OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pic de la Font Blanca

Situat a la parròquia d'Ordino, el Pic de la Font Blanca (o de Rialb) és amb els seus 2.906 metres, una de les set úniques muntanyes d'Andorra que superen el 2.900 metres d'altitud. La seva carena és la frontera amb el departament francès de l'Arieja. És considerada pels muntanyistes una de les millors pales dels Pirineus.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Panoràmica des del cim del pic
* Fotografia del cim Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
# Giovanni Tortelli

Giovanni Tortelli (o Giovanni Tortellio, o bé, en llatí, Johannes Tortellius) (Arezzo, vers 1400 - 1466), fou un gramàtic i humanista italià.

## Biografia

Es formà amb els humanistes més destacats del moment, com Leonardo Aretino, a Florència, o Vittorino da Feltre, a Màntua.
El 1434 va conèixer, a Florència, a Lorenzo Valla, amb qui establí una gran amistat, prova de la qual és la dedicatòria per part d'aquest, a Tortelli, de les seves Elegantiae linguae latinae.
Participà activament en el concili de Ferrara (posteriorment continuat a Florència), en el qual es produí el contacte entre el món intel·lectual grec del moment i el món intel·lectual llatí, crucial per a la configuració de la matriu greco-llatina de l'actual cultura occidental. En el citat concili, a més de Tortelli, hi prengueren part, entre els humanistes italians lligats a la cúria romana o a les tasques conciliars, Poggio Bracciolini, Leon Battista Alberti, Ambrogio Traversari, Lapo de Castiglionchio, Eneas Silvio Piccolomini o Leonardo Bruni, així com Guarino de Verona, deixeble de Manuel Crisolores, que hi exercí d'intèrpret.
Després del concili de Ferrara entrà a formar part de la familia del cardenal Giuliano Cesarini i, posteriorment, passà a formar part, de forma estable, de la cúria papal de Nicolau V, el "papa humanista", el qual li confià, entre altres tasques, la direcció de la incipient Biblioteca Vaticana.

## Obres

* La seva obra principal és el De ortographia, en la que en, partint de l'exposició de la grafia de les paraules gregues en llatí, fa una arreplega enciclopèdica del món clàssic en totes les seves vessants.

## Notes

* ↑ Guido M. Capelli; El Humanismo italiano, pàg. 96

## Referències

* Guido M. Capelli; El Humanismo italiano, Alianza Editorial, Madrid, 2007. ISBN 9788420648804
# Resolució 1934 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1934 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de juny de 2010. Després de considerar un informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF) i reafirmant la resolució 1308 (2000), el Consell va ampliar el seu mandat per un període de sis mesos més fins al 31 de desembre de 2010.
El Consell de Seguretat va demanar la implementació de la Resolució 338 (1973) que exigia la celebració de negociacions entre les parts per a la solució pacífica de la situació a l'Orient Mitjà. Acull amb satisfacció els esforços de la UNDOF per implementar la política de tolerància zero sobre l'esclavitud i l'abús sexual. En el moment de l'adopció de la Resolució 1934, la UNDOF estava dirigida pel filipí Natalio Ecarma III.
Finalment, es va demanar al Secretari General que informés abans del final del mandat de la UNDOF sobre les mesures per aplicar la Resolució 338 i l'evolució de la situació. La UNDOF va ser creada el 1974 per la Resolució 350 per supervisar l'alto el foc entre Israel i Síria. L'informe del secretari general de conformitat amb la resolució anterior sobre la UNDOF va indicar que la situació a l'Orient Mitjà es mantindria tibant fins que es pogués assolir un acord.

## Referències

* ↑ «Security Council extends UN Disengagement Force monitoring 'Blue Line' between Israel, Syria». United Nations, 30-06-2010.
* ↑ Sabater, Madel «UNSC extends UNDOF mandate». Manila Bulletin, 01-07-2010.
* ↑ «Golan UN peacekeeping force mandate extended». AFP, 30-06-2010.
* ↑ «U.N. extends Golan Heights mandate». United Press International, 01-07-2010.
* ↑ Ban, Ki-moon. «Report of the Secretary-General on the United Nations Disengagement Observer Force». United Nations, 09-06-2010.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Tularosa

Tularosa és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 2.864 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tularosa tenia 2.864 habitants, 1.134 habitatges, i 765 famílies. La densitat de població era de 526,6 habitants per km².
Dels 1.134 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,2% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.522 $ i la renda mediana per família de 30.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.654 $ mentre que les dones 18.080 $. La renda per capita de la població era de 12.507 $. Aproximadament el 19,5% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tularosa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tularosa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Víctor Tuneu Folch

Víctor Tuneu Folch (Artés, Bages, 1845 - el Masnou, Maresme, 15 de novembre de 1928) fou un farmacèutic català, alcalde del Masnou de 1923 a 1924.
Era farmacèutic de professió i va exercir al Masnou des de finals del segle xix. També va obtenir el títol oficial de secretari l'any 1880, i fou secretari del Jutjat de Pau del Masnou.
Amb l'adveniment de la Dictadura de Primo de Rivera, el setembre de 1923, el consistori de l'Ajuntament del Masnou fou dissolt per ordre militar, com a la resta de pobles, i tots els regidors i alcalde destituïts. El 2 d'octubre, en sessió municipal extraordinària, presidida per Florencio Conde Gazen, alferes de la secció de carrabiners de Premià de Mar, fou designat alcalde del Masnou. L'abril de 1924, però, fou substituit per Joan Llampallas Alsina, i ell passà a ser regidor i tinent d'alcalde primer. Ostentà aquest càrrec fins a la seva mort, ocurreguda l'any 1928 a 83 anys.
Es casà amb Mercè Vilar Bergalló, i quan aquesta morí, es tornà a casar amb Dolors Duran Millet.

## Referències

* 1 2 «Esquela de Víctor Tuneu Folch». La Vanguardia, 15-11-1928, p. 3.
* ↑ Toran, Rosa. Atles electoral: els consistoris del Masnou 1812-1979. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2013.
* ↑ Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 294.
* ↑ «Crónica local». El Diluvio, 10-05-1880, p. 8611.
* 1 2 «Información regional: Masnou». La Vanguardia, 09-12-1928, p. 28.
# Jerarquia del coneixement

La jerarquia del coneixement, també coneguda com a jerarquia DIKW o piràmide del coneixement pot ser definida com un conjunt de models per a representar les relacions aparentment estructurals entre dades, informació, coneixement i, en certs casos, saviesa. En general:
* La informació es defineix en termes de dades.
* El coneixement es defineix en termes d'informació.
* La saviesa es defineix en termes de coneixement.
Així, de les dades (el nivell més baix), se'n pot extreure informació. De la informació, es pot crear coneixement. Quan aquest coneixement és aplicat correctament pel bé comú, s'assoleix la saviesa (el nivell més alt).
No totes les versions d'aquesta piràmide inclouen els quatre nivells, especialment el quart, per les ambigüitats semàntiques i la càrrega filosòfica que comporta. En altres ocasions, a banda de ser considerada una jerarquia o una piràmide, també es parla d'aquesta estructura com una cadena, una plataforma o un continu.

## Enllaços externs

* Jonathan Hey, The Data, Information, Knowledge, Wisdom Chain: The Metaphorical link
# Arraona

Arraona (escrit antigament Arrahona) és un jaciment arqueològic d'època romana, no anterior a la primera meitat del segle i aC, situat a l'actual barri de la Salut de Sabadell. Es va descobrir a principi de segle xx.
El topònim d'Arraona ha perdurat durant segles i se cita per primera vegada en l'itinerari de Cadis a Roma en un dels vasos Apol·linars trobats en les termes de Vicarello a Itàlia.
Era una vil·la romana coneguda en llatí com a Arragonem o Arragona establerta al cim de la serra de Sant Iscle, a l'indret de l'actual Santuari de la Mare de Déu de la Salut, situat a l'esquerra del riu Ripoll i a l'entitat de població de la Salut. Fou citada als itineraris romans, ja que antigament la Via Augusta havia passat pel Vallès i, per tant era un lloc transitat. Hi ha restes de la natatio (piscina) de les instal·lacions termals. Es va trobar un mosaic on apareixia una dona (tritonessa) fent el seguici del déu Neptú.
Hi aparegueren restes d'objectes de ceràmica com àmfores, doliums, tegulae, etc., així com pedres treballades i indicis de parets. Sota la direcció de Joan Vila Cinca la primera etapa d'excavacions es va fer durant els anys 1912-1916. A aquesta hi seguiren dues més 1931-1935 i la darrera el 1948-1949, sota la direcció de Vicenç Renom. El material trobat es conserva al Museu Arqueològic de Barcelona i al Museu d'Història de Sabadell. El jaciment consta de tres períodes: Ibèric, romà i medieval.
No es considera que el jaciment d'Arraona fos la base de l'actual Sabadell.
Mapa de la Via Augusta :

## Referències

* ↑ L Pérez - Espacio, tiempo y forma. Serie I, Prehistoria Espacio, Tiempo y Forma, Serie I, Prehist y Arqueol., t. 7, 1994, pàgs. 357-369.
* ↑ La vil·la romana de Can Martí
* ↑ «Descobreix Sabadell. El patrimoni del rodal». Ajuntament de Sabadell. Arxivat de l'original el 12 d’abril 2013. [Consulta: 16 maig 2013].
* ↑ Imágenes femeninas en los mosaicos de la Hispania alto-imperial
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 Hurtado, Víctor; Mestre, Jesús; Miserachs, Toni. Atles d'Història de Catalunya. Edicions 62, octubre 1998 (3a edició), p. 38-39. ISBN 84-297-4061-9.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 77, entrada: "Augusta, via". ISBN 84-297-3521-6.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Borja de Riquer i Permanyer, Borja (director). Història. Política, Societat i Cultura dels Països Catalans. Volum 1. Els temps prehistòrics i antics fins al segle V. Enciclopèdia Catalana, 1996, p. 446 pàgines, p. 303. ISBN 84-7739-979-4.

## Notes

* ↑ Aquest mosaic és una rèplica de l'original que hi havia en aquest lloc i que es va arrencar per traslladar-lo al Museu d'Història de Sabadell, on es pot visitar

## Vegeu també

* Arraona (revista d'història)
* Turó d'Arraona

## Enllaços externs

* Las excavaciones del poblado de Arragona. Vicente Renom Costa, Lluís Mas i Gomis. Revista d'història Arrahona, n. 1-2, 1950. Revistes catalanes amb accés obert
# Trofeu Laigueglia 2023

El Trofeu Laigueglia 2023 va ser la 60a edició del Trofeu Laigueglia. Es disputà l'1 de març de 2023 sobre un recorregut de 201,3 km amb sortida i arribada a Laigueglia, a la Ligúria. La cursa formava part de l'UCI ProSeries amb una categoria 1.Pro.
El vencedor final fou el francès Nans Peters (AG2R Citroën Team) que s'imposà en solitari en l'arribada a Laigueglia. El seu company d'equip Andrea Vendrame fou segon i Alessandro Covi (UAE Team Emirates) tercer.

## Equips

L'organització convidà a 20 equips a prendre part en aquesta cursa: nou de categoria WorldTeams, sis de categoria ProTeam i cinc equips continentals.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Nans Peters desafía el aguacero para imponerse en el Trofeo Laigueglia» (en castellà), 01-03-2023. [Consulta: 7 març 2023].
* ↑ «Startlist for Trofeo Laigueglia 2023». [Consulta: 7 març 2023].

## Enllaços externs

* Trofeu Laigueglia 2023 - Lloc web oficial
# Pont d'Engordany

El pont d'Engordany és un pont de la parròquia andorrana d'Escaldes-Engordany d'un sol arc sobre el riu de la Valira d'Orient, que uneix les poblacions de les Escaldes i Engordany. És un monument declarat Bé d'interès cultural.
La seva estructura és d'un sol arc, disposa de muralleta i té com a singularitat que és força asimètric a causa del desnivell dels dos extrems.

## Referències

* ↑ «Pont d'Engordany». Patrimoni Cultural d'Andorra. Govern d'Andorra. [Consulta: 17 agost 2017].
# Tulare (Califòrnia)

Tulare és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 59.535 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tulare tenia 43.994 habitants, 13.543 habitatges, i 10.753 famílies. La densitat de població era de 1.022,6 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,6% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.637 $ i la renda mediana per família de 36.935 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.467 $ mentre que les dones 23.775 $. La renda per capita de la població era de 13.655 $. Entorn del 16,9% de les famílies i el 20,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Tulare». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tulare». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Vireó de bigotis

El vireó de bigotis (Vireo altiloquus) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita manglars, bosc obert, fruiters i ciutats a les àrees costaneres i illes al centre i sud de Florida, Bahames, Antilles, illes Caiman, Providencia, Santa Catalina, San Andrés, i des de les Antilles Neerlandeses cap a l'est fins l'illa Margarita.

## Referències

* ↑ «Vireó de bigotis». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Jordi Pinell i Pons

Jordi Pinell i Pons (Barcelona, 1921 - Montserrat, 1997) va ser escriptor de teatre, poesia i assaig, liturgista i monjo de Montserrat.
Interessat per l'escriptura des de ben jove, de nom civil Joan, va estudiar comptabilitat i va treballar en diverses empreses. Va entrar a Montserrat el 1945, va professar com a monjo el 1950 i va ser ordenat sacerdot el 1953. Des del 1951 es va ocupar de la revista Serra d'Or, i en va ser director des de 1959 i durant tres anys. Va passar uns anys Roma, on el 1966 va defensar la tesi sobre les hores de vigília als monestirs hispànics. Va ser professor de litúrgia al Pontifici Institut de Litúrgia de Sant Anselm i de literatura catalana a la Universitat de Roma La Sapienza des del 1979 al 1986. El 1991 emmalaltí i tornà a Montserrat, on tingué Josep-Miquel Bausset d'infermer.
Va fer diverses obres de teatre, treballs de poesia, estudis sobre litúrgia, assaigs sobre Carles Riba i Jacint Verdaguer i la novel·la L'últim que retrata el barri romà de Trullo.

## Referències

* 1 2 3 «Jordi Pinell i Pons». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ d'Endrets, Equip. «Quan va haver-hi una mica més de llibertat... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans» (en catalan). Arxivat de l'original el 2022-01-08. [Consulta: 8 gener 2022].
* 1 2 3 4 Bausset, Josep-Miquel «25 anys de la mort de Jordi Pinell, monjo i liturgista». Catalunya Religió.
* ↑ «“Los premios Serra d’Or eran como los premios nacionales catalanes”» (en castellà), 01-05-2016. [Consulta: 8 gener 2022].

## Enllaços externs

* Olivar, Alexandre. «Don Jordi Pinell, un investigadors en el camp històric de la litúrgia». Miscel·lània litúrgica catalana, [en línia], 1999, p. 13-25.
# Arrapaquítida

L'Arrapaquítida (en grec antic: Ἀρραπαχῖτις, Arrapakhitis) fou un districte de la província d'Assíria a l'antiguitat, situada al límit amb Armènia. Segurament era anomenada a partir de la ciutat d'Arrapa o Arrafa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Arrhapachitis». Dictionary of Greek and Roman Geography, 1854.
# Trofeu Laigueglia 2019

El Trofeu Laigueglia 2019 va ser la 56a edició del Trofeu Laigueglia. Es disputà el 17 de febrer de 2019 sobre un recorregut de 203,7 km amb sortida i arribada a Laigueglia, a la Ligúria. La cursa formava part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.HC.
El vencedor final fou l'italià Simone Velasco (Neri Sottoli-Selle Italia-KTM)) que s'imposà en solitari. Nicola Bagioli (Nippo-Vini Fantini-Faizanè) i Matteo Sobrero (equip nacional Italià) completaren el podi.

## Equips

L'organització convidà a 20 equips a prendre part en aquesta cursa.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Simone Velasco gana el Trofeo Laigueglia». biciciclismo.com/, 17-02-2019 [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ Participants a procyclingstats.com

## Enllaços externs

* Trofeu Laigueglia 2019 - Lloc web oficial
# Plougourvest

Plougourvest (en bretó Gwikourvest) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 1.219 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.009 | 1.007 | 1.023 | 1.060 | 1.124 | 1.144 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean Jézéquel | |
# Giro de la Província de Grosseto

El Giro de la Província de Grosseto (en italià Giro della Provincia di Grosseto) és una cursa ciclista per etapes italiana que es disputà el 2008 i 2009 a la província de Grosseto. La cursa formà part de l'UCI Europe Tour, amb una categoria 2.1.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2008 | Filippo Pozzato | Grega Bole | Mauro Santambrogio |
| 2009 | Daniele Pietropolli | Enrico Gasparotto | Stefano Garzelli |

## Referències

* ↑ «Giro della Provincia di Grosseto (Ita) - Cat.2.1». [Consulta: 30 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)
# Tropidopola cylindrica

Tropidopola cylindrica és una espècie d'ortòpter pertanyent a la família Catantopidae. És present a l'àrea litoral i prelitoral del Mediterrani occidental, des del nord d'Àfrica (Marroc, Algèria, Tunísia i Líbia) i la península Ibèrica (zona compresa entre la conca del Guadalquivir i la de l'Ebre) fins a la meitat meridional de la península Itàlica i Grècia, incloent Illes Balears, Còrsega, Sardenya i Sicília.
Es tracta d'un ortòpter molt difícil de localitzar en la natura, tant pels seus hàbits ecològics com per la seva cripsis i comportament defensiu. De fet, a la península Ibèrica i Balears no hi ha gaires cites confirmades, però totes són molt disperses, cosa que ens possibilita traçar una àrea de distribució imaginària. Aquestes pertanyen a les províncies d'Alacant, Almeria, Cadis, Castelló, Córdoba, Jaén, Lleida, Múrcia, Osca, Saragossa, Tarragona, València i a les illes de Mallorca i Menorca. Segons les dades proporcionades per Biodiversidad Virtual, a Espanya hi ha un pic d'adults en l'època primaveral (febrer-juny depenent de la localitat) i un altre en la tardor (entre setembre i octubre), amb uns pocs exemplars adults durant l'estiu, cosa que apunta cap a un cicle bivoltí (dues generacions anuals).

## Morfologia

Grandària mitjana: les mesures del mascle oscil·len entre els 29 i 33 mm, mentre que les de la femella entre els 32 i 40 mm. Coloració de marró a ocre, més rarament rogenca i a vegades verda. La forma del cos és molt característica, allargat i esvelt, quasi cilíndric (d'aquí prové el seu nom específic) amb els extrems aguts i unes potes no tan adaptades per saltar, sinó que les estan per aferrar-se i lliscar per les tiges de les gramínies, presentat unes tíbies i fèmurs curts i tarsos i puntes de les potes allargats.

## Ecologia

S'associa amb la vegetació que creix en zones humides, sobretot aiguamolls i marges fluvials, amb freqüència sobre Phragmites australis; en general s'ha trobat sobre Carex, Typha, Juncus i Phragmites, gèneres caracteritzat per la forma plana i allargada de les tiges, morfologia per a la qual està ben adaptat. Viu en zones de baixa altitud, paradoxalment en llocs àrids, fins i tot subdesèrtics i desèrtics, tot i que sempre restringit a la vegetació de ribera.

## Notes

* ↑ Biodiversidad Virtual (castellà)

## Enllaços externs

* Butlletí SEA, nº36 - Pàgines 96-106 (castellà)
# Jorge Azanza Soto

Jorge Azanza Soto (Altsasu, Navarra, 16 de juny de 1982) és un ciclista basc que fou professional entre 2005 i el 2013.

## Palmarès

* 2004
** 1r a la Pujada a Gorla
** 1r a la Volta a Còrdova
** Vencedor d'una etapa al Volta al Bidasoa

### Resultats al Tour de França

* 2007. 82è de la classificació general
* 2012. 74è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2011. 68è de la classificació general
* 2013. 33è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2011. 97è de la classificació general
* 2013. 90è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Aramirè

Aramirè era un grup musical de Salento, a Itàlia, especialitzat en les diverses formes locals tradicionals de la música en versions noves amb lletra a temàtica contemporània. El grup es va crear el 1996 per uns membres del grup desaparegut Canzoniere di Terra d'Otranto, que ja a final dels anys 1950 van començar estudiant i restituir la música tradicional local. Dels tres fundadors, Luigi Chiriatti, Roberto Raheli e Sandro Girasoli, el 2004 només queda Raheli, com a resultat d'una divergència sobre la deriva comercial de la música folklòrica. El gener 2007 van donar un concert il·lustre al Carnegie Hall de Nova York.
Crea obres amb versió pizzica de la tarantel·la, de vegades anomenat «neotarantisme», cançons de la regió de la Grècia Salentina, la zona de parlar grec del sud d'Itàlia, cançons tradicionals d'amor, cançons polifòniques d'amor i treball. Col·labora amb l'editorial del mateix nom, amb el qual va editar diferents llibres amb CD.

## Obres destacades

* Sud Est (2001)
* Mazzate Pesanti (2004)

## Referències

* ↑ Stradling, Rod. «Aramirè Compagnia di Musica Salentina» (en anglès). Mustrad - The Magazine for Traditional Music throughout the World, 20-03-2005. [Consulta: 9 agost 2020].
* 1 2 Santoro, Vincenzo «L'altro Salento degli Aramirè a dieci anni da "Mazzate pesanti"» (en italià). Salento Review, 11-07-2014 [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ Santoro, Vincenzo. «La musica salentina spopola a New York» (en italià), 19-01-2007.
* ↑ Plastino, Gofredo (ed.); et alii. La musica folk. Storie, protagonisti e documenti del revival in Italia (en italià). Milà: Il Saggiatore, 2016. ISBN 9788865765128.
* ↑ della Mea, Ivan «Compagni, queste sono «Mazzate pesanti»!». Unità, 12 dicembre 2004.
* ↑ Imbornone, Ambrosia J.S. «AramirÈ Compagnia Di Musica Salentina, Mazzate pesanti» (en italià). Mescalina, 22-03-2005. [Consulta: 9 agost 2020].

## Enllaços externs

* «Edizioni Aramiré» (en italià).