OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aligot (ocell)

Els aligots o aguilots (Buteo) són un gènere d'ocells de la família dels accipítrids (Accipitridae) i l'ordre dels accipitriformes. El nom d'aligot també es fa extensiu a una sèrie d'espècies properes des del punt de vista filogenètic, o amb una certa semblança física, com ara els aligots negres del gènere Buteogallus, l'aligot de Harris del gènere Parabuteo o els aligots vespers del gènere Pernis (tots ells pertanyents a la subfamília dels buteonins).
Els membres del gènere Buteo són rapinyaires mitjans, amb cos robust i amples ales, que habiten per gran part del món, incloent algunes illes oceàniques. Manquen d'Austràlia i el sud-est asiàtic.
Als Països Catalans només es presenta amb regularitat l'aligot comú. De manera molt esporàdica també s'ha citat l'aligot calçat i l'aligot rogenc.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023), aquest gènere està format per 28 espècies:
* Aligot gris septentrional (Buteo plagiatus).
* Aligot gris meridional (Buteo nitidus).
* Aligot d'espatlles vermelles (Buteo lineatus).
* Aligot de Ridgway (Buteo ridgwayi).
* Aligot alaample (Buteo platypterus).
* Aligot gorjablanc (Buteo albigula).
* Aligot cuacurt (Buteo brachyurus).
* Aligot de Hawaii (Buteo solitarius).
* Aligot de Swainson (Buteo swainsoni).
* Aligot de les Galápagos (Buteo galapagoensis).
* Aligot cuabarrat (Buteo albonotatus).
* Aligot cua-roig (Buteo jamaicensis).
* Aligot de la Patagònia (Buteo ventralis).
* Aligot rovellat (Buteo regalis).
* Aligot calçat (Buteo lagopus).
* Aligot de Mongòlia (Buteo hemilasius).
* Aligot del Japó (Buteo japonicus).
* Aligot de l'Himàlaia (Buteo refectus).
* Aligot rogenc (Buteo rufinus).
* Aligot de Socotra (Buteo socotraensis).
* Aligot comú (Buteo buteo).
* Aligot del Cap (Buteo trizonatus).
* Aligot muntanyenc (Buteo oreophilus).
* Aligot cap-rogenc (Buteo auguralis).
* Aligot de Madagascar (Buteo brachypterus).
* Aligot augur (Buteo augur).
* Aligot pit-roig (Buteo rufofuscus).
* Aligot de Cap Verd (Buteo bannermani)
En la revisió de la seva llista mundial d'ocells (versió 12.2, juliol 2022) el COI deixà de considerar l'aligot d'Archer com a espècie de ple dret (Buteo archeri) i el dregadà al nivell de subespècie o morfo rogenc de l'aligot augur (Buteo augur archeri).
Altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que el gènere Buteo conté 27 espècies, car consideren l'aligot de Cap Verd com una subespècie de l'aligot comú (Buteo bueo bannermani).

## Referències

* ↑ «Aligot (ocell)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ «Species Updates» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 286. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Alter Cola

L'AlterCola és una beguda de cola produïda per l'empresa Cap d'Ona d'Argelers a Argelers de la Marenda, a la Catalunya Nord. Com CatCola, feta a Toluges, segueix la tendència que va sorgir a principis dels anys 2000 de crear begudes o refrescs amb identitat nacional. També s'han creat productes similars a altres zones com a Bretanya, País Basc Nord o a Còrsega.

## Referències

* ↑ «Cola catalana». TV3, 20-02-2006.
* ↑ «La cola alternativa de Catalunya Nord arriba també al Principat». Vilaweb, 28-10-2004.
* ↑ Euskal Herriko Kola. EHKA (basc) (francès) (castellà)
* ↑ «Una empresa de Catalunya Nord vol llançar la 'cola catalana'». Vilaweb, 04-06-2004.

## Enllaços externs

* Presentació de l'Alter Cola Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine.
# Alter ego

La locució llatina alter ego (a vegades adaptada gràficament en català com a àlter ego) pot ser entesa literalment com 'un altre jo', és a dir, una altra personalitat d'una mateixa persona. També és una manera de definir algú en qui es té una absoluta confiança. El terme s'utilitza habitualment en anàlisi literària per a indicar una identitat secreta d'algun personatge o per a qualificar un personatge que s'identifica amb el mateix autor, generalment de manera no explícita. També s'utilitza entre els personatges per a designar al millor amic de l'altre.
En el camp de la psicologia, l'alter ego és el "jo" inconscient.

## Alter egos de ficció

* Batman és l'alter ego de Bruce Wayne
* Henry Chinaski és l'alter ego de Carles Bukowski
* Hulk és l'alter ego de Bruce Banner
* Mr. Hyde és l'alter ego del Dr. Jekyll
* Superman és l'alter ego de Clark Kent
* Agahnim és l'alter ego de Ganon a The Legend of Zelda
* Heisenberg és l'alter ego de Walter Whyte a Breaking Bad

## Referències

* ↑ alter ego a Optimot
* ↑ «Alter ego». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Ego
* Superego
Viccionari
# André Lerond

André Lerond (Le Havre, 6 de desembre de 1930 - Bron, 8 d'abril de 2018) és un exfutbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ Profile on French federation official site
# Amarnath

Amarnath o Ambarnath (hindi अमरनाथ गुफा que vol dir "Senyor Immortal", urdú امرناتھ گُپھا) és una petita vila i un santuari dedicat a Xiva, en una cova a l'estat de Jammu i Caixmir. El santuari té gran consideració entre els hindús. La cova on es troba el santuari, o Cova d'Amarnath, inclou una estalagmita que té suposades similituds amb el lingam de Xiva; aquesta estalagmita augmenta de mesura i arriba al màxim al festival d'estiu; hi ha altres formacions de gel que representen a Parvati i a Ganesha. La cova està situada a 3888 metres d'altura a 141 km de Srinagar. Hi ha forta presència policial a la zona pel conflicte del Caixmir i cal autorització del govern per peregrinar al lloc.
El poblet proper tenia 200 habitants el 1881. La vall on està la cova està situat a 1 km de distància a l'est i és un exemple d'arquitectura hindú. La seva datació seria del segle xi o una mica anterior. Una inscripció trobada és de 1060 i es creu que fou construït per Mamvaniraja, fill de Chittarajadeva, un mahamandaleswara (feudatari) del rei de Konkan, sota els Chalukya de Kalyan, al Dèccan. El temple mateix té tres portes; inclou algunes figures amb cap, de les quals una femella amb ganivet representa Mahdeva i Parvati i una altra Kali.

## Referències

Imperial Gazetteer of India
* ↑ «New shrine on Amarnath route». The Hindu [Chennai, India], 30-05-2005. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-06-18. [Consulta: 27 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Amarnath - Lloc web oficial
* Amarnath: Journey to the shrine of a Hindu god, Boston Globe photographs, 13 July 2012
* Ishtadevata Arxivat 2016-01-12 a Wayback Machine.
# Amarna Royal Tombs Project

L'Amarna Royal Tombs Project (ARTP, en català Projecte de les tombes reials d'Amarna) va ser una expedició arqueològica creada el 1998 per investigar sobre el terreny i en els registres el destí del contingut dels morts Amarna desapareguts a causa de l'abandonament del-Amarna a la Vall dels Reis durant el regnat de Tutankamon. El director de ARTP és Nicholas Reeves.

## Referències

* ↑ «What is the Valley of the Kings Foundation?» (en anglès). Newsletter of The Valley of the Kings Foundation [Londres], Special Issue 1, 2002, pàg. 3 [Consulta: 9 maig 2021]. «The Amarna Royal Tombs Project, was set up in 1998 to carry out controlled stratigraphic excavation in the Valley»
* ↑ Jarus, Owen «Experts Doubt Claims of "Hidden Chambers" in King Tut's Tomb» (en anglès). Scientific American, 30-03-2016 [Consulta: 9 maig 2021]. «Egyptologist Nicholas Reeves, Director of the Amarna Royal Tombs Project, said the cavities may contain the burial of Tutankhamun's stepmom, Queen Nefertiti.»

## Enllaços externs

* The Amarna Royal Tombs Project Arxivat 2008-06-08 a Wayback Machine.
# Amici per la pelle

Amici per la pelle és una pel·lícula italiana dirigida el 1955 per Franco Rossi. Fou nominada al 10è British Academy of Film and Television Arts i va rebre el Premi OCIC al 16a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Sinopsi

Història de l'amistat de dos escolars, Mario Camurati, de classe mitjana i amb caràcter extrevertit, i Franco Petrocinetti, fil d'un cònsol orfe de mare i introvertit. que estudien a l'Institut Giuseppe Mazzini. A causa d'un petit incident escolar es fan amics. La seva amistat, però, es va deteriorant fins que Franco i el seu pare marxen cap a una altra destinació

## Repartiment

* Geronimo Meynier... Mario
* Andrea Sciré... Franco
* Vera Carmi... La mare di Mario
* Luigi Tosi... El pare di Mario
* Carlo Tamberlani... El pare di Franco
* Paolo Ferrara.. Professor Martinelli
* Marcella Rovena... Professora d'anglès
* Leonilde Montesi... Professora de llatí
* Ignazio Leone... Professor de gimnàstica
* Maria Chiara Bettinali... Margherita
* Isabella Nobili... Alumna
* Renata Bousquet... Alumna
* Roberto Illuminati... Alumno
* Emilio Telve… Alumno
* Angelo Bizzoni ... Alumno
* Vittorio Casali ... Alumno
* Giancarlo Margheriti ... Alumno
* Giancarlo Tiburzi ... Alumno

## Referències

* ↑ Massimo Bertarelli. Il cinema italiano in 100 film: i 100 film da salvare, 2004, p. 46. ISBN 88-8440-340-5.

## Bibliografia

* Catalogo Bolaffi del cinema italiano 1956/1966
# Amares (vila)

Amares és una vila portuguesa situada a la freguesia d'Amares e Figueiredo del municipi d'Amares, del qual és seu, al districte de Braga, regió del Nord i subregió del Cávado.
Manuel I va concedir carta foral a Amares el 1514. L'actual municipi, però, va ser creat el 1853.

## Història

La població d'Amares es va desenvolupar a causa de la situació geogràfica, després de la invasió dels musulmans al segle VIII. El seu nom primitiu sembla que fou Marecos, designació d'una vil·la pertanyent a Gualdim Pais, gran mestre de l'orde dels Templers.
Ací era el Solar dos Machados, descendents del cavaller Mendo Moniz, que amb destral estimbà les portes de Santarém el 8 de maig del 1147, per la qual cosa Alfons I li va donar el domini de Gondar i li feu utilitzar el malnom de Machado ('destral'). La torre de Vasconcelos fou solar de la família dels Vasconcelos, a més del Solar dos Castros de Vila Nova de Cerveira (Solar de Castro).

## Economia

La principal activitat del municipi d'Amares és l'agricultura i la creació de ramat. Domina la policultura: amb dacsa, fesol i taronges, i assumeix també la vinicultura i la floricultura. La transformació de la fusta, la petita indústria, la construcció civil i el comerç són també activitats importants de l'economia del municipi. Amares ha invertit fortament en el turisme, basat en el patrimoni arquitectònic, cultural i ambiental, en el turisme religiós, lligat als santuaris, i en les termes de Caldelas.

## Patrimoni

A la vila destaquen l'església parroquial i la creu de terme.
L'artesania del municipi consta sobretot de teixits, brodats, filat de lli, cistelleria, llanderia, la talla, miniatures en fusta, ceràmica, i pirotècnia.

## Personatges il·lustres

* Gualdim Pais, gran mestre de l'orde Templer, fundador de les ciutats de Tomar i Pombal;
* Sá de Miranda, hi visqué i va morir;

## Agermanaments

Amares està agermanada amb Sent Pau de Dacs, Landes, a l'estat francés.

## Bibliografia

* Pinho Leal, Augusto Soares d’Azevedo Barbosa de. Portugal Antigo e Moderno - Diccionario. Livraria Editora de Mattos Moreira & Companhia, 1873, p. 191.

## Referències

* ↑ Localització en Google Maps.
* ↑ "Amares", na Infopedia, Dicionários Porto Editora
* ↑ http://www.anmp.pt/anmp/pro/mun1/gem101l0.php?cod_ent=M4720 Arxivat 2019-12-11 a Wayback Machine.
# Angra Toldo

Antra Toldo és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Caué, al sud-oest de l'illa de São Tomé. La seva població és de 296 (2008 est.). Limit al nord-oest amb São João dos Angolares i al sud-oest amb Ribeira Afonso. Al nord-est hi ha la frontera amb el districte de Cantagalo. A tota la part meridional de l'illa i del districte la llengua principal és el crioll portuguès anomenat angolar, mentre que a la resta de l'illa parlen el crioll forro.

## Evolució de la població

Població d'Angra Toldo (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 260 | 296 |

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Andrea Viviano

Andrea Viviano (Alessandria, 22 de juny de 1904 - Alessandria, desembre 1962) fou un futbolista italià, que jugava de defensa, que va competir durant la dècada de 1920.
A nivell de clubs va ser jugador de l'AC Voghera (1920-1921) i US Alessandria (1921-1928), amb qui guanyà la Copa CONI de 1927.
El 1928 va ser seleccionat per disputar els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on l'equip italià guanyà la medalla de bronze en la competició de futbol, però no jugà cap partit per culpa d'una lesió de menisc patida pocs dies abans dels Jocs que l'obligà a retirar-se del futbol.

## Referències

* ↑ Andrea Viviano Arxivat 2018-07-19 a Wayback Machine. a museogrigio.it
* ↑ A.Viviano a olympic.org
* ↑ «Un calciatore alessandrino operato di menisco». La Stampa, p. 5 [Consulta: 10 juliol 2012].
# Andrea da Valle

Andrea da Valle (Koper, primer quart del segle XVI- 1578) va ser un arquitecte italià.

## Biografia

Nascut a la vora de Koper d'un cert Antonio, va viure i va treballar com a arquitecte i picapedrer sempre a Pàdua, on probablement va ser trucat pel seu oncle Matteo també picapedrer. El primer informe, que dona testimoni de la seva presència a Pàdua, es remunta a l'any 1531, mentre que el 1532 surt documentat al testament del seu oncle, que li va deixar eines de treball i una mica de roba. El 1533 va ser ajudant de Giovanni Maria Falconetto durant les obres a la capella de sant Antoni de la Basílica de Sant Antoni de Pàdua. En col·laboració amb l'escultor Tiziano Alinio el 1539 va llogar un taller qua de presenti inciduntur et laborantur lapides. A l'any següent va treballar a Bolonya en la construcció de dos claustres adjacents a l'església de Sant Gregori, aquest és el seu primer treball original conegut.
Després de la mort de Falconetto va rebre l'encàrrec de completar la Villa dei Vescovi a Torreglia, a les Colli Euganei. El 1547 va presentar un projecte per a la realització del nou cor de la catedral de Pàdua, en competició amb Jacopo Sansovino; el seu projecte va ser escollit especialment pel suport que li va donar el bisbe de Pàdua, el cardenal Francesco Pisani, el seu protector. El coneixement i les maniobres de Sansovino van aconseguir la intervenció de Michelangelo Buonarroti, qui va presentar un nou projecte que va ser aprovat i la realització del qual va ser confiada, l'1 de gener 1551, precisament a Andrea da Valle.
També el 1552 va ser a Treviso, on va construir el palau municipal i potser també la Lògia del Palazzo dei Trecento. Entre els anys 1557 i 1560 va treballar en diverses obres a Pàdua i els seus voltants: para messer Francesco Lando (no identificat), per a les monges de Santa Agata, per al claustre del monestir de Santa Maria di Vanzo i per al cor de l'església de San Giacomo a Monselice. Totes aquestes obres s'han perdut, excepte la de Monselice. Estudis recents també s'atribueix a la seva autoria la construcció de la Villa Pisani a Monselice, que prèviament havia estat atribuïda a Palladio.

## Bibliografia

* Grossato, Lucio. «Andrea da Valle» (en italià). Trenccani. Enciclopedia, 1961. [Consulta: 9 desembre 2014].
# Annabelle Brunet

Annabelle Brunet (Perpinyà, 11 d'octubre de 1976) és una advocada i política nord-catalana. Inicialment membre del partit de dreta la Unió de Democràtes i Independents, i després d'Els Centristes, fou entre 2015 i 2020 adjunta a la batllia de Perpinyà i responsable de les relacions amb la Universitat Via Domícia de la mateixa ciutat. Fou una de les persones claus, i més importants, pel que fa a la realització de l'acte multitudinari del Consell de la República a Perpinyà, que amb el nom La República al centre (del món), que aplegà més de 100.000 persones al voltant dels exiliats polítics Clara Ponsatí, Carles Puigdemont i Toni Comín a la capital nord-catalana el 29 de febrer del 2020.
A les eleccions legislatives franceses de 2024 es presentà com a candidata a la primera circumscripció dels Pirineus Orientals en una candidatura centrista amb el suport de partits com Els Centristes i Unitat Catalana.

## Referències

* ↑ «La tinenta d'alcalde de Perpinyà: "M’importa un rave l'opinió de Manuel Valls"». El Nacional.cat, 29-02-2020 [Consulta: 1r març 2020].
* ↑ «Élections législatives 2024 : "Je me présente contre les extrêmes et le mépris", Annabelle Brunet, la voix du centre sur la première circonscription des Pyrénées-Orientales» (en francès). L'Independant, 18-06-2024.
# Annabelle Dreville

Annabelle Dreville (Beauvais, Oise, 4 de març de 1995) és una ciclista francesa, professional des del 2016 i actualment a l'equip FDJ-Nouvelle Aquitaine-Futuroscope.

## Palmarès

* 2015
** Campiona de França sub-23 en contrarellotge
* 2017
** 1a a La Picto-Charentaise
** 1a al Gran Premi de Chambéry

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Arnold de Flandes

Arnold de Flandes és el nom dels següents personatges:
Comtes de Flandes:
* Arnold I el Vell, 918-958 i 961-965
* Arnold II el Jove 965-989
* Arnold III del Desgraciat, comte de Flandes (també Arnold d'Hainaut, comte d'Hainaut) 1070-1071
# Arnold de Frísia Occidental

Arnold de Gant o Arnulf nascut a Gant cap al 951, mort a la vora del Mosa el 18 de setembre del 993, va ser comte de Frísia Occidental de 988 a 993. Era fill de Teodoric II, comte de Frísia, i d'Hildegarda de Flandes.
Va néixer a Gant d'on el sobrenom que li va ser atribuït (Arnulf Gandensis). La seva primera menció en un document contemporani data del 26 d'octubre del 970 on és citat amb els seus pares. Apareix igual que el seu pare i de manera inicial al seu costat en nombroses cartes flamenques.
Es va casar el maig de 980 amb Luitgarda (nascuda el 955 a Brussel·les; aquesta era filla de Sigifred, comte de Luxemburg). Luitgarda era la germana de Cunegunda de Luxemburg, esposa de l'emperador Enric II el Sant. Arnold i Luitgarda van tenir tres fills:
* Adelaida († vers 1045), casada amb Balduí II, comte de Boulogne, i després amb Enguerrand I, comte de Ponthieu;
* Teodoric III (vers 980 † 1044) ;
* Sigifred (vers 980 † 1030)
Arnold va ser el primer a lluitar contra els frisons occidentals en revolta. Va oferir una part de les seves terres (de les quals Bergan, avui Hillegersberg, i Schie, avui Overschie a la vora del riu Schie) al monestir d'Egmont. Aquesta donació té potser una relació amb els esforços d'assecament dels aiguamolls holandesos pels monjos d'Egmont. Va acompanyar l'emperador Otó II a Roma el 983 i va augmentar els seus territoris cap al sud.
Arnould va ser mort el 18 de setembre de 993, probablement a la desembocadura del Mosa. Va ser enterrat amb altres membres de la seva família a l'abadia d'Egmont i va ser més tard canonitzat. Liutgarda va oferir el territori de Rugge a l'abadia Saint-Pierre de Gant el 20 de setembre de 993, a tall d'ofrena per a la salvació de l'ànima del seu espòs. El juliol de 1005, es va reconciliar amb els frisons occidentals en revolta.

## Referències

* ↑ de Smet, J.-J.. «Arnoul de Gand». A: Biographie Nationale de Belgique. volum 1, 1867.
* ↑ Cornet, Fernando María. Cosas de Familia (en castellà). Trento: Uni Service, 2011, p. 397. ISBN 978-88-6178-767-4.
* ↑ Salazar de Mendoza, Pedro. Monarquía de España (en castellà). Vol. 2º. Madrid: Joachin Ibarra, 1770, p. 71.
# Heraclides Esculapi

Heraclides (llatí: Heracleides, en grec antic: Ἡρακλείδης) va ser un metge grec de l'illa Cos. Era el setzè descendent d'Esculapi, fill d'Hipòcrates I, del segle v aC. Es va casar amb Fenàreta o amb Praxítea, amb la que tingué dos fills: Sosandre i Hipòcrates II, el famós metge Hipòcrates.

## Referències

* ↑ 1. Heracleides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 390-391
# Can Xapes

Can Xapes és una masia de Vilablareix (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia catalana de construcció tradicional, amb murs de pedra morterada estructurada en tres crugies i ampliada posteriorment seguint la inclinació del teulat a dues aigües. La porta de pedra és d'arc de mig punt dovellada. Les finestres són de pedra amb influència gòtica, ornamentació típica de la zona i ampit motllurat a les de la planta superior.

## Història

La masia és enmig de la muntanya en estat de degradació per manca de les mínimes reformes. A prop hi ha un pou de glaç, de difícil localització.

## Referències

* 1 2 3 «Can Xapes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].
# Anais Möller

Anais Möller és una astrofísica veneçolana que ara com ara exerceix com a investigadora en la Universitat Nacional Australiana, especialment en l'observatori del Mont Stromlo a Canberra.

## Biografia
### Formació acadèmica

Möller va estudiar física teòrica en la Universitat Simón Bolívar a Veneçuela. Més endavant es va traslladar a França per realitzar els seus estudis de Màster i Doctorat en la Universitat de París 7 Denis Diderot.

### Carrera

En finalitzar els seus estudis a França es va traslladar a Austràlia per vincular-se professionalment amb la Universitat Nacional Australiana, on actualment exerceix com a investigadora a l'observatori del Mont Stromlo a Canberra. Allà estudia les supernoves de tipus Ia, sistemes que utilitza per mesurar distàncies espacials i estudiar l'expansió de l'univers. A més a més avança projectes de classificació fotomètrica, aprenentatge automàtic i sondejos sobre energia fosca.

## Referències

* 1 2 3 Anais Möller Arxivat 2019-03-27 a Wayback Machine. Perfil en la Universidad Nacional Australiana. Consultat el 26 de març de 2019.
* ↑ Anais Möller | Supernova photometric classification in SNLS with machine learning YouTube. 7 de desembre de 2016. Consultat el 26 de març de 2019.
* ↑ La importancia de ser mujer, científicas premiadas El estímulo. 13 de març de 2017. Consultat el 26 de març de 2019.
* ↑ Anais Möller, la venezolana que desentraña los secretos de la energía oscura sbs.com.au. 23 de juliol de 2017. Consultat el 26 de març de 2019.
* ↑ Anais Möller The Dark Energy Survey. 19 de maig de 2018. Consultat el 26 de març de 2019.