OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 2131 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2131 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de desembre de 2013. Després de considerar un informe del Secretari General Ban Ki-moon, sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF) i reafirmant la resolució 1308 (2000), el Consell va prorrogar el seu mandat per uns altres sis mesos, fins al 30 de juny de 2014.
El Consell va assenyalar que la situació a l'Orient Mitjà es mantenia tibant, i que no es veien millores a curt termini. S'havia produït forts combats en el context de la Guerra Civil siriana.
El Consell de Seguretat va demanar la implementació de la Resolució 338 (1973) que exigia la celebració de negociacions entre les parts per a la solució pacífica de la situació a l'Orient Mitjà.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC authorizes 6-month mandate extension for UNDOF, until june 2014», 18-12-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 212 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 212 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 20 de setembre de 1965, després d'examinar l'aplicació de les illes Maldives per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que les Maldives fossin admeses.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-04-29 a Wayback Machine.
# Resolució 2133 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2133 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de gener de 2014. La resolució va confirmar mesures anteriors contra el terrorisme i va demanar als països que cooperessin estretament en segrestos i accions amb ostatges per part de grups terroristes.

## Observacions

El Consell va confirmar que el terrorisme era una de les majors amenaces per a la pau i la seguretat internacionals i que no es justificable en cap cas. Els Estats membres estaven obligats a prevenir i combatre el finançament d'actes terroristes. Va condemnar fortament els incidents en què grups terroristes van emprar persones segrestades per recaptar diners o imposar concessions polítiques. Aquests incidents s'han produït amb més freqüència, especialment amb Al Qaeda, i han servit finançat futurs segrestos i preses d'ostatges.

## Actes

El Consell va confirmar la Resolució 1373 (2001) en particular l'obligació dels països de combatre el finançament, la contractació i l'armament de grups terroristes. Es va instar als països a evitar que els terroristes rebessin rescats o concessions polítiques, assegurar l'alliberament d'ostatges i cooperar estretament en cas d'incidents.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC adopts resolution 2133, calling upon states to keep ransom payments, political concessions from benefiting terrorist».

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ryszard Piec

Ryszard Leon Piec, nascut Richard Leon Pietz, (Świętochłowice, 17 d'agost de 1913 - Świętochłowice, 24 de gener de 1979) fou un futbolista polonès de la dècada de 1930.
Passà tota la seva vida a la ciutat de Lipiny, avui districte de Świętochłowice, i jugà tota la seva vida al Naprzód Lipiny. Fou internacional amb Polònia entre 1935 i 1939, amb 21 partits disputats i 3 gols. Fou membre de l'equip que disputà els Jocs Olímpics de 1936 i el Mundial de 1938.
El seu germà Wilhelm Piec també fou futbolista.

## Referències

* 1 2 Perfil a eu-football.info
# Richfield Springs

Richfield Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.255 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Richfield Springs tenia 1.255 habitants, 536 habitatges, i 324 famílies. La densitat de població era de 484,6 habitants per km².
Dels 536 habitatges en un 22,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 39,4% no eren unitats familiars. En el 34% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 23% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.170 $ i la renda mediana per família de 40.956 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.097 $ mentre que les dones 20.455 $. La renda per capita de la població era de 16.865 $. Entorn del 7,1% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Richfield Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Richfield Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Resolució 810 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 810 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 8 de març de 1993. Després de recordar resolucions 668 (1990) i 745 (1992), el Consell, després de deplorar la violència política contínua a Cambodja en violació dels Acords de París, així com els atacs i la detenció de membres de l'Autoritat Transitòria de les Nacions Unides a Cambodja (UNTAC), va discutir les properes eleccions a l'Assemblea Constituent, com a part d'un procés de reconciliació nacional.
La resolució va aprovar la decisió del Consell Nacional Suprem de Cambodja de que les eleccions se celebrin entre el 23 i el 27 de maig de 1993, expressant la seva satisfacció en la inscripció dels votants i va instar a totes les parts a cooperar amb la UNCTF en els preparatius per a les eleccions. També va demanar a la UNTAC que creés i mantingués un entorn polític neutral que propiciés la celebració d'eleccions lliures i justes, demanant al Secretari General Boutros Boutros-Ghali que informés al Consell de Seguretat d'aquests preparatius abans del 15 de maig de 1993.
Dirigint-se als partits cambodjans, inclosos Funcinpec, Front d'Alliberament Nacional del Poble Khmer, el Partit de Kamputxea Democràtic i el Partit de l'Estat de Cambodja, el Consell va demanar a tots que ajudessin a crear tolerància per una competició política pacífica, tenint en compte la llibertat d'expressió, d'assemblea, llibertat de moviment i llibertat de premsa i assegurant al poble cambodjà que aquesta votació serà secreta. També va exigir que totes les parts posessin fi als actes de violència i a totes les amenaces i intimidacions comeses per motius polítics o ètnics i respectin els Acords de París signats el 1991.
El Consell va expressar la seva confiança en la capacitat de la UNTAC de dur a terme unes eleccions lliures i justes i la seva disposició per donar suport als resultats de les eleccions, sempre que les Nacions Unides les certifiquessin com a lliures i justes. També va reconèixer que els cambodjans tenen la responsabilitat d'acordar una constitució i formar un govern dins dels tres mesos posteriors a les eleccions.
La resolució 810 va concloure acollint amb beneplàcit la decisió del Consell Nacional Suprem de protegir els recursos naturals, exigint a totes les parts garantir la seguretat del personal de la UNTAC i deixar d'intimidar-los i va demanar a Boutros-Ghali que informés sobre altres mesures necessàries per assegurar la realització dels Acords de París.

## Referències

* ↑ Brown, MacAlister; Zasloff, Joseph Jermiah. Cambodia confounds the peacemakers, 1979–1998. Cornell University Press, 1998, p. 149. ISBN 978-0-8014-3536-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 812 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 812 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 12 de març de 1993. Després d'expressar la seva alarma davant la situació humanitària a Ruanda a causa de la Guerra Civil Ruandesa, en particular el nombre de refugiats i persones desplaçades que representaven una amenaça internacional per la pau i la seguretat, el Consell va instar a la Govern de Ruanda, al Moviment Republicà Nacional per a la Democràcia i el Desenvolupament i al Front Patriòtic Ruandès a respectar un alto el foc el 9 de març de 1993 i implementar altres acords als quals s'havien compromès. Va ser la primera resolució sobre la situació a Ruanda.
La resolució va convidar al Secretari General Boutros Boutros-Ghali a examinar possibles contribucions de les Nacions Unides per reforçar els esforços de l'Organització de la Unitat Africana a Ruanda, inclòs el possible establiment d'una força internacional. També va demanar a Boutros-Ghali que examinés les sol·licituds de Ruanda i Uganda per desplegar observadors al llarg de la seva frontera.
La resolució 812 va concloure demanant a les dues parts ruandeses que cooperessin amb les Nacions Unides i l'OUA, i que reprenguessin les seves negociacions el 15 de març de 1993 tal com es va acordar, instant-los a respectar el dret internacional humanitari.

## Referències

* ↑ Hill, Stephen M.; Malik, Shahin P. Peacekeeping and the United Nations. Dartmouth, 1996, p. 141. ISBN 978-1-85521-620-4.
* ↑ Adelman, Howard; Suhrke, Astri. The path of a genocide: the Rwanda crisis from Uganda to Zaire. Transaction Publishers, 2000, p. 122. ISBN 978-0-7658-0768-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Acords d'Arusha
* Juvénal Habyarimana
* Història de Ruanda
* Missió d'Observació de les Nacions Unides a Uganda i a Ruanda

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ronnie Kroell

Ronnie Kroell (1 de febrer de 1983) és un model, actor i cantant estatunidenc conegut per les seves aparicions a la primera temporada del programa de televisió de realitat Make Me a Supermodel del canal Bravo.

## Biografia

Kroell va néixer a Chicago (Illinois) i va estudiar a la Niles North High School, a Skokie.
Kroell va aparèixer a la primera temporada de Make Me a Supermodel de Bravo. Al programa, Ronnie va entrar en un bromance amb el també concursant Ben DiChiara, que va ser anomenat "Bronnie". Kroell va guanyar el títol de favorit pels fans malgrat haver quedat segon darrere Holly Kiser.
El juny de 2010, Kroell va aparèixer a la portada de la revista Playgirl juntament amb fotografies provocadores fetes pel fotògraf Lope Navo. Kroell va coprotagonitzar el quart lliurement de la sèrie popular Eating Out de Q. Allan Brocka.
Després de les eleccions presidencials dels Estats Units de 2016, Kroell va anunciar la formació d'un comitè exploratori per a decidir si es presentava a les eleccions presidencials dels Estats Units de 2020.
Kroell és obertament gai.

## Referències

* ↑ «Ronnie Kroell interview with ChicagoPride.com» (en anglès). ChicagoPride.com. [Consulta: 13 agost 2019].
* 1 2 «ABOUT RONNIE» (en anglès). Ronnie Kroell, 04-05-2018. [Consulta: 13 agost 2019].
* ↑ «Ronnie Kroell (I'm From Chicago, IL) - True Gay Stories» (vídeo) (en anglès). [Consulta: 13 agost 2019].
# Rudolf Christoph Eucken

Rudolf Christoph Eucken (Aurich, Alemanya, 5 de gener del 1846 - Jena, 15 de setembre del 1926) fou un filòsof, escriptor i professor universitari alemany guardonat amb el Premi Nobel de Literatura l'any 1908.

## Biografia

Va néixer el 5 de gener del 1846 a la ciutat d'Aurich, població situada a l'actual estat de la Baixa Saxònia. Va estudiar filosofia a les universitats de Göttingen i Berlín. Després de treballar cinc anys com a mestre en una escola, l'any 1871 va ser nomenat professor de filosofia de la Universitat de Basilea a Suïssa, on va romandre fins al 1874, any en què va ser nomenat professor de la Universitat de Jena, lloc en el qual romandria fins a la seva jubilació, el 1920. L'any 1911, va realitzar diverses xerrades sobre filosofia a Anglaterra i entre 1912 i el 1913 a la Universitat Harvard.
Va morir el 15 de setembre a la ciutat de Jena, situada a l'estat de Turíngia.

## Obra filosòfica

En la seva doctrina es va mostrar idealista; per a ell, l'ànima del seu sistema és la vida espiritual, la manifestació absoluta de la qual és Déu. L'individu arriba a la vida espiritual pel venciment de les forces oponents del mal i reviu el passat en el present, prenent lliurement d'aquell tot el que pot ser-li útil en la lluita. Eucken va anomenar «activisme ètic» aquesta vida espiritual activa, no contemplativa.
Juntament amb William James, Henri Bergson i altres pensadors del seu temps, va declarar la guerra a l'«intel·lectualisme». La seva filosofia va ser una interpretació de la vida com un tot, en què la religió ocupa un paper predominant, encara que mai va menysprear el treball intel·lectual i lògic.
L'any 1908, li fou concedit el Premi Nobel de Literatura en reconeixement de la seva recerca seriosa per a la veritat, la seva energia penetrant del pensament, la seva àmplia gamma de visió, i la calor i la força dels seus treballs amb els quals ha justificat i desenvolupat una filosofia idealista de la vida.

## Obra seleccionada

* 1872: Die Methode der Aristotelischen Forschung (El mètode de la investigació aristotèlica)
* 1890: Die Lebensanschauungen der grosser Denker (El problema de la vida humana vista pels grans pensadors)
* 1896: Der Kampf um einen geistigen Lebensinhalt (Lluita pel contingut espiritual de la vida)
* 1901: Der Wahrheitsgehalt der Religion (La veritat de la religió)
* 1907: Grundlinien einer neuen Lebensanschauung (Línies fonamentals d'una nova concepció de la vida)
* 1908: Der Sinn und Wert des Lebens (Sentit i valor de la vida)
* 1909: Geistesleben (La vida de l'esperit)
* 1911: Können wir noch Christen sein? (Podem ser encara cristians?)
* 1913: Present Day Ethics in their Relation to the Spiritual Life (L'ètica actual en relació amb la vida espiritual)
* 1920: Der Sozialismus und seine Lebensgestaltung (Socialisme: una anàlisi)

## Enllaços externs

* «Rudolf Christoph Eucken» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Ruskovce (Trenčín)

* No s'ha de confondre amb Ruskovce (Košice).
Ruskovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1329.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «História obce» (en eslovac). Arxivat de l'original el 2021-12-22. [Consulta: 22 desembre 2021].
# Ruská Poruba

Ruská Poruba és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1454.
# Ruta de l'àcid shikímic

La ruta de l'àcid shikímic o via del shikimat, és una ruta metabòlica de set passos usada per bacteris, fongs, algues, paràsits i plantes per la biosíntesi d'aminoàcids aromàtics (fenilalanina, tirosina, i triptòfan). Aquesta ruta metabòlica no es presenta en animals i per tant, els aminoàcids essencials en els animals s'han d'obtenir de la dieta.
Aquesta via no es troba en animals i humans. Els animals i els humans necessiten aquests aminoàcids. D'aquí que els productes d'aquesta via representin aminoàcids essencials. S'han d'obtenir a partir d'organismes que no són animals; o bé, d'animals que la dieta inclou organismes inferiors que tinguin la via shikimat i puguin fer aquests aminoàcids.
Els set enzims implicats en la ruta del shikimat són la DAHP sintasa, la sintasa de 3-deshidroquinata, deshidratasa 3-deshidroquinato, siquimato deshidrogenasa, siquimato cinasa, EPSP sintasa i corismato sintasa. La via s'inicia amb dos substrats, piruvat de fosfenol i eritrosi-4-fosfat i acaba amb corismat, un substrat dels tres aminoàcids aromàtics. El cinquè enzim involucrat és el shikimat kinase, un enzim que catalitza la fosforilació dependent de ATP del shikimat per formar 3-fosfat shikimat (mostrat a la figura següent). El 3-fosfat shikimat s'acobla amb piruvat de fosfenol per donar 5-enolpyruvylshikimat-3-fosfat mitjançant l'enzim 5-enolpyruvylshikimat-3-fosfat (EPSP) sintasa .
A continuació, el 5-enolpyruvylshikimat-3-fosfat es transforma en corismat mitjançant un chorismate sintasa .
L'àcid prefènic es sintetitza a continuació mitjançant una reordenació de clorisat de Claisen per mutasa corismàtica.
El prefenat es descarboxila oxidativament amb la retenció del grup hidroxil per donar <i id="mwRA">p-</i> hidroxifenilpruvat, que es transamina amb glutamat com a font de nitrogen per donar tirosina i α-cetoglutarat .

## Referències

* ↑ Herrmann, K. M.; Weaver, L. M. Annual Review of Plant Physiology and Plant Molecular Biology, 50, 1999, pàg. 473–503. DOI: 10.1146/annurev.arplant.50.1.473. PMID: 15012217.
* ↑ Helmut Goerisch Biochemistry, 17, 18, 1978, pàg. 3700. DOI: 10.1021/bi00611a004.
* ↑ Peter Kast, Yadu B. Tewari, Olaf Wiest, Donald Hilvert, Kendall N. Houk, and Robert N. Goldberg J. Phys. Chem. B, 101, 50, 1997, pàg. 10976–10982. DOI: 10.1021/jp972501l.

## Bibliografia

* Edwin Haslam. Shikimic Acid: Metabolism and Metabolites (1st Edition), 1993.
* Brown, Stewart A.; Neish, A. C. Nature, 175, 4459, 1955, pàg. 688–689. DOI: 10.1038/175688a0. ISSN: 0028-0836.
* Weinstein, L. H.; Porter, C. A.; Laurencot, H. J. Nature, 194, 4824, 1962, pàg. 205–206. DOI: 10.1038/194205a0. ISSN: 0028-0836.
* Wilson, D J; Patton, S; Florova, G; Hale, V; Reynolds, K A Journal of Industrial Microbiology and Biotechnology, 20, 5, 1998, pàg. 299–303. DOI: 10.1038/sj.jim.2900527. ISSN: 1367-5435.

## Vegeu també

* Amarogentina
* Denatoni
# Santa Maria de la Guàrdia

Santa Maria de la Guàrdia és una església del municipi de Sagàs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció religiosa anomenada església o santuari. L'estructura és d'una sola nau, amb el presbiteri orientat a llevant. La façana presenta una senzilla ornamentació a la porta d'arc de mig punt, un senzill rosetó circular. L'airós campanar s'alça al cantó de tramuntana, és una torre de planta quadrada que esdevé octogonal, amb quatre obertures d'arc de mig punt rematades per una balustrada. Al mig del transsepte s'alça un cimbori quadrat de petites dimensions. A migdia, i annex a l'església, hi ha l'antiga rectoria, avui deshabitada.
El Santuari de la Guàrdia s'alça sobre construccions anteriors d'estructura romànica que encara es veuen entre els fonaments i els baixos de l'actual església. En resten encara arcades de mig punt i capitells.
La imatge de la Mare de Déu de la Guàrdia és una talla gòtica del segle xiv.

## Història

El Santuari de Santa Maria de la Guàrdia és una fundació del segle xvii (la portalada porta la data de 1685) de la qual depenien les antigues parròquies de Biure i Valldoriola. Les obres del segle xvii taparen les antigues construccions medievals, possiblement romàniques. L'edifici fou refet de nou al segle xviii i sobretot després de la Guerra Civil Espanyola de 1936-1939, on quedà molt damnificada. La rectoria veïna és també una obra del segle xviii (a les llindes de la porta hi ha les dates de 1731 i de 1783).
Guillem de Berguedà, el trobador del segle xiii, cedí en el seu testament de 1187 el Mas Trullàs de Casserres: "Dimitto Sancte Marie de ipsa Guàrdia ipsum mansum de Trujars de Chatserres cum omnibus perinenciis et tenedonibus (...)".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Santa Maria de la Guàrdia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ Citat per M. de Riquer: Guillem de Berguedà. I. pp. 279. Abadia de Poblet, 1971.
# Sant Genís de la Vall dels Horts

Sant Genís de la Vall dels Horts és una església del municipi de Sant Fruitós de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Actualment l'estat d'aquesta església és de ruïna total. No és pas possible amb les restes que queden reconstruir, ni tan sols, la planta. El segle passat l'arquitecte Coll i Vilaclara en dibuixà una, però s'ha perdut.
Segons els testimonis de les persones que l'havien vist quan encara estava dempeus, el temple era de planta rectangular, sense absis, i al seu interior hi havia quatre capelles. No poden precisar, però, com era la coberta, on parava la porta, ni la disposició de les finestres.

## Història

La trobem ja esmentada el 1046 i la seva funció parroquial el 1063, així com el 1077 i el 1079 encara que, a cap de les llistes parroquials, ni a les anteriors a 1154, 1361 o 1438, es fa referència a Sant Genís. En canvi, el 1280 es feu un capbreu de fidels a aquesta parròquia. Aquesta funció la perdé abans del 1685, quan ja era sufragània de Sant Jaume d'Olzinelles.
Aquesta església depengué del Monestir de Santa Maria de Ripoll i no del de Sant Benet, la qual cosa quedà palesa quan el 1228 s'afirmà que les sagreres de Sant Genís estaven a l'alou de Santa Maria de Ripoll. L'església tenia un cementiri documentat el 1080.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Genís de la Vall dels Horts». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].