OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Biffarius

Biffarius és un gènere de gambes fantasma dins la família Callianassidae, que conté espècies anteriorment incloses dins el gènere Callianassa. Els seus membres són petits i generalment viuen a la zona intermareal. L'abril de 2020, una nova espècie va ser descrita des de la costa nord-est del Brasil. Biffarius va ser anomenat en honor de Thomas A. Biffar, i inclou les següents espècies:
* Biffarius arenosus (Poore, 1975)
* Biffarius biformis (Biffar, 1971) (Bífex, 1971)
* Biffarius botterae (Hernáez, Miranda i Tavares, 2020)
* Biffarius ceramicus (Fulton ⁇ Grant, 1906)
* Biffarius debilis Hernandez-Aguilera, 1998
* Biffarius delicatulus Rodrigues ⁇ Manning, 1992
* Biffarius filholi (A. Milne-Edwards, 1878)
* Biffarius fragilis (Biffar, 1970) (Bífex, 1970)
* Biffarius lewtonae (Ngoc-Ho, 1994)
* Biffarius melissae Poore, 2008
* Biffarius pacificus Guzman ⁇ Thadje, 2003
* Biffarius poorei (Sakai, 1999)

## Referències

* ↑ Guillermo L. Guzmán & Sven Thatje (PDF) Scientia Marina, 67, 3, 2003, pàg. 293–298. DOI: 10.3989/scimar.2003.67n3293 [Consulta: free].
* ↑ Hernáez, P.; Miranda, M.S.; Tavares, M. (2020). A new species of Biffarius Manning & Felder, 1991 (Decapoda: Axiidea: Callianassidae) from the intertidal coast of northeastern Brazil. Zootaxa. 4759(4): 575-583.
* ↑ Hans G. Hansson. «Thomas A. Biffar». Biographical Etymology of Marine Organism Names. Universitet Göteborgs. Arxivat de l'original el December 2, 2021. [Consulta: May 26, 2010].
* ↑ Gary C. B. Poore. «Biffarius Manning & Felder, 1991». World Register of Marine Species. [Consulta: May 26, 2010].
# Borja Cabezón Royo

Borja Luis Cabezón Royo (Madrid, 23 de juny de 1980) és un consultor i polític espanyol del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE).
Nascut el 23 de juny de 1980 a Madrid, es va llicenciar en Ciències Polítiques i de l'Administració. El 2008 es va convertir en secretari general de l'agrupació del PSOE a Majadahonda, Amic personal de Felipe González, aquest últim el va introduir públicament en la seva campanya a l'alcaldia de Majadahonda en 2011. Cabezón va renunciar a la secretaria general del partit a Majadahonda el 2015, després dels mals resultats electorals de les municipals de maig.
El 2017 va tornar a ser elegit secretari general del PSOE a Majadahonda. Va entrar a formar part del Gabinet de la Presidència del Govern com a director del Departament d'Afers Nacionals després de l'arribada de Pedro Sánchez a La Moncloa. Cessat en el seu càrrec al Gabinet de la Presidència del Govern per Reial Decret de 12 d'abril de 2019, va ser inclòs al número 9 de la llista del PSOE per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de maig de 2019 encapçalada per Ángel Gabilondo. Va ser escollit diputat al parlament regional.

## Referències

* ↑ «Moncloa transmite que Borja Cabezón (PSOE Majadahonda) intenta atraer a Felipe González hacia Pedro Sánchez». majadahondamagazin [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ «Especial elecciones municipales de Majadahonda». infomajadahonda.com. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2013. [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ «¿Quién es quién en la gestora que dirigirá el PSM tras la destitución de Tomás Gómez?». 20minutos.es, 12-02-2015 [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ Méndez, Angélica «Borja Cabezón reelegido por unanimidad Secretario General del PSOE Majadahonda». Madridactual, 23-04-2012 [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ M.C «Cortafuegos para Iván Redondo». El Siglo de Europa, 1252, 22-06-2018 [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ «Los jóvenes del nuevo PSM». El Siglo de Europa, 1110, 18–24 maig 2015, pàg. 13. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2018 [Consulta: 30 maig 2019]. Arxivat 15 October 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* 1 2 «Borja Cabezón, elegido secretario general del PSOE en Majadahonda». La Vanguardia, 19-12-2017 [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ «Real Decreto 266/2019, de 12 de abril, por el que se dispone el cese de don Borja Luis Cabezón Royo como Director del Departamento de Asuntos Nacionales del Gabinete de la Presidencia del Gobierno». Boletín Oficial del Estado, 89, 13-04-2019, pàg. 39095. ISSN: 0212-033X [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ Torres, Carmen «Moncloa toma posiciones en el PSOE de Madrid con un ‘fontanero’ tras Gabilondo». El Independiente, 20-05-2019.
* ↑ «Los 132 disputados de la Asamblea de Madrid se dividirán en seis grupos». La Vanguardia, 27-05-2019 [Consulta: 30 maig 2019].
# Bixbyita-(Mn)

La bixbyita-(Mn) és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom de Maynard Bixby (1853-1935), prospector, miner i distribuïdor de minerals de Salt Lake City, Estats Units, qui va recollir i facilitar els primers exemplars per al seu estudi.

## Característiques

La bixbyita-(Mn) és un òxid de fórmula química Mn3+ 2O₃. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 6,5. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, que va ser redefinida l'any 2021 com la part dominant de Mn$^{3+}$ de la sèrie de la bixbyita, amb una fórmula ideal Mn₂O₃.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bixbyita-(Mn) pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, auroantimonita, romanita, tistarita, avicennita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-6N12S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiita, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, sil·lenita, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1897 a Maynard's claim, al Comtat de Juab, a Utah (Estats Units), en cavitats litofisals en riolites, on sol trobar-se associada a altres minerals com: topazi, sanidina, quars, pseudobrookita, hematites i beril. Als territoris de parla catalana se n'ha trobat a la Vall de Ribes, al Ripollès (Girona).

## Referències

* ↑ «Bixbyite-(Mn)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 gener 2022].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) NEWSLETTER 64». Mineralogical Magazine, 01-12-2021, pàg. 1-5. DOI: doi:10.1180/mgm.2021.93 [Consulta: 7 gener 2022].
# Black and White and Blue

Black and White and Blue: Adult Cinema from the Victorian Age to the VCR és un llibre de 2007 sobre la història de les pel·lícules eròtiques de Dave Thompson. Va ser publicat per ECW Press.

## Recepció

El llibre va rebre crítiques favorables i va ser descrit com una "redacció molt llegible" pel Tucson Citizen.

## Referències

* ↑ «Black and White and Blue: Adult Cinema from the Victorian Age to the VCR». ECW Press.
* ↑ Book Review: ‘Black and White and Blue: Adult Cinema from the Victorian Age to the VCR’, Tucson Citizen, September 27, 2007.
# Betizu eta urrezko zintzarria

Betizu eta urrezko zintzarria (en basc Betizu i l'esquella daurada) és una pel·lícula d'animació basca produïda el 2007 per Baleuko S.L. i dirigida per Egoitz Rodríguez Olea.

## Sinopsi

Els betizu són unes vaques que surten cap a la recerca d'un amic desaparegut al planeta Xangadu. En aquest viatge s'endinsaran en el misteri de l'Esquellot d'Or, que té el poder de controlar a totes les vaques. En la seva recerca coneixeran Mamu, un científic boig que vol apoderar-se de l'Esquellot i s'enfronta als betizus. El viatge és perillós i només es pot completar gràcies a l'amistat que uneix els betizus.

## Premis i nominacions

Fou nominada al Goya a la millor pel·lícula d'animació del 2007 i fou exhibida al Dia del Cinema Basc al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2008.

## Referències

* ↑ EiTB. «Zinema Euskaraz > Betizu eta urrezko zintzarria». Arxivat de l'original el 2015-10-05. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ Betizu eta urrezko zintzarria al web dels Premis Goya
* ↑ «Sailak eta filmak » Euskal Zinearen Eguna. Informazio Saila». Arxivat de l'original el 2015-10-04. [Consulta: 7 maig 2020].

## Enllaços externs

* Betizu eta urrezko zintzarria a EITB
# Black Magic (còmic estatunidenc)

Black Magic fou una sèrie de còmics de terror sense contingut violent creats per Joe Simon i Jack Kirby i publicats per Prize entre el 1950 i 1961. El 1973 una selecció d'aquests còmics que durà nou números fou publicada per DC Comics.

## Referències

* ↑ Evanier, Mark. Kirby: King of Comics (Anniversary Edition). Abrams, 2017. ISBN 9781613122563.
* ↑ «Black Magic». GCD. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ Schoell, William. The horror comics : fiends, freaks and fantastic creatures, 1940s/1980s. McFarland, 2014, p. 49. ISBN 9781476618357.
# Casal Nacionalista Obrer Espartacus

El Casal Nacionalista Obrer Espartacus fou una entitat cultural i esportiva de Barcelona, fundada el 1934 i vinculada a Estat Català. De caràcter popular, estava adscrit al Comitè Català pro Esport Popular (1936) i va ser uns dels organitzadors de la Copa Thälmann i de la I Challenge de la República (1936). L'esclat de la Guerra Civil espanyola truncà la seva activitat esportiva.
Segons Jaume Miravitlles, el nom d'«Espàrtac» es va adoptar en clara referència a «l'esclau romà que dirigí la revolució emancipadora de la seva classe». Però també recordava la Lliga Espartaquista de Rosa Luxemburg i Karl Liebknecht.

## Referències

* ↑ «Casal Nacionalista Obrer Espartacus». Enciclopèdia de l'Esport Català. [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ Fiol, David Martínez. Daniel Domingo Montserrat, 1900-1963: entre el marxisme i el nacionalisme radical. L'Abadia de Montserrat, 2001. ISBN 978-84-8415-275-0.
# Al-Basra (Marroc)

* Per a altres significats, vegeu «Bàssora».
Al-Basra (àrab: البصرة, al-Baṣra) fou una antiga ciutat del Marroc, coneguda com a Basra al-Hamra (àrab: البصرة الحمراء, al-Baṣra al-Ḥamrāʾ, ‘Basra la Roja’) a causa d'estar situat entre dos turons de terra rogenca que donen al sol una tonalitat vermellosa. Fou la capital d'estiu de la dinastia idríssida (segles IX a X). El nom li fou donat per la ciutat de Bàssora, a l'Iraq, i estava situada en la ruta entre Suk al-Arba i Ouezzane, a uns 40 km de la costa de l'Atlàntic i uns 20 km al sud de Ksar al-Kebir.
Probablement ocupava el lloc de la ciutat romana de Tremulae i es va fundar vers la mateixa època de Asila (Arzila) segurament per Idrís II al començament del segle ix. Quan Muhàmmad (828-836) va repartir els seus dominis, la ciutat va correspondre al seu germà al-Qàssim ibn Idrís, junt amb Tànger i dependències. El geògraf àrab Ibn Hàwqal al segle ix la descriu com un centre comercial pròsper que produïa cotó i cereals.
A la meitat del segle x, quan el general Jàwhar, al servei del califa fatimita al-Muïzz, va conquerir el Magrib (958-960), al-Basra va esdevenir capital d'un petit estat idríssida feudatari dels fatimites que incloïa el país dels Ghumara i el Rif, sota el príncep idríssida al-Hassan ibn Gennun, però el 6 d'octubre del 973 fou conquerit pel califa omeia de Còrdova al-Hàkam II. Llavors s'hi va establir Yahya ibn Hamdun que va governar pel seu compte però en fou expulsat per Bulugguín ibn Ziri (972-984) que va arrasar les fortificacions (979), però fou rebutjat pels amazics zenata i els cordovesos. Al-Bakrí encara l'esmenta com una vila de certa importància amb mesquites, jardins, pastures i camps de cultiu. Però al final del segle xi o al segle xii va entrar en decadència i fou abandonada progressivament. Al segle xv en temps de Lleó l'Africà, estava totalment en runes.
Actualment només en resten les muralles. Fou excavada a partir del 1980.

## Referències

* D. Eustache, Al-Basra, capital idrisside et son port, Hespéris, 1956, 133-195.
* Ahmed Siraj, L'Image de la Tingitane. L'historiographie arabe medievale et l'Antiquite nord-africaine. École Française de Rome, 1995. ISBN 2-7283-0317-7. Pàgines 558-565

## Enllaços externs

* Pagina del lloc del govern del Marroc
# Cola Jet Set

Cola Jet Set és un grup musical d'indie pop originari de Barcelona. Són hereus de Los Fresones Rebeldes i la seua música s'inspira en el pop dels seixanta amb influències folk.
En 2004 van publicar el seu primer àlbum Contando historias, produït per Guille Milkyway, en què va fer els cors en diverses cançons i va posar veu a la cançó "Nuba". Els senzills "Cosas que nunca se olvidan" i "Suena el teléfono" es van publicar en 2002 i 2007 respectivament.
En 2008 van participar en el concurs de TVE Salvemos Eurovisión, però no van obtenir els vots suficients per arribar a la final.
En 2009 va deixar la discogràfica Subterfuge per Elefant Records, amb què van editar el seu segon àlbum Guitarras y tambores. Aquest segon disc incloïa cançons compostes i cantades per gairebé tots els membres de la banda. La cançó "El sueño de mi vida" va ser el primer senzill de presentació del nou àlbum.
En 2022 s'hi va incorporar el violista Joaquim Felipe y Vaquero.

## Referències

* ↑ «Concurso Cola Jet Set + Bla». Jenesaispop, 05-02-2010. [Consulta: 2 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Cola Jet Set Arxivat 2009-02-21 a Wayback Machine. en MySpace.
# Tossal de Portella

El Tossal de Portella és una muntanya de 673 metres que es troba al municipi de Veciana, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Jama

Jama és una vila de Tunísia a la governació de Siliana, delegació de Siliana Nord a uns 11 km del centre de Siliana. És una petita població amb uns tres mil habitants d'economia agrícola, però antigament el lloc fou l'antiga Zama Reggia. Les excavacions que es van iniciar fa més de deu anys, encara no han aportat gairebé res significatiu. Darrerament es va descobrir una vil·la romana a un turó amb unes dotze cambres i amb mosaic a terra. Hi ha els vestigis d'una fortalesa romana d'Orient. A l'oest de la fortalesa s'han descobert restes d'un barri medieval que es va habitar entre els segles xi i xiii. El lloc on es va lliurar la batalla de Zama i la ciutat romana de Zama Minor es troben al sud-oest. A la zona de Oued Gnadez s'han trobat restes de dos aqüeductes i un pont a l'Oued Krafes. A Aïn Djebour hi ha les restes d'un embassament avui ple de terra al·luvial.

## Vegeu també

* Zama
# Jama'at al-Tawhid wal-Jihad

Jama'at al-Tawhid wal-Jihad (àrab: جماعة التوحيد والجهاد, Jamāʿat at-Tawḥīd wa-l-Jihād, ‘Grup del Monoteisme i el Jihad’) va ser una organització armada activa entre 1999 i 2004, quan es va unir amb Al-Qaida per formar Al-Qaida a l'Iraq. Estava liderada pel jordà Abu Mussab al Zarqauí.

## Atacs

7 agost 2003: atemptat contra l'ambaixada de Jordània a Bagdad que va matar 17 i va ferir almenys 40. La Fundació Jamestown considera Abu Musab al-Zarqawi i Jama'at al-Tawhid wal-Jihad responsable d'aquest atac.
29 agost 2003: el bombardeig contra la mesquita xiïta Imam Ali a Najaf en què van morir l'aiatol·là Saied Mohammed Baqir al-Hakim i altres més de 85 persones, va ser reivindicat per Al-Qaida a l'Iraq (AQI). Més de 500 persones van resultar ferides.
12 novembre 2003: Un camió bomba que va explotar a Nasiriya en què van morir 17 policies paramilitars italians, 10 civils i va ferir almenys 100. La Fundació Jamestown considera Abu Musab al-Zarqawi i Jama'at al-Tawhid wal-Jihad responsable d'aquest atac.
2 març 2004: Una sèrie d'atemptats a Bagdad i Karbala en què van morir unes 178 civils xiïtes i van ferir almenys 500 durant el sagrat dia de Ashura.

## Ostatges capturats

7 maig 2004: Nick Berg, civil nord-americà decapitat. El vídeo va ser publicat a Internet. La CIA va dir que era molt probable que Abu Musab al-Zarqawi havia apunyalat el ganivet personalment.
22 juny 2004: Kim Sun-il, civil de Corea del Sud, va ser executat per decapitació. El seu vídeo també va ser publicat a Internet a la pàgina www.orgrish.com que va ser blanc d'atacs de denegació de servei.
8 juliol 2004: Georgi Lazov i Ivaylo Kepov, civils búlgars decapitats.
2 agost 2004: Murat Yuce, civil turc mort a trets, per Abu Ayyub al-Masri.
13 setembre 2004: Durmus Kumdereli, civil turca decapitada.
20 setembre 2004: Eugene Armstrong, civil nord-americà decapitat.
21 setembre 2004: Jack Hensley, civil nord-americà decapitat.
7 octubre 2004: Kenneth Bigley, civil britànic decapitat.
29 octubre 2004: Shosei Koda, civil japonesa, que va visitar l'Iraq des de Jordània per veure el que realment estava passant, va ser decapitada. Una pàgina web islamista que va ser utilitzat pel grup d'al-Zarqawi havia publicat vídeo de Koda poc després del segrest.
El turc Aytullah Gezmen també va ser segrestat per Jama'at, però posat en llibertat després de "penedir-se".

## Referències

* ↑ «Un grupo integrista iraquí decapita al rehén surcoreano y difunde su muerte en un vídeo».
# Jennifer Colino Guerra

Jennifer Colino Guerra (Torrevella, Alacant, 17 d'octubre de 1985) és una entrenadora de gimnàstica rítmica i exgimnasta valenciana. L'any 2003 i 2004 va ser campiona d'Espanya en categoria d'honor i posteriorment ha actuat com a tècnic en la federació esportiva de Xile.
L'any 2004 la Federació Espanyola de Gimnàstica va decidir que, atès que hi havia una única plaça per a eixa modalitat als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004, Jennifer Colino i Almudena Cid Tostado haurien de competir l'una contra l'altra per a resoldre l'escollida. Després d'una lluita caïnita entre ambdues i alimentada per l'opinió pública, Cid va obtenir la polèmica plaça i Colino va amenaçar de competir-hi amb una altra federació.

## Referències

* ↑ Del Río, Paloma. Enredando en la memoria (en castellà). Madrid: Libros.com, 2015. ISBN 978-84-16616-09-1.
* ↑ Lidia. «La entrenadora de gimnasia rítmica, Jennifer Colino, recibe el premio a Mejor Técnico de la Provincia de Alicante» (en castellà). Diario de la Vega, 20-10-2021. [Consulta: 18 gener 2022].
* ↑ Colino y Rodríguez en Berlín. el mundo deportivo, 16/9/2005.
* ↑ «Jennifer Colino asistirá como técnico al Campeonato Sudamericano de Gimnasia Rítmica» (en castellà). Diario de la Vega, 16-09-2015. [Consulta: 18 gener 2022].
* ↑ Iríbar, Amaya. «La gran batalla» (en castellà). El Pais, 15-03-2004.
* ↑ Frías, Manuel. «Almudena Cid, séptima, obtiene la polémica plaza olímpica» (en castellà). ABC, 07-06-2004. [Consulta: 18 gener 2022].
# Janibeg Khan

Janibeg Khan fou kan de Crimea del 1476 al 1478. Fou nomenat pel seu oncle Ahmad Khan de l'Horda d'Or quan va conquerir el territori.
Se l'esmenta el 1475 quan va oferir els seus serveis a Ivan III de Moscou que els va refusar. El 1476 el seu oncle va ocupar Crimea i el va designar com a kan vassall. Janibeg va enviar un delegat de nom Jafer Berdi a Moscou (1477) per preguntar si en cas que fos necessari el kan es podria refugiar a Rússia; la resposat fou afirmativa i es va preparar el camí per renovar l'aliança que s'havia format amb Meñli I Giray.
El 1478 Meñli Giray, amb un exèrcit posat al seu servei pels turcs, va entrar al kanat i va expulsar a Janibeg.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Joan Calvo i Morató

Joan Calvo i Morató (Olot, 1783 - Olot, 1855) va ser un poeta català en llengua castellana. Les seves poesies eren de temàtica religiosa com Corona de veinticinco actos de amor a Dios que va ser publicada a títol pòstum l'any 1855.

## Obres

* Corona de veinticinco actos de amor a Dios (1855)
* Diario espiritual (inèdit)

## Referències

* ↑ «Joan Calvo i Morató». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jaume Frederic d'Aragó

Jaume Frederic d'Aragó fou el tercer comte de Salona i senyor de Loidoroki, Veteranitza i d'Egina. A la mort del seu pare Alfons Frederic d'Aragó el va succeir com a comte de Malta i Gozo. Va succeir el seu germà Pere Frederic d'Aragó el 1355 com a comte de Salona i va governar deu anys.
El 1359 fou nomenat vicari general dels ducats d'Atenes i Neopàtria i va cedir la senyoria d'Egina i la de Carist al seu germà Bonifaci Frederic d'Aragó. Sota el seu govern es va revoltar Ermengol de Novelles al qual va derrotar i li va reconquerir el castell de Sidirókastron.
El nou vicari general del ducat d'Atenes, Pere del Pou, per mitjà del seu lloctinent, li va arrabassar el comtat el 1361, però el va recuperar el 1362.
Va morir el 1365 i va deixar un fill anomenat Lluís Frederic d'Aragó, que el va succeir.
# Jaume Fuster Alzina

Jaume Fuster Alzina (n. el 1946 a Capdepera) és un filòleg, escriptor i pintor mallorquí.

## Biografia

Jaume Fuster és llicenciat en Filologia Catalana per la Universitat de les Illes Balears. Com a membre fundador de la revista Cap Vermell ha publicat poesia així com articles d'opinió i sociolingüística. Va guanyar el premi Ploma de Ferro de narrativa curta els anys 1997 i 1999 i el Premi Vila d'Artà el 2006, també de narrativa. En el vessant de la glossa, ha estat guardonat en els concursos "Pau Sarol" de Sóller, Festes del Vermar de Binissalem i "Biel Parreta" de Sineu. Va rebre el premi "Aina Moll i Marquès" 2015 (Premis 31 de Desembre, de l'Obra Cultural Balear). Fuster és pintor i autor de poesia, narrativa i teatre. Viu al Llevant de Mallorca.

## Llibres

* Torcebraç, (amb Joana Colom), glossa (Documenta Balear, 2012)
* El vent de les paraules, poesia, (SetzeVents Editorial, Urús 2008)
* Els malnoms de Capdepera, (Ajuntament de Capdepera, 2001)
* Un geni, aproximadament, teatre, (El Gall Editor, 2000)
* Capdepera, 700 anys, teatre, (Documenta Balear, 2000)
* Celistre (Cala Rajada en blanc i negre), narrativa. (Documenta Balear, 2019)
* Mirant el silenci, narrativa (Documenta Balear, 2021)
* Calitja, narrativa (Documenta Balear, 2023)
* Cent anys oberts a la mar - Confraria de Pescadors de Cala Rajada 1923-2023, (amb Josep Terrassa), històrica (Documenta Balear, 2023)

## Exposicions

* Centre Melis Cursach (Capdepera), novembre 2013
* Centre Cap Vermell (Cala Rajada), juliol-agost 2015
* Centre Melis Cursach (Capdepera), octubre 2019

## Enllaços externs

* Bloc de Jaume Fuster
* Revista Cap Vermell Arxivat 2009-06-27 a Wayback Machine.
* Obres de Jaume Fuster a JoEscric.com Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Premis de narrativa curta Ploma de ferro Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.