OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pavarolo

Pavarolo és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 10 quilòmetres a l'est de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.135 habitants.
Pavarolo limita amb els següents municipis: Gassino Torinese, Castiglione Torinese, Baldissero Torinese, Montaldo Torinese i Chieri.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 30 març 2020].
# Rasa de les Guineus

La Rasa de les Guineus és un afluent per l'esquerra del Torrent Mal que neix i fa tot el seu recorregut pel terme municipal de Montmajor (Berguedà) i desemboca a la frontera amb el terme municipal de Navès (Solsonès).

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa de les Guineus :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 799 | 13,2 - |
| 250 | 766 | % |
| 500 | 735 | 12,4% |
| 646 | 720 | 10,3% |

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Mapa de l'ICC
# Duodecimum

Duodecimum fou el teatre d'una batalla entre els romans i el rebel Sacrovir. Tàcit al narrar la revolta de Sacrovir diu que el comandant romà Silius va anar cap Augustodunum després d'assolar les terres dels sèquans i es va trobar amb Sacrovir a Duodecimum lapidem (potser Autun), en camp obert i el va derrotar. El lloc no ha pogut estar identificat amb seguretat i hi ha algunes teories, però no podia ser gaire lluny del lloc on Juli Cèsar va derrotar els helvecis el 58 aC, per la vora de l'antiga Bibracte.

## Referències

* ↑ Long, George. «Duodecimum». A: Willam Smith (ed.). Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Plésidy

Plésidy (en bretó Plijidi) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 635 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 784 | 870 | 737 | 709 | 636 | 635 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Yolande Barbedette | |
# Andréievskaia

Andréievskaia (en rus: Андреевская) és un poble (una stanitsa) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 825 habitants, pertany al districte de Dubóvskoie.

## Referències

* ↑ «Архивированная копия». Arxivat de l'original el 2014-12-03. [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ эркн
# Antoni Marí Tur

Antoni Botja Marí Tur (Sant Josep de sa Talaia, 1946) és un aparellador i polític balear.
Fou batlle de Sant Antoni de Portmany durant quatre mandats, des de 1987 fins al juny de 2003. La Fiscalia Anticorrupció demanà la seva imputació en el Cas Cretu. La Fiscalia també demanà la seva imputació en el Cas Pla Territorial d'Eivissa.
Es presentà de número 10 a la llista del Partit Popular de les Illes Balears al Parlament per Eivissa. Però a les eleccions 2003, el PP d'Eivissa només aconseguí 7 escons.
El 8 de juliol de 2003 entrà al Parlament per la renuncia de la diputada Catalina Palau Costa.
El 23 de febrer de 2006 va ser escollit com a president de la Comissió d'Economía del Parlament de les Illes Balears.
Es presentà de número 9 a la llista del Partit Popular de les Illes Balears al Parlament per Eivissa. Però a les eleccions 2007, el PP d'Eivissa només aconseguí 6 escons.
El desembre de 2009 el GEN GOB demanà que se l'investigàs per presumpte delicte d'enriquiment il·licit.

## Referències

* 1 2 «Marí Tur, Antoni Botja». L'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera [Consulta: 16 setembre 2018].
* ↑ «El fiscal pide la imputación de Antonio Marí Tur y su comisión de gobierno por el caso Cretu» (en castellà). Diario de Ibiza, 03-06-2006. Arxivat de l'original el 8 de juliol 2012. [Consulta: 9 juny 2014].
* ↑ «Sentència Cas Cretu». Arxivat de l'original el 2013-12-14. [Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ Crisi financero-especulativa i corrupcions desemmascarades PDF
* ↑ Relació candidatures proclamades per a les eleccions del 25 de maig de 2003
* ↑ Diputats i senadors VI Legislatura i canvis produïts PDF
* ↑ DIARI DE SESSIONS DE LA COMISSIÓ D'ECONOMIA
* ↑ Nombran a Antoni Marí Tur como presidente de la Comisión de Economía 23-02-2006
* ↑ Relació candidatures proclamades per a les eleccions del dia 27 de maig de 2007
* ↑ Junta Electoral de les Illes Balears. Resultats per la circumscripció d'Eivissa PDF.
* ↑ «DEMANA QUE S'INVESTIGUI A JOAN I ANTONI MARÍ TUR UN PRESUMPTE DELICTE D'ENRIQUIMENT IL.LÍCIT». Arxivat de l'original el 2017-10-24. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Annone

Annone (italià) o Hanno (portuguès) (c. 1510 - 8 de juny de 1516) va ser un elefant blanc asiàtic, regalat per rei portuguès Manuel I al papa Lleó X en motiu de la seva coronació.
Es va convertir ràpidament en la mascota preferida del Papa. Va morir dos anys després degut a un restrenyiment que es va intentar de tractar amb un laxant enriquit amb or.

## Origen

El governador de les colònies portugueses a l'Índia, Afonso de Albuquerque, va rebre l'encàrrec del seu rei de que li enviés un elefant a Lisboa. Per assegurar-se de que almenys un elefant sobrevisqués el llarg viatge marítim, Afonso en va obtenir dos: un d'ells el va comprar, i l'altre fou un regal del rei de Kochi. Els dos animals van arribar a Lisboa el 1511, on van ser instal·lats al zoològic del palau reial de Ribeira. Un d'ells era un exemplar jove de color blanc, que va rebre el nom de Hanno.

## Trasllat a Roma

L'any 1514 Giovanni de Mèdici va ser escollit papa, i coronat amb el nom de Lleó X. Per tal d'aconseguir el favor del nou papa, Manuel I va enviar a Roma una delegació de setanta nobles encapçalada per Tristão da Cunha en un vaixell carregat de regals valuosos, incloent-hi a Hanno.
A Roma, l'elefant rebé el nom italianitzat d'Annone, i esdevingué una sensació a la cort papal. Artistes i poetes van fer obres en honor seu, i participava regularment en processons on era aclamat per la multitud.
Dos anys després de la seva arribada a Roma va caure malalt, i se li donà un purgant. Va morir el 8 de juny de 1516 als set anys d'edat, amb el Papa al seu costat, i va ser enterrat al Pati del Belvedere. Sobre del túmul s'hi va erigir un fresc memorial del cèlebre pintor Rafael (que no s'ha conservat), i un epitafi compost pel mateix Papa:
| « | Sota aquest gran turó sóc enterrat. El gran elefant que el rei Manuel conqueridor d'Orient va enviar captiu al Papa Lleó X. Que va meravellar la gent de Roma, una bèstia no vista en molt de temps, en el meu enorme pit van percebre-hi emocions humanes. El destí em va enviar a viure al beneït Laci, i no va tenir a paciència de deixar-me servir al meu amo ni tres anys sencers. Però desitjo, oh déus, que el temps que la Natura m'hauria assignat, i que el destí em va robar, s'afegeixin a la vida del gran Lleó. He viscut set anys, he mort d'angina, he mesurat deu pams d'alçada. Giovanni Battista Branconio dell'Aquila, camarlenc privat del papa i prebost de la custòdia de l'elefant, ho ha erigit el 1516, el 8 de juny, al quart any del pontificat de Lleó X. Allò que la natura ha robat, Rafael d'Urbino ho ha restaurat amb el seu art. | » |
# Antoni Ribas Costa

Antoni Ribas Costa, també conegut com a Toni Bessó (Santa Agnès de Corona, Sant Antoni de Portmany, 1951) ha estat un polític eivissenc.

## Trajectòria

Llicenciat en enginyeria agrònoma, fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983 dins les llistes de la coalició Alianza Popular-Partit Demòcrata Popular-Unió Liberal. Fou nomenat conseller de Medi Ambient del Consell Insular d'Eivissa i Formentera i durant el seu mandat fou secretari de la Comissió d'Ordenació Territorial i encarregat d'elaborar un Pla de Defensa Paisatgística des Amunts.
Va deixar el càrrec en juliol de 1984. El Grup d'Estudis de la Naturalesa (GEN) li atorgà el primer Premi Savina de 1987 en reconeixement de la seua tasca en defensa del paisatge. Posteriorment ha treballat com a enginyer tècnic a l'ajuntament de Sant Antoni de Portmany.

## Referències

* ↑ Antoni Ribas Costa Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* ↑ Premis Savina Arxivat 2020-01-13 a Wayback Machine. al web del GEN-GOB
* ↑ Dos nuevos parques para ses Païsses a Diario de Ibiza, 15 de gener de 2010
# Arabayona de Mógica

Arabayona de Mógica és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb El Pedroso de la Armuña, a l'Est amb Cantalpino, al Sud amb Villoruela i Babilafuente i a l'Oest amb Pitiegua.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 611 | 551 | 492 | 481 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2009-03-02 a Wayback Machine.
# Apristurus saldanha

Apristurus saldanha és un peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 88 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Namíbia i de Sud-àfrica (Cap Occidental i Cap Oriental)

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Apristurus saldanha» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ Pollom, R; Ebert, D.A.; Leslie, R. (2019). "Apristurus saldanha." 2019 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2019. [Consulta: 6 abril 2023]

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Medalla de la Victòria 1914-1918 (Regne Unit)

La Medalla de la Victòria 1914-1918 (anglès:Victory Medal 1914-18), també anomenada Medalla de la Victòria Aliada, és una medalla de campanya britànica, el disseny bàsic de la qual i el galó és comú per Bèlgica, Cuba, Txecoslovàquia, França, Grècia, Itàlia, Japó, Portugal, Romania, Siam, la Unió Sud-africana i els Estats Units. La proposta va néixer del Mariscal francès Ferdinand Foch, comandant suprem de totes les forces aliades durant la I Guerra Mundial. El disseny de la medalla només varia al Japó i a Siam, on el concepte de la Victòria alada no és culturalment rellevant.
Era atorgada al personal que serví a qualsevol teatre de guerra de la I Guerra Mundial i presumiblement prengués part en la lluita o els serveis mèdics o logístics. Va seguir sent atorgada després de l'Armistici, per les forces britàniques que entraren en acció al nord de Rússia (fins al 12 d'octubre de 1919) i al Caspi (fins al 17 d'abril de 1919). També va ser atorgada als membres de la missió naval britànica a Rússia de 1919-1920 i per la neteja de mines al mar del nord entre l'11 de novembre de 1918 i el 30 de novembre de 1919.
Mai no s'atorgava sola, sinó que es feia o bé amb l'Estrella de 1914, l'Estrella de 1914-15 o amb la Medalla Britànica de la Guerra 1914-20. També podien rebre-la aquelles dones que havien servit com a infermeres o en altres forces auxiliars.
Tots aquells que van ser mencionats als despatxos podien lluir una fulla de roure sobre el galó de la medalla.

## Disseny

És una medalla de 36mm de diàmetre de coure, amb una capa de bronze. A l'anvers apareix la figura de la Victòria alada, amb el braç esquerre estès i el braç dret amb una palma. Al revers apareix la inscripció "THE GREAT / WAR FOR / CIVILISATION / 1914-1919" en 4 línies, envoltat per una corona de llorer. Penja d'una cinta de 39mm amb dos arcs de sant Martí, amb la franja vermella al centre.

## Referències

* ↑ Legg, Joanna; Parker, Graham; Legg, David. «British Campaign Medals of the First World War (WW1)» (en anglès). A Guide to the Western Front WW1 Battlefields and History of the First World War. [Consulta: 29 setembre 2019].
# Tinta roja

Tinta roja és una pel·lícula documental de l'Argentina filmada en colors dirigida per Carmen Guarini i Marcelo Céspedes sobre el seu propi guió escrit en col·laboració amb Jorge Goldenberg que es va estrenar el 19 de març de 1998.
Originalment era un vídeo sobre la violència policial i com la reflectia la revista sensacionalista Això!, però en deixar de publicar-se la mateixa els directors la van adaptar a la redacció de Crónica.

## Sinopsi

La forma en què un grup de periodistes policials rastreja i obté informació per al seu treball.

## Comentaris

Página 12 va escriure:
| « | «Per la pel·lícula desfilen, en un to tragicòmic, el genial tituler que constantment crida Material!, els motoritzats cronistes addictes al mat amb vel·leïtats de metges i els joves valors que semblen haver trobat en l'exercici de la sorpresa l'única manera de conviure amb les seves notícies .» | » |
Fernando Peña a Film va escriure:
| « | «…té l'aspecte d'un documental clàssic, que prefereix prescindir de la immediatesa que provoca la càmera en mà seguint als personatges a favor d'una posada en escena prèviament determinada i consistent…el film utilitza l'observació com una eina etnogràfica i construeix una mirada empàtica, acrítica i participativa.» | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | «…documental ascètic i realista sobre el periodisme, que revela el making off de la notícia policial en un dels diaris més importants de l'Argentina.» | » |

## Notes

* ↑ La nota roja en la redefinición del documental de final de siglo en Argentina. Análisis de tinta roja (Carmen Guarini y Marcelo Céspedes, 1997. Argentina) per Pablo Calvo de Castro. A: La expansión del género negro / coord. por Alex Martín Escribà, Javier Sánchez Zapatero, 2020, ISBN 978-84-121881-9-6, págs. 443-450
* 1 2 3 4 Manrupe i Portela, 2003, p. 242-243.
* ↑ ¿De qué trata el Documental "Tinta Roja" De Carmen Guarini y Marcelo Céspedes? Arxivat 2021-11-15 a Wayback Machine., margendelmundo.com

## Referències

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos II 1996-2002. Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2003, p. 242-243. ISBN 950-05-1525-3.

## Enllaços externs

* Informació sobre Tinta roja a cine nacional
* Tinta roja a YouTube
# Theater am Kärntnertor

El Theater am Kärntnertor o Kärntnertortheater (Teatre de la Porta de Caríntia) va ser un teatre prestigiós de Viena dels segles xviii i xix. El seu nom oficial era Kaiserliches und Königliches Hoftheater zu Wien, és a dir: Teatre de la Cort Imperial i Reial de Viena.

## Història

A principis del segle xviii, la ciutat de Viena no disposava de cap edifici de teatre independent; grups ambulants actuaven per diverses sales de pilota (les Ballhäuser, on es jugava al jeu de paume) o d'altres construccions improvisades. Per tal d'agrupar les diverses activitats teatrals, però també per raons de seguretat (com ara la prevenció contra incendis), es buscà una ubicació per a l'anomenada "Casa de la Comèdia", i l'any 1704 se'n trià la ubicació definitiva prop de l'antic Kärntnertor (més o menys on ara hi ha l'Hotel Sacher). El 1709, s'hi construí el teatre segons el disseny d'Antonio Beduzzi.
El divendres 7 de maig de 1824 s'hi estrenà la Novena simfonia de Beethoven.

## Referències

* ↑ Schlager, Johann Evangelist. Austrian books online Über die alte Wiener Komödie (en alemany). Viena: Gerold, 1839, p. 261 (Wiener-Skizzen aus dem Mittelalter: Neue Folge) [Consulta: 8 maig 2024].
# Araucaria hunsteinii

Araucaria hunsteinii (noms natius "rassu", "pai") és una espècie de conífera de la família Araucariaceae originària de les muntanyes de Nova Guinea. Viu entre els 600 i els 2000 m. Està amenaçada per la pèrdua d'hàbitat.

## Característiques

És un arbre de fulla perenne molt gran (el més alt de Nova Guinea i l'espècie més alta de la seva família), que arriba als 50-80 metres d'alçada, excepcionalment fins a 90 metres, amb un tronc de fins a 3 metres de diàmetre. Les branques són horitzontals, organitzades en verticils de cinc o sis. Les fulles estan disposades en espiral, en forma d'escala o de punxó, de 6 a 12 centímetres de llarg i d'1,5 a 2 centímetres d'ample a la base, amb una punta afilada; les fulles dels arbres joves són més curtes (menys de 9 centímetres) i més estretes (menys d'1,5 centímetres). Sol ser monoic amb cons mascles i femenins al mateix arbre; els cons de pol·len són llargs i prims, fins a 20 centímetres de llarg i 1 centímetre d'ample; els cons de llavors són ovalats, de fins a 25 centímetres de llarg i 14-16 centímetres d'ample. Els cons de llavors es desintegren en la maduresa per alliberar les nombroses llavors semblants a fruits secs de 3-4 centímetres.
* Fulles
* Detall del tronc

## Referències

* 1 2 «The Gymnosperm Database - Araucaria hunsteinii». [Consulta: 29 gener 2023].
# Pervotselinni

Pervotselinni (en rus: Первоцелинный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 423 habitants. Pertany al districte municipal d'Ozinki.

## Referències

* ↑ «История административно- территориального деления Саратовской губернии 1917 - 1928 годы. Справочник. Дергачевский, Новоузенский и Покровский уезды.». Arxivat de l'original el 2017-12-21.
# Rasa del Barranc

«Rasa del Barranc» té aquests significats:
* Rasa del Barranc (Noguera), corrent fluvial de la Noguera
* Rasa del Barranc (el Riard), corrent fluvial afluent del Riard, al Solsonès
* Rasa del Barranc (riu Fred), corrent fluvial afluent del Riu Fred, al Solsonès
# Duocastella

Duocastella és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès. Va ser construïda el 1600, al seu costat també hi ha una masia anomenada "Cal Llena". Hi ha una església anomenada "Sant Pere" en la qual un dia a l'any es fa missa. Actualment hi resideix la familia Anglarill.
# Apogon cookii

Apogon cookii és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i el Golf d'Oman fins a KwaZulu-Natal (Sud-àfrica), Japó, la Gran Barrera de Corall, Nova Caledònia i Tonga.

## Referències

* 1 2 «Apogon cookii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Macleay, W. 1881. Descriptive catalogue of the fishes of Australia. Part I. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 5 (pt 3): 302-444.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Apogon taeniopterus

Apogon taeniopterus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Maurici, les Illes Marqueses, les Tuamotu, Nova Caledònia i les Illes Cook.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bennett, E. T. 1836. Characters of several fishes from the Isle of France. Proceedings of the Zoological Society of London. 1835 (pt 3): 206-208.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Astigi

Astigi o Αστιγίς fou una ciutat de la Bètica, capital dels turdetans, a la vora del riu Singilis, prop de la seva unió amb el riu Betis.
Va passar a domini cartaginès; després va quedar sota domini romà i fou capçalera d'un convent jurídic i va tenir el rang de colònia. No és esmentada durant l'època visigoda. Es va rendir als àrabs el 711, després de la batalla del Guadalete, sense resistència i en endavant es va dir Istidja. Correspon a la moderna ciutat d'Écija a la província de Sevilla.

## Referències

* ↑ Smith, Philip. «Asti'gi». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
* ↑ «Astigi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Astragalus membranaceus

Astragalus membranaceus (syn. Astragalus propinquus), també conegut en xinès com a huáng qí (simplificat: 黄芪; tradicional: 黃芪) o běi qí (北芪), és una espècie de planta medicinal fabàcia.
És una de les 50 herbes fonamentals utilitzada en la medicina tradicional xinesa contra la diabetes.
En la medicina occidental, és considerada un tònic i presa en infusió com a digestiva, utilitzant la rel seca de la planta, sovint combinada amb altres plantes medicinals. Tradicionalment, s'usa per a millorar el sistema immunològic i per al tractament de ferides.

## Referències

* 1 2 «Astragalus propinquus». ILDIS LegumeWeb. International Legume Database & Information Service, 01-11-2005. [Consulta: 3 gener 2008].
* ↑ «Huang qi, Complementary and Alternative Healing University». [Consulta: 19 febrer 2008].
* ↑ «Astragalus membranaceus - Plants For A Future database report». Plants For A Future, 01-06-2004. [Consulta: 21 febrer 2008].
* ↑ «Astragalus». University of Maryland Medical Center (UMMC), 2007. [Consulta: 21 febrer 2008].
* ↑ «Gaia Garden Herbals | Products : Astragalus». Arxivat de l'original el 2006-02-17. [Consulta: 28 abril 2013].

## Enllaços externs

* Astragalus membranaceus Plants for a Future Database.
* Astragalus membranaceus Chemical Compounds (Dr. Duke's Databases) Arxivat 2004-11-15 a Wayback Machine..
* Abstracts Described and Linked from NIH Regarding Astragalus membranaceus Arxivat 2008-05-11 a Wayback Machine.Astragalus membranaceus.