OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Conteville (Oise)

Conteville és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 79 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Conteville era de 79 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 37 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 11 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Conteville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 12 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 39 eren actives i 11 eren inactives. De les 39 persones actives 33 estaven ocupades (22 homes i 11 dones) i 6 estaven aturades (4 homes i 2 dones). De les 11 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Conteville hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Conteville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Conteville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Corbillos de los Oteros

Corbillos de los Oteros és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Esla-Campos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 392 | 318 | 297 | 259 |
# Corbin

Corbin és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 7.742 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Corbin tenia 7.742 habitants, 3.308 habitatges, i 2.067 famílies. La densitat de població era de 403,9 habitants/km².
Dels 3.308 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 34,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.203 $ i la renda mediana per família de 32.784 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.323 $ mentre que les dones 17.568 $. La renda per capita de la població era de 14.200 $. Entorn del 15,5% de les famílies i el 21% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Corbin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Corbin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cordelia Edvardson

Cordelia Edvardson (Múnic, 1 de gener de 1929 - Estocolm, 29 d'octubre de 2012) va ser una periodista, escriptora i supervivent de l'Holocaust sueca nascuda a Alemanya. Va ser corresponsal a Jerusalem per al diari suec Svenska Dagbladet, des del 1977 fins al 2006. Edvardson va informar en el conflicte israeliano-palestí com a corresponsal i es va fer columnista per al mateix diari en deixar el seu primer lloc el 2006.

## Biografia

Va ser filla de l'escriptora Elisabeth Langgässer amb Hermann Heller, un reconegut jueu, malgrat que ella es declarava catòlica. Edvardson va ser arrestada pels nazis i deportada als camps de concentració de Theresienstadt i Auschwitz durant l'Holocaust. El seu avi matern era també jueu, però reconvertit al catolicisme.
Després d'emigrar a Suècia acabada la Segona Guerra Mundial, Edvardson va començar la carrera de periodista. El 1984, va publicar una autobiografia documentant la seva vida com a supervivent que li va valer el Premi Germans Scholl.

## Bibliografia

* Cordelia Edvardson (1989). Cordelia Edvardson. Alfaguara. ISBN 9788420446332.

## Referències

* ↑ «Swedish journalist, Auschwitz survivor Cordelia Edvardson dies at 83». Associated Press, 30-10-2012 [Consulta: 6 març 2015].
# Conselleria de Salut i Consum del Govern de les Illes Balears

El conseller de Salut i Consum del Govern de les Illes Balears és el màxim representant de la Conselleria de Salut i Consum. L'actual consellera de Salut i Consum és Patrícia Gómez Picard (PSIB), des del 2 de juliol de 2015.

## Llista de Consellers

| # | Legislatura | Nom | Inici mandat | Fi mandat | Partit polític |
| Conselleria de Sanitat i Seguretat Social (1983-1996) ||||||||
| 1 | I | Gabriel Oliver Capó | 10 de juny de 1983 | 18 de juny de 1993 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 1 | II | Gabriel Oliver Capó | 10 de juny de 1983 | 18 de juny de 1993 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 1 | III | Gabriel Oliver Capó | 10 de juny de 1983 | 18 de juny de 1993 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 2 | III | Bartomeu Cabrer Barbosa | 18 de juny de 1993 | 18 de juny de 1996 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 2 | IV | Bartomeu Cabrer Barbosa | 18 de juny de 1993 | 18 de juny de 1996 | Partit Popular de les Illes Balears |
| Conselleria de Sanitat i Consum (1996-1999) ||||||||
| 3 | IV | Francesc Fiol Amengual | 18 de juny de 1996 | 28 de juliol de 1999 | Partit Popular de les Illes Balears |
| Conselleria de Salut i Consum (1999-2015) ||||||||
| 4 | V | Aina Salom Soler | 28 de juliol de 1999 | 1 de juliol de 2003 | Partit Socialista de les Illes Balears |
| 5 | VI | Aina Maria Castillo Ferrer | 1 de juliol de 2003 | 9 de juliol de 2007 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 6 | VII | Vicenç Thomàs Mulet | 9 de juliol de 2007 | 7 de setembre de 2011 | Partit Socialista de les Illes Balears |
| Conselleria de Salut (2011-2015) ||||||||
| 7 | VIII | Carmen Castro Gandasegui | 7 de setembre de 2011 | 7 de juliol de 2012 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 8 | VIII | Antoni Mesquida Ferrando | 7 de juliol de 2012 | 24 d'octubre de 2012 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 9 | VIII | Martí Sansaloní Oliver | 24 d'octubre de 2012 | 2 de juliol de 2015 | Partit Popular de les Illes Balears |
| 10 | IX | Patrícia Gómez Picard | 2 de juliol de 2015 | 2 de juliol de 2019 | Partit Socialista de les Illes Balears |
| Conselleria de Salut i Consum (2019-2023) ||||||||
| 10 | X | Patrícia Gómez Picard | 2 de juliol de 2019 | 10 de juliol de 2023 | Partit Socialista de les Illes Balears |
| Conselleria de Salut (2023-) ||||||||
| 11 | XI | Manuela García Romero | 10 de juliol de 2023 | En el càrrec | Partit Popular de les Illes Balears |

## Enllaços externs

* Portal de la conselleria de Salut i Consum del Govern de les Illes Balears
# Corrent de saturació

El corrent de saturació (o corrent de saturació inversa), és aquella part del corrent invers en un díode semiconductor causada per la difusió de portadors minoritaris des de les regions neutres a la regió d'esgotament. Aquest corrent és gairebé independent de la tensió inversa.
I $_S$, el corrent de saturació de polarització inversa per a un díode p–n ideal, ve donada per:
$I_{\text{S}}=eAn_{\text{i}}^{2}\left({\frac {1}{N_{\text{D}}}}{\sqrt {\frac {D_{\text{p}}}{\tau _{\text{p}}}}}+{\frac {1}{N_{\text{A}}}}{\sqrt {\frac {D_{\text{n}}}{\tau _{\text{n}}}}}\right),\,$
on
    e és la càrrega elemental.
    A és l'àrea de la secció transversal.
    D $_p$, D $_n$ són els coeficients de difusió dels forats i dels electrons, respectivament,
    N $_D$, N $_A$ són les concentracions de donant i acceptor al costat n i al costat p, respectivament,
    n $_i$ és la concentració intrínseca del portador en el material semiconductor,
    $\tau _{\text{p}},\tau _{\text{n}}$ són els temps de vida dels portadors dels forats i dels electrons, respectivament.
L'augment de la polarització inversa no permet que la majoria dels portadors de càrrega es difonguin per la unió. Tanmateix, aquest potencial ajuda a alguns transportistes de càrrega minoritaris a creuar la cruïlla. Com que els portadors de càrrega minoritaris a la regió n i la regió p es produeixen per parells d'electrons-forat generats tèrmicament, aquests portadors de càrrega minoritaris depenen extremadament de la temperatura i són independents de la tensió de polarització aplicada. La tensió de polarització aplicada actua com una tensió de polarització directa per a aquests portadors de càrrega minoritaris i un corrent de petita magnitud flueix al circuit extern en la direcció oposada a la del corrent convencional a causa del moment dels portadors de càrrega majoritaris.
Cal tenir en compte que el corrent de saturació no és una constant per a un dispositiu determinat; varia amb la temperatura; aquesta variància és el terme dominant en el coeficient de temperatura d'un díode. Una regla general comuna és que es duplica per cada 10 °C d'augment de la temperatura.

## Referències

* ↑ Steadman, J. W.. «Electronics». A: R. C. Dorf. The Electrical Engineering Handbook (en anglès). CRC Press, 1993, p. 459. ISBN 0849301858.
* ↑ Schubert, E. Fred. «LED basics: Electrical properties». A: Light-Emitting Diodes (en anglès). Cambridge University Press, 2006, p. 61.
* ↑ Bogart, F. Theodore Jr.. Electronic Devices and Circuits (en anglès). Merill Publishing Company, 1986, p. 40.
# Corrent de les Guaianes

A mesura que el Corrent Nord de Brasil (NBC) flueix cap al nord a la costa nord-est d'Amèrica del Sud, arriba a la Guaiana Francesa, on part d'ella se separa de la costa i retroflecteix per unir-se al Corrent Nord Equatorial. La resta de la NBC continua fluint cap al nord per formar el corrent de la Guaiana.
L'aigua superficial del Corrent de Guaiana entra al Carib principalment entre les Illes de Barlovent i entre Granada i el continent sud-americà
Es dedueix de les observacions fetes per Pillsbury (1889, 1890) que el 70% del volum total d'aigua transportada al Mar Carib prové del corrent de Guaiana
La suma de cabals del NBC i el Corrent de Guyana al llarg de la costa té un valor relativament constant de 10 Sv.

## Referències

* ↑ Condie, S.A. «Separation and recirculation of the North Brazil Current» (en anglès). Journal of Marine Research, 49, 1991, pàg. 1-19.
* ↑ Gade, H. «On some oceanographic observations in the southeastern Caribbean Sea and the adjacent Atlantic Ocean with special reference to the influence of the Orinoco River» (en anglès). Boletin del Instituto Oceanográfico, 1, 1961, pàg. 287-342..
* ↑ Febres-Ortega, G. «Circulation oceanica y estratificacion de las mases de aguas superiores al norte de la Guyana» (en castellà). Cuadernos Azules, 5. Organizing Comm. 3rd UN Conf. on the Law of the Sea, Caracas., 1974.
* ↑ Febres-Ortega, G.; Herrera, L.E. «Caribbean Sea Circulation and water mass transports near the Lesser Antilles» (en anglès). Boletin del Instituto Oceanografico, 15, 1976, pàg. 83-96..
* ↑ Lee, T.N.; Schott,, F.A.; Zantopp, R.J.; Evans, R.H; Johns, W.E «The North Brazil Current retroflection - seasonal structure and eddy variability» (en anglès). Journal of Geophysical Research, 95, 1990, pàg. 22103-22120..
# Corrent de les Aleutianes

El corrent de les Aleutianes, també anomenat corrent subàrtic és un corrent marí que flueix cap a l'Est fregant l'arxipèlag de les Aleutianes, per la Mar de Bering.

## Posició geogràfica

El corrent de les Aleutianes transcorre pel nord de l'arc oceànic de l'arxipèlag homònim. L'arc o cresta volcànica fa de barrera entre l'Oceà Pacífic i el Mar de Bering. Entre les seixanta-nou illes volcàniques hi ha quatre passos importants de circulació d'aigua entre les dues bandes de la cresta. D'oest a est: L'estret de Kamtxatka, l'estret de Near, el pas de Buldir i el pas d'Amxika.

## Origen del corrent de les Aleutianes

L'origen hom considera en l'estret de Near, el lloc on el corrent d'Alaska i en general les aigües del Pacífic Nord alimenta el de les Aleutianes per deriva septentrional. De la mateixa manera, pels passos de Buldir i d'Amxika també el corrent d'Alaska hi aporta derivacions.

## Final del corrent de les Aleutianes

El corrent acaba quan topa amb el pendent de la plataforma continental. En aquell moment gira en direcció nord-oest i alimenta el corrent de talús continental de Bering, que transcorre paral·lel al talús durant una gran distància. Segons l'època de l'any, un ramal paral·lel a l'Arxipèlag pot continuar ascendint per la plataforma continental en direcció nord-est fins al pas d'Unimak.

## Característiques notables

El corrent de les Aleutianes és de caràcter fred. Té un cabal i velocitat variable al llarg de l'any. Més fort i variable durant els mesos d'hivern i una mica més dèbil i estable en els mesos d'estiu.

## Referències

* ↑ «Distribution and transport patterns of northern rock sole, Lepidopsetta polyxystra, larvae in the southeastern Bering Sea» (en anglès). Elsevier, 01-01-2007. DOI: 10.1016/j.pocean.2006.09.001. [Consulta: 3 novembre 2018].
* ↑ «High organic carbon deposition in the northern margin of the Aleutian Basin (Bering Sea) before the last deglaciation» (en anglès). Ocean Sci. J., 01-12-2010. DOI: 10.1007/s12601-010-0019-y. [Consulta: 3 novembre 2018].
* ↑ Ladd, Carol. «Seasonal and interannual variability of the Bering Slope Current» (en anglès). Deep Sea Research Part II: Topical Studies in Oceanography. Elsevier, 01-11-2014. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Corral de Carrió

El Corral de Carrió era un corral de pastura del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà, situat a l'antic poble de Vilamolera.
Estava situat al nord del despoblat de Vilamolera i de l'ermita de Sant Salvador de la Serra, al lloc conegut com los Corrals.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu: fa referència al nom de la casa del seu propietari.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Cotorreta muntanyenca

La cotorreta muntanyenca (Psilopsiagon aurifrons) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita estepes, boscos, terres de conreu i ciutats a Perú, oest de Bolívia, nord-oest de l'Argentina i zones limítrofes de Xile.
# Cremallera

«Cremallera» té aquests significats:
* Un tipus d'engranatge: cremallera (engranatge)
* Un tancament per a roba: cremallera (mecanisme)
* Un tipus de ferrocarril: tren cremallera, com ara:
** Cremallera de Montserrat, que uneix Monistrol de Montserrat amb el Monestir de Montserrat
** Cremallera de Núria, que uneix Ribes de Freser amb Queralbs i la Vall de Núria
Viccionari
# Crest (prefecte del pretori)

Crest (en llatí Chrestus) va ser un dels prefectes del pretori sota Alexandre Sever que el va nomenar en ser proclamat emperador, juntament amb Flavià (Flavianus) l'any 222.
Era un militar i un administrador força hàbil igual que Flavià, però llavors l'emperador a petició de Júlia Mamea va nomenar Ulpià nominalment com a col·lega però a la pràctica com a cap, i els dos pretorians van començar a conspirar. Descoberts, Flavià i Crest van ser executats i Ulpià esdevingué prefecte únic, aproximadament l'any 227.

## Referències

* ↑ Arrià enllaçautor=Arrià. Arrian's History of Alexander's Expedition (en anglès). R. Lea, 1814, p. 10.
* ↑ Honoré, Tony. Law in the Crisis of Empire, 379-455 AD: The Theodosian Dynasty and Its Quaestors with a Palingenesia of Laws of the Dynasty (en anglès). Oxford University Press, 1998, p. 202. ISBN 0198260784.
Viccionari
# Cresta de Bassiero

La Cesta de Bassiero és una muntanya ubicada a la vall de Ratera, al municipi d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà. Té una direcció nord-sud, i separa la Coma d'Amitges a l'oest de les Agulles de Bassiero i la Coma d'Abeller a l'est. Al nord limita amb els Pics de Bassiero.
Està formada per un seguit de pics espadats; el de més alçada té 2.833 metres i està situat al nord de la cresta. L'alçada dels pics va descendint fins a arribar als 2.688 metres; a partir d'aquest punt el pendent del descens és molt ràpid fins que la cresta desapareix i queda integrada en els pendents del seu voltant.
La Cresta de Bassiero és dintre del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

## Bibliografia

* «Cresta de Bassiero» (HTML). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 6 abril 2020].
# Coryphaenoides murrayi

Coryphaenoides murrayi és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 37 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 1196-2350 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia, Nova Zelanda i Fiji.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i Y.N. Shcherbachev, 1991. Macrourid fishes of the subgenus Chalinura, genera Coryphaenoides, from the Indian Ocean. Proc. Calif. Acad. Sci. 47(7):207-233.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
# Crocidura afeworkbekelei

Crocidura afeworkbekelei és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes. És endèmica d'Etiòpia. Té una llargada de cap a gropa de 78–85 mm, una cua de 43–48 mm, els peus de 16,3–17 mm i les orelles de 8,5–10 mm. L'espècie fou anomenada en honor del Dr. Afework Bekele, «en reconeixement del seu suport a la recerca sobre els mamífers d'Etiòpia».

## Referències

* ↑ Lavréntxenko, L. A.; Voita, L. L.; Hutter, R. «Diversity of shrews in Ethiopia, with the description of two new species of Crocidura (Mammalia: Lipotyphla: Soricidae)» (en anglès). Zootaxa, 4.196, 1, 2016, pàg. 38-60.
# Cucut de coroneta blanca

El cucut de coroneta blanca (Cacomantis leucolophus) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que sovint és ubicat al monotípic gènere Caliechthrus (Cabanis et Heine, 1863). Habita els boscos de Nova Guinea.
# Cucut daurat

El cucut daurat (Coccyzus melacoryphus) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita boscos, manglars i matolls d'Amèrica del Sud, des de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Guaiana, cap al sud, fins a l'oest del Perú i el nord de l'Argentina.
# Cuadernos de Botánica Canaria

Cuadernos de Botánica Canaria, (abreujat Cuad. Bot. Canaria), va ser una revista amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser editada a Las Palmas de Gran Canària des de l'any 1969 al 1977, es van publicar els números 5 al 28 amb el nom de Cuadernos de Botánica Canaria; Comunicaciones sobre Flora y Vegetación del Archipiélago Canario. Va ser precedida per Cuadernos de Botánica.

## Referències

* ↑ «Cuadernos de Botánica Canaria obra=Tropicos.org. Missouri Botanical Garden». [Consulta: 25 gener 2022].

## Enllaços externs

* a IPNI
# Cuadernos de Fotografía

Cuadernos de Fotografía va ser una revista espanyola de fotografia editada a Madrid, que publicava portafolis de fotògrafs analitzats des d'un punt de vista crític.
Creada el 1972 i dirigida per Fernando Gordillo Escudero, disposava d'un consell editorial format gairebé en exclusiva per membres de l'Escuela de Madrid, que era un moviment artístic fotogràfic que intentava canviar els models vigents de la fotografia espanyola: Gabriel Cualladó, Francisco Gómez, Leonardo Cantero, Gerardo Vielba, Pedro Pascual i Fernando de Giles.
S'editava trimestralment amb una tipografia i presentació de bona qualitat, i tractava de ser una alternativa a Arte Fotográfico, però des d'una línia continuista i no des d'una perspectiva tan diferent com la de Nueva Lente, que acabava d'aparèixer. No obstant això va estar editant-se durant poc temps.

## Referències

* 1 2 Sougez, M.L.; Pérez Gallardo, H.. Diccionario de historia de la fotografía. Madrid: Ediciones Cátedra, 2003, p. 44. ISBN 84-376-2038-4. (castellà)
* ↑ López Mondéjar, P. Historia de la fotografía en España. 4ª. Barcelona: Lunwerg editores, 1999, p. 194. ISBN 8477826609. (castellà)
* ↑ «Primer número de «Cuadernos de Fotografía»». ABC, 26-07-1972. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 28 febrer 2010]. (castellà)

## Enllaços externs

* "Cuadernos de fotografía (1972–1974), una propuesta editorial para la difusión de una fotografía clásica y testimonial en el contexto y debate fotográfico español de los setenta" Arxivat 2018-07-04 a Wayback Machine.. UNED