir-se com "Mútuament-Unitat" en català) és un moviment polític d'Iparralde. Va néixer el gener de 2004 a la localitat labortana d'Uztaritze on celebrà la seva assemblea constituent el 17 de gener. Ideològicament poden ser considerats basquistes però fugint clarament del nacionalisme basc. Segons el moviment no són "d'esquerres, ni de dretes, ni abertzales" i aspiren a ser "un pont entre les dues civilitzacions que existeixen al País Basc del Nord: francesos, euskalduns i aquells que se senten les dues coses alhora". Tanmateix es podria resumir la seva filosofia en el lema "bascos a França, francesos al País Basc". Elgar-Ensemble ha estat liderat per significatius electes com Peio Labeguerie o André Darraidou (ex-alcalde d'Ezpeleta propers a la democràcia cristiana (com l'UDF).
Segons el Doctor de la Complutense de Madrid Igor Ahedo Gurrutxaga, autor de diverses investigacions sobre la qüestió basco-francesa, aquest moviment cal emmarcar-lo amb l'aparició durant els darrers anys d'un nou espai socio-ideològic a Iparralde que podria resumir-se en una identitat "Pays Basque" intermèdia entre postures abertzales i nacionalistes franceses.
A les eleccions cantonals de 2004 va haver tres candidats que es van presentar sota les sigles d'Elgar-Ensemble: Léopold Darritchon pel cantó de Bastida (va obtindre el 20,4% dels vots i va passar a la segona volta on aconseguí un 26,9% sense ser escollit conseller general). Pel cantó d'Hazparne Xavier Larre va aconseguir un 8,5% a la primera volta i pel cantó de Baiona-Oest Denis Brillant va sumar el 5,8% de vots.
Tot i recolzar les quatre demandes de la plataforma Batera (cooficialitat de l'euskara, departament, Cambra agrària i universitat pròpies per Iparralde) el moviment és obertament hostil al nacionalisme basc. Així, en un web pròxim al moviment es vincula intrínsecament –de forma bastant demagògica– el nacionalisme basc, sovint tractat en genèric, amb el nazisme i l'activitat terrorista d'ETA.

## Referències

* ↑ diari Gara (18-1-2004)
* ↑ I. Ahedo Gurrutxaga i P. Ibarra Güell, "Los sistemas políticos de Euskal Herria"
* ↑ "Pasado y presente del nacionalismo en Iparralde" Arxivat 2011-03-04 a Wayback Machine. d'Igor Ahedo Gurrutxaga
* ↑ Resultats al cantó de Bastida (Ministeri de l'Interior francès)
* ↑ Resultats al cantó d'Hazparne (Ministeri de l'Interior francès)
* ↑ Resultats al cantó de Baiona-Oest (Ministeri de l'Interior francès)
* ↑ diari Gara (10-2-2004)
* ↑ «iparralde.org». Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 5 gener 2011].
# Gavià fosc

El gavià fosc (Larus fuscus) és una espècie d'ocell de la família dels làrids (Laridae) que a l'estiu habita costes, llacs i rius del nord de Rússia, Mar Bàltic, Escandinàvia, Islàndia, illes Fèroe, Illes Britàniques i Europa Occidental, cap al sud fins a la costa Atlàntica de la península Ibèrica. A l'hivern arriben fins a les costes africanes, nord-americanes i del mediterrani occidental, incloent els Països Catalans.

## Llista de subespècies

Dins d'aquesta espècie se n'han descrit sis subespècies:
* Larus fuscus barabensis Johansen HC, 1960. Cria principalment al nord del Kazakhstan.
* Larus fuscus fuscus Linnaeus, 1758. D'Escandinàvia.
* Larus fuscus graellsii Brehm, AE, 1857. Groenlàndia, Islàndia, illes Feroe, illes Britàniques i Europa Occidental.
* Larus fuscus heuglini Bree, 1876. Nord de Rússia europea i nord-oest de l'asiàtica.
* Larus fuscus intermedius Schiřler, 1922. Països Baixos, Alemanya, Dinamarca, sud-oest de Suècia i oest de Noruega.
* Larus fuscus taimyrensis Buturlin, 1911. Nord de la Rússia asiàtica.
Els tàxon barabensis ha estat considerat una espècie de ple dret i també una subespècie de Larus cachinnans, mentre heuglini ha estat també considerat una espècie (de vegades com Larus affinis) i altres com una subespècie de Larus argentatus. L'IOC (versió 3.3, 2013) els considera subespècies de Larus fuscus seguint les recomanacions de J.M. Collinson i col. (2008)

## Referències

* ↑ Gavià fosc a CERCATERM Rev. 23/03/2012
* ↑ J.M.Collinson, D.T.Parkin, A.G.Knox, G.Sangster et L. Svensson. 2008. Species boundaries in the Herring and Lesser Black-backed Gull complex. British Birds 101(7):340-363 Rev. 23/06/2013 (anglès)
# Whiteriver

Whiteriver (apatxe occidental Chʼílwozh) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 5.220 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Whiteriver tenia 5.220 habitants, 1.249 habitatges, i 1.054 famílies La densitat de població era de 113,1 habitants/km².
Dels 1.249 habitatges en un 56,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,1% hi vivien parelles casades, en un 34,3% dones solteres, i en un 15,6% no eren unitats familiars. En el 12,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 44,4% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 13,3% de 45 a 60 i un 3,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.415 $ i la renda mediana per família de 17.774 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.490 $ mentre que les dones 20.463 $. La renda per capita de la població era de 5.719 $. Aproximadament el 46,9% de les famílies i el 51,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Whiteriver». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Whiteriver». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Villalengua

Villalengua és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud. El 2023 tenia 288 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 10 febrer 2024].
# Vuitè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista

El Vuitè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista va durar del 25 de febrer de 1957 al 10 de juliol de 1962.

## Fets destacats

Aquest nou gabinet va suposar una nova orientació de la política econòmica conduent a la posada en pràctica del Pla de Estabilització, també conegut com a Plan de Desarrollo. També suposa la fi de l'aïllament internacional del règim franquista amb la visita del president estatunidenc Eisenhower el 1959.
Pel que fa a la resistència interior, el maquis entra en declivi després de la mort de Josep Lluís i Facerias el 1957 i la de Quico Sabaté en 1960.

## Composició

* Cap d'Estat
       Francisco Franco Bahamonde
* Ministre Subsecretari de la Presidència
       Luis Carrero Blanco
* Ministre de la Governació
       Camilo Alonso Vega
* Ministre d'Hisenda
       Mariano Navarro Rubio
* Ministre de Treball
       Fermín Sanz-Orrio y Sanz
* Ministre d'Afers exteriors
       Fernando María Castiella
* Ministre de Justícia
       Antonio Iturmendi Bañales
* Ministre de l'Exèrcit
       Antonio Barroso y Sánchez Guerra (militar)
* Ministre de l'Aire
       José Rodríguez y Díaz de Lecea
* Ministre de Marina
       Almirall Felipe José Abárzuza y Oliva
* Ministre d'Industria
       Joaquín Planells Riera
* Ministre de Comerç
       Alberto Ullastres Calvo
* Ministre d'Obres Públiques.
       Jorge Vigón Suero-Díaz
* Ministre d'Agricultura
       Cirilo Cánovas García
* Ministre d'Habitatge
       José María Martínez y Sánchez-Arjona
       José Luis Arrese Magra
* Ministre d'Educació
       Jesús Rubio García-Mina
* Ministre Secretari General del Moviment
       José Solís Ruiz
* Ministre d'Informació i Turisme
       Gabriel Arias-Salgado y de Cubas
* Ministre sense cartera
       Pere Gual i Villalbí

## Canvis

* El 20 d'abril de 1960 el ministre de l'Habitatge José Luis Arrese Magra va ser destituït i substituït per José María Martínez y Sánchez-Arjona.

## Bibliografia

* Los 90 Ministros de Franco. Equipo Mundo. DOPESA, Barcelona, noviembre de 1971.

## Referències

* ↑ José María García Escudero, Manuel Espadas Burgos i José Luis Comellas: Historia general de España y América, Volumen 19, La Política, El Gobierno de 1957, páginas 110-112

## Enllaços externs

* Composició dels governs d'Espanya des de la Segona República
# Vík í Mýrdal

El poble de Vik, o Vík í Mýrdal íntegrament és el poble més meridional d'Islàndia, es troba a la principal carretera de circumval·lació al voltant de l'illa,a uns 180 km per carretera al sud-est de Reykjavík, té una població de 300 habitants i és el lloc més humit d'Islàndia,
L'any 1991 la revista nord-americana Islands Magazine la va posar en el top 10 de platges més boniques del món.
El poble es va veure afectat per la cendra volcànica durant les Erupcions de l'Eyjafjalla del 2010

## Referències

* ↑ (anglès) Portail touristique Explore Iceland Arxivat 2012-06-04 at Archive.is

## Enllaços externs

* Tour virtual Arxivat 2018-07-06 a Wayback Machine.
# Gastronomia de les comarques castellanes del País Valencià

La gastronomia de les comarques castellanes del País Valencià tracta sobre els menjars i begudes típiques de la cuina castellana al País Valencià, autòctona de les comarques de la Plana d'Utiel, la Vall de Cofrents, i gran part del Vinalopó Mitjà i l'Alt Vinalopó. Són totes comarques o zones històricament pertanyents a Castella – la Manxa. Pel que fa al Baix Segura, fou repoblat al segle xviii per castellans.
En tot cas la cultura culinària castellana té una gran influència al sud valencià i existeix un cert intercanvi culinari entre les dues. Per una banda, la paella i altres plats a base d'arròs tenen una alta acceptació a les comarques castellanes. Per l'altra, receptes com el pisto, de tradició manxega, es troben a les cuines de comarques valencianes properes. És així que l'espencat alcoià o la coca amb tonyina alacantina afegeixen tonyina i ceba a la tradicional samfaina de tomàquet i pebrera.
La cuina castellana del País Valencià és només una extensió d'unes tradicions culinàries veïnes: a la Vall de Cofrents i la Plana d'Utiel hi pesen l'herència manxega i plats d'interior, mentre que a les comarques meridionals la gastronomia és típicament murciana i predominen plats d'estil mediterrani.

## L'altiplà

A l'interior i fitant amb la Manxa, es troben plats d'origen castellà com les gachas migas, igualment típiques a les comarques xurres, el potatge, l'olla i el gaspatxo de Requena. Aquesta zona té una gastronomia dominada per la seua condició d'altiplà, amb l'ús habitual de la carn de porc, de xai i de la caça.
A Aiora i la contornada, la mel és el producte estrella.

### Vins

A Requena i Utiel, grans cellers proveeixen una de les produccions vinícoles més grans del País Valencià. Sense dubte és el vi de Requena i Utiel, normalment negre i d'alta graduació, l'aliment més conegut d'aquesta zona, i gaudeix de certa acceptació internacional.
A Villena, es concentra la producció de vins i cava.

## Baix Segura

Al Baix Segura, en estret contacte amb la Regió de Múrcia es predominen plats originaris del sud valencià com l'arròs i costra i plats murcians com les gachas fetes amb farina. L'ús de marisc i altres productes típics de la mar i l'horta són molt habituals, com ho són arreu de la costa.

## Referències

* ↑ «Edeta.cat, gaspatxo de Requena.». Arxivat de l'original el 2007-01-08. [Consulta: 23 març 2009].

## Vegeu també

* Cuina manxega
* Torta de gaspatxo
# Gjemnes

Gjemnes és un municipi situat al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Té 2.593 habitants (2016) i té una superfície de 381.99 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Batnfjordsøra.
El municipi es troba al llarg dels fiords Kvernesfjorden, Batnfjorden, Freifjorden, i Tingvollfjorden. La muntanya Reinsfjellet (la més alta del municipi) es troba prop de Torvikbukt. El municipi també inclou l'illa de Bergsøya que es troba en la unió dels fiords prop del poble de Gjemnes.
Gjemnes està envoltat pels municipis de Kristiansund i Averøy al nord; per Eide, Fræna, i Molde a l'oest; per Nesset al sud; i per Tingvoll a l'est.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 6 maig 2016].

## Enllaços externs

* Gjemnes - Lloc web oficial
# Gaya

* Per a altres significats, vegeu «Gaya (desambiguació)».
Gaya fou una confederació d'estats tribals del sud-est de Corea, que van sorgir de la fragmentació de la lliga coreana de Jin en tres confederacions principals vers el segle i aC: Mahan, Jinhan i Byeonhan. Aquesta darrera fou substituïda en pocs anys per l'anomenada Confederació de Gaya formada per diversos estats tribals o clans dels quals els principals foren:
* Geumgwan
* Karak
* Tae
* Ara Gaya
* Bihwa Gaya
* Goryeong Gaya
# Gavotí de Craveri

El gavotí de Craveri (Synthliboramphus craveri) és un ocell marí de la família dels àlcids (Alcidae), que antany era inclòs al gènere Brachyramphus.

## Morfologia

* Fa uns 25 cm de llargària, amb un pes d'uns 150 g.
* Al plomatge no s'observen diferències estacionals ni entre sexes.
* Les parts superiors i els flancs són negre pissarra. Les parts inferiors blanques. Els flancs i la superfície inferior de les ales és gris brunenc.
* Bec petit, relativament fi i llarg, de color negre.
* Els joves són semblants als adults amb taques negroses al pit i els flancs.

## Hàbitat i distribució

Pelàgic i costaner, cria a esquerdes entre les roques en illes del Golf de Califòrnia, i probablement també a altres illes properes a la costa del Pacífic de Baixa Califòrnia. Es dispersa pel Golf de Califòrnia i a la llarga de la costa del Pacífic de Mèxic i els Estats Units.

## Referències

* ↑ el gavotí de Craveri a AVIBASE Rev. 14/11/2011 (català)
* ↑ El gavotí de Craveri a BIRDLIFE Rev. 14/11/2011 (anglès)
# Gavotí beccurt

El gavotí beccurt (Brachyramphus brevirostris) és una espècie d'ocell de la família dels àlcids (Alcidae) d'hàbits pelàgics i costaners, que cria sobre penya-segats costaners i zones rocoses de Rússia nord-oriental, Alaska i les Aleutianes.
# Geochelone vulcanica

La tortuga gegant de Gran Canària (Geochelone vulcanica) és una espècie extinta de tortuga de la família Testudinidae. Era endèmica de l'illa de Gran Canària (Illes Canàries).
Es tracta d'una de les dues espècies descrites de tortugues terrestres gegants que van habitar les illes Canàries fins al Plistocè superior. L'altra espècie és Geochelone burchardi trobada jaciments de l'illa de Tenerife. Geochelone vulcanica fue descrita por López-Jurado & Mateo en 1993. Geochelone vulcanica va ser descrita per López-Jurado i Mateu el 1993. Es creu que els ancestres d'aquestes dues espècies de tortugues gegants van arribar a les illes Canàries procedents del nord d'Àfrica. La majoria de les restes de Geochelone vulcanica corresponen a ous i nius parcialment complets, pertanyents al Mio-Pliocè. Tenia una closca de 61 cm pel que era lleugerament més petita que Geochelone burchardi la closca mesurava aproximadament entre 65 i 94 cm.
A Lanzarote i Fuerteventura també s'han trobat restes d'ous fossilitzats de tortugues gegants endèmiques, si bé no han estat encara convenientment descrites i indentificades.

## Referències

* 1 2 «The Recently Extinct Plants and Animals Database Extinct Reptiles: Geochelone vulcanica». Arxivat de l'original el 2016-06-24. [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ «Vertebrados en Canarias». Arxivat de l'original el 2016-01-16. [Consulta: 19 juny 2016].
* 1 2 «La paleontología de vertebrados en Canarias». Revista Española de Paleontología, N° Extraordinario, 1996, pàg. 237-247. Arxivat de l'original el 2018-10-01. ISSN: 0213-6937 [Consulta: 19 juny 2016].
* 1 2 «Fauna subfósil de las Islas Canarias». Arxivat de l'original el 2020-12-31. [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ «A new giant land tortoise from the Pliocene of Gran Canaria (Canary Islands)». Revista Española de Herpetología, 7, 1993, pàg. 107-111. descripción original
* 1 2 «El legado paleontológico de nuestras islas Misterios de la Gea: descifrando los enigmas ocultos en rocas, gases, agua y fuego». Actas IV Semana Científica Telesforo Bravo. Instituto de Estudios Hispánicos de Canarias, 2008, pàg. 95-120.

## Vegeu també

* Gegantisme insular
* Megafauna
# Geocentrophora

Geocentrophora és un gènere de lecitoepiteliat prorínquid que es caracteritza per tenir fol·lícles testiculars en parells al llarg del cos, un aparell de l'estilet i granulorum vesicular pròxims, i l'estilet corbat per la part proximal cap a la dreta i sense veina especial.

## Taxonomia

Algunes de les espècies conegudes de Geocentrophora són:
* Geocentrophora applanata
* Geocentrophora baltica
* Geocentrophora marcusi
* Geocentrophora sphyrocephala
* Geocentrophora wagini

## Referències

* ↑ Tyler S, Schilling S, Hooge M, and Bush LF (comp.) (2006-2013): Turbellarian taxonomic database. Version 1.7 Base de dades Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Granč-Petrovce

Granč-Petrovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1292.
# Gnússovo

Gnússovo (en rus: Гнусово) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 23 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Graphiurus microtis

Graphiurus microtis és una espècie de mamífer rosegador esciüromorf de la família Gliridae.

## Distribució

Es troba a Angola, Botswana, Eritrea, Etiòpia, Kenya, Lesotho, Malawi, Moçambic, Namíbia, Sud-àfrica, el Sudan, Eswatini, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue.

## Hàbitat

Aquesta espècie està present en una gran varietat de sabana i boscos hàbitats. Es troba de forma força comuna en zones habitades.

## Referències

* 1 2 Schlitter, D.; Grubb. «Graphiurus microtis» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 16 novembre 2015].
* Holden, M. E.. 2005. Family Gliridae. Pp. 819-841 in Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
Espècies vivents de lirons :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Glirinae :
Graphiurinae :
Leithiinae :
Categoria :
# Gran Premi Ciclista de Quebec 2012

El Gran Premi Ciclista de Quebec 2012 fou la tercera edició del Gran Premi Ciclista del Quebec. La cursa es disputà el 7 de setembre de 2012. Aquesta fou la 25a prova de l'UCI World Tour 2012. Junt al Gran Premi Ciclista de Mont-real, que es disputa dos dies més tard, és una de les dues proves World Tour que es disputen a Amèrica del Nord. La victòria fou per l'australià Simon Gerrans (Orica-GreenEDGE), en imposar-se a l'esprint al seu company d'escapada, Greg Van Avermaet (BMC Racing Team).

## Recorregut

La cursa es disputa en un circuit de 12,6 quilòmetres al qual s'han de donar 16 voltes i un total de 201,6 km. La línia d'arribada es troba en pujada.

## Participants

El 18 equips UCI World Tour són presents en aquesta cursa, així com tres equips continentals professionals i l'equip nacional del Canadà:
| Núm | Codi | Equip |
| 1-8 | GRS | Garmin-Sharp |
| 11-18 | EUC | Team Europcar |
| 21-28 | BMC | BMC Racing Team |
| 31-38 | MOV | Movistar Team |
| 41-48 | SKY | Team Sky |
| 51-58 | LIQ | Liquigas-Cannondale |
| 61-68 | OPQ | Omega Pharma-Quick Step |
| 71-78 | KAT | Team Katusha |
| 81-88 | OGE | Orica-GreenEDGE |
| 91-98 | AST | Astana Qazaqstan Team |
| 101-108 | LTB | Lotto-Belisol |
| Núm | Codi | Equip |
| 111-118 | RAB | Rabobank ProTeam |
| 121-128 | RNT | RadioShack-Nissan |
| 131-138 | EUS | Euskaltel–Euskadi |
| 141-148 | LAM | Lampre-ISD |
| 151-158 | VCD | Vacansoleil-DCM |
| 161-168 | FDJ | FDJ-BigMat |
| 171-178 | ALM | AG2R La Mondiale |
| 181-188 | STB | Team Saxo-Tinkoff |
| 191-198 | COF | Cofidis |
| 201-208 | SPI | SpiderTech-C10 |
| 211-218 | | Selecció nacional |

## Classificació final

| # | Ciclista | Equip | Temps | Punts UCI |
| 1 | Simon Gerrans (AUS) | Orica-GreenEDGE | 4h 53' 04" | 80 |
| 2 | Greg Van Avermaet (BEL) | BMC Racing Team | s.t. | 60 |
| 3 | Rui Costa (POR) | Movistar Team | + 4" | 50 |
| 4 | Luca Paolini (ITA) | Team Katusha | + 4" | 40 |
| 5 | Tom-Jelte Slagter (NED) | Rabobank ProTeam | + 4" | 30 |
| 6 | Diego Ulissi (ITA) | Lampre-ISD | + 4" | 22 |
| 7 | Thomas Voeckler (FRA) | Team Europcar | + 4" | – |
| 8 | Fabian Wegmann (GER) | Garmin-Sharp | + 4" | 10 |
| 9 | Gerald Ciolek (GER) | Omega Pharma-Quick Step | + 4" | 6 |
| 10 | François Parisien (CAN) | SpiderTech-C10 | + 4" | – |

## Referències

* ↑ Recorregut del Gran Premi Ciclista de Quebec
* ↑ «Cofidis et Europcar invitées», 19-06-2012.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-09-27 a Wayback Machine.
* Gran Premi Ciclista de Quebec al web de l'UCI Arxivat 2012-09-10 a Wayback Machine.