OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicolás Santacatalina Ferreres

Nicolás Santacatalina Ferreres (Port de Sagunt, 14 d'agost de 1919 - Castelló de la Plana, 22 de juliol de 2004) fou un futbolista valencià de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Es formà al CE Castelló, i el 1939 fitxà pel FC Barcelona, amb qui debutà a primera divisió. Retornà al Castelló, i l'any 1944 ingressà al CE Sabadell a primera divisió. L'any 1947 fitxà pel València CF, club on guanyà una lliga i una copa espanyoles.
El seu germà Manuel Santacatalina Ferreres també fou futbolista de primera divisió.

## Palmarès
### València

* Lliga espanyola:
** 1946-47
* Copa espanyola:
** 1948-49

## Notes

* ↑ Algunes fonts fixen com a data de naixement el 10 d'agost.

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «JUGADOR DEL CASTELLÓN Y DEL VALENCIA : Nicolás Santacatalina fue patrón de pesca y futbolista». El Periódico Mediterráneo, 24-06-2006. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Fitxa a ciberche». ciberche.net. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Nicolás Santacatalina Ferreres a BDFutbol
# Ryszard Ochyra

Ryszard Ochyra (nascut el 1949) és un briòleg polonès La forma en botànica abreujada del seu nom és Ochyra.
És el cap del Laboratori de Briologia en l'Institut de Botànica de l'Acadèmia de Ciències de Polònia, a Cracòvia. Ha realitzat treballs de camp a Tanzània, Àfrica del Sud, Antàrtida, Tierra del Fuego, Malvines, illes Príncep Eduard, illes Crozet i illes Kerguelen.

## Algunes publicacions

* ryszard Ochyra, halina bednarek-Ochyra, barbara godzik. 2013. Bibliography of the W. Szafer Institute of Botany Polish Academy of Sciences (1953-2012). Part 1 de Bibliografia del W. Szafer Institute of Botany. Ed. W. Szafer Institute of Botany, Polish Academy of Sciences, 442 pp. ISBN 8362975156, ISBN 9788362975150

## Referències

* ↑ Brummitt, R. K.; C. E. Powell. Authors of Plant Names. Royal Botanic Gardens, Kew, 1992. ISBN 1-84246-085-4.
* ↑ [http://books.google.cat/books?id=J4QwIGkreN8C&dq=Ryszard+Ochyra&hl=ca-419&sa=X&ei=otIyVNSUFMnGggS1qICgCA&ved=0CC8Q6AEwAw%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D ryszard Ochyra, halina bednarek-Ochyra, ronald lewis-Smith. 2008. Illustrated Moss Flora of Antarctica.]
# Ryszard Sielicki

Ryszard Sielicki, originalment Ryszard Berlinson (Varsòvia 3 de març de 1916 - Varsòvia, 21 de desembre de 2005) fou un compositor polonès d'origen jueu.

## Biografia

Durant els anys 1937–1939 va estudiar teoria musical amb Kazimierz Sikorski al Conservatori de Varsòvia. Els seus estudis es van veure interromputs per l'esclat de la Segona Guerra Mundial. Mentrestant, va treballar com a ajudant de Jerzy Gert, el director musical del segell discogràfic Odeon. Després de l'esclat de la guerra, va marxar a la Unió Soviètica, on va començar a estudiar composició a Minsk amb Nikolai Zolotaryov. El 1943, va començar a estudiar composició amb Anatol Aleksandrov, Yuri Shaporin i Dmitri Xostakóvitx al Conservatori Estatal Piotr Txaikovski a Moscou, i es va graduar el 1948. El 1956, va tornar a Polònia i s'instal·là definitivament a Varsòvia, on va esdevenir el director artístic de Polskie Nagrania Muza -allà va crear sèries editorials com Musica Antiqua Polonica i Polish Jazz. Va ocupar aquest càrrec fins a la campanya antisemita que va seguir als fets de març de 1968. Va morir a Varsòvia. Està enterrat al cementiri jueu del carrer Okopowa (parcel·la 2).
Ryszard Sielicki va ser un compositor de música simfònica i de cambra, música de cinema, música per a representacions teatrals, cançons i música per a contes de fades infantils (per exemple, Stoliczek, nałam się i O krasnoludkach i sierotce Marysi publicat per Muza) i cançons escèniques. Va compondre música per a cançons com "Na Francuska" de Sława Przybylska, "16 lat" de Violetta Villas, "Ach Franka, Franka" de No To Co i "Warszawa w Różów" d'Anna German.

## Família

La seva dona era Maria Sielicka, de soltera Warschauer (1918–1999), amb qui va tenir un fill, Edward (nascut el 1956).

## Referències

* ↑ Grób Ryszarda Sielickiego w bazie danych Cmentarza Żydowskiego przy ul. Okopowej w Warszawie
* ↑ Grób Marii Sielickiej w bazie danych Cmentarza Żydowskiego przy ul. Okopowej w Warszawie
# Richgrove

Richgrove és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.723 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Richgrove tenia 2.723 habitants, 561 habitatges, i 521 famílies. La densitat de població era de 2.236,9 habitants/km².
Dels 561 habitatges en un 69,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,3% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 7% no eren unitats familiars. En el 4,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 43,5% tenia menys de 18 anys, un 12,1% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 13,1% de 45 a 60 i un 4,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.885 $ i la renda mediana per família de 23.109 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.089 $ mentre que les dones 12.500 $. La renda per capita de la població era de 6.415 $. Entorn del 33,1% de les famílies i el 36,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Richgrove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Richgrove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Richfield (Pennsilvània)

Richfield és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 459 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Richfield tenia 459 habitants, 160 habitatges, i 123 famílies. La densitat de població era de 211 habitants/km².
Dels 160 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,3% hi vivien parelles casades, en un 3,8% dones solteres, i en un 23,1% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 25,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.333 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.750 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 17.555 $. Entorn del 5,8% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Richfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Richfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Richfield (Ohio)

Richfield és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.286 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Richfield tenia 3.286 habitants, 1.227 habitatges, i 952 famílies. La densitat de població era de 149,4 habitants per km².
Dels 1.227 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,2% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 22,4% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 26,0% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.639 $ i la renda mediana per família de 70.703 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.052 $ mentre que les dones 30.431 $. La renda per capita de la població era de 32.888 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Richfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Richfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ronnie Kasrils

Ronnie Kasrils (Johannesburg, 15 de novembre de 1938) és un polític, guionista i director de cinema i de televisió sud-africà d'origen jueu, els seus avis eren originaris de Letònia i Lituània. Va tenir càrrecs de responsabilitat dins del Congrés Nacional Africà durant més de 16 anys i va ser militant del Partit Comunista de Sud-àfrica des de 1961, essent-ne membre del Comitè Central del 1986 fins al 2007.
Després de les eleccions democràtiques de 1994 que van suposar la fi de l'apartheid, Kasrils va ser viceministre de Defensa. Més tard va ser ministre d'Aigües i Boscos i d'Intel·ligència. En l'actualitat és conegut pel seu treball en la mediació i la resolució de conflictes. És, a més, autor de diversos treballs sobre poesia i política, destacant entre ells l'autobiografia titulada Armed and dangerous.
El gener de 2021, fou una de les 50 personalitats que signar el manifest «Dialogue for Catalonia», promogut per Òmnium Cultural i publicat a The Washington Post i The Guardian, a favor de l'amnistia dels presos polítics catalans i del dret d'autodeterminació en el context del procés independentista català. Els signants lamentaren la judicialització del conflicte polític català i conclogueren que aquesta via, lluny de resoldre'l, l'agreuja: «ha comportat una repressió creixent i cap solució». Alhora, feren una crida al «diàleg sense condicions» de les parts «que permeti a la ciutadania de Catalunya decidir el seu futur polític» i exigiren la fi de la repressió i l'amnistia per als represaliats.

## Referències

* ↑ «Ronald (Ronnie) Kasrils | South African History Online». [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Ronnie Kasrils | The Guardian» (en anglès). [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Yoko Ono, Dilma Rousseff i 5 Nobels, en un manifest d'Òmnium per l'amnistia dels presos». 324cat, 04-01-2021. [Consulta: 4 gener 2021].
# Roques Codines

Les Roques Codines és un rocam al terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès. Són a la dreta del torrent de la Rovireta, a l'extrem nord-est de la Serra de la Rovireta, al nord-oest de la masia de la Rovireta. És també a migdia de la Baga de la Corona i a l'extrem sud-oest del Camp de l'Escopeter.

## Referències

* ↑ Entorn de les Roques Codines seu, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; el topònim no surt al mapa.
* ↑ Cingles de Bertí i de Gallifa [Document cartogràfic]: Gallifa, Vall de S. Miquel, Sots Feréstecs, Sot del Bac, Vall de Neu, Castell Cir, Sauva Negra: mapa topográfico excursionista: topografía procedente del mapa nacional del Instituto Geográfico y Catastral, de otros centros y observaciones directas por el equipo técnico de editorial Alpina / cartografía: A. Bescós; cartografía complementaria y res.tecn. X. Coll. Granollers: Editorial Alpina, 1986. ISBN 84-7011-033-0
# Roshika Deo

Roshika Deo és una política i activista social de les Fiji, que treballa pels drets de les dones i contra la violència que pateixen, guardonada amb el premi Internacional Dona Coratge el 2014.
El 2013 va crear el moviment Be The Change, com a part de la seva campanya política en presentar-se a les eleccions legislatives de Fiji de l'any 2014, com a candidata independent. Mitjançant d'aquest moviment, recolza el feminisme, les persones LGBTI, els discapacitats, els drets humans i el medi ambient, i té com a finalitat portar un canvi social, polític, econòmic i cultural a la República.

## Referències

* 1 2 «Roshika Deo: Fiji's Feminist Voice» (en anglès), 29-09-2014. Arxivat de l'original el 29 de novembre 1998. [Consulta: 27 octubre 2016].
* ↑ «Fiji and Vanuatu Rise to End Violence Against Women» (en anglès). Arxivat de l'original el 18 de juliol 2016. [Consulta: 27 octubre 2016].
* ↑ «2014 International Women of Courage Award» (en anglès), 04-03-2014. [Consulta: 14 octubre 2016].
* ↑ «Bios of 2014 Award Winners (Ms. Roshika Deo)» (en anglès), 03-03-2014. [Consulta: 27 octubre 2016].
# Royal Varuna Yacht Club

El Royal Varuna Yacht Club (RVYC) (Tailandès: สมาคมสโมสรราชวรุณในพระบรมราชูปถัมภ์) és un club nàutic de la ciutat de Pattaya, Tailàndia. Aquest club duu el nom de Varuna (sànscrit: varuṇa), la divinitat védica de l'oceà.

## Particularitats

El RVYC es va fundar en 1957 com el Varuna Marine Club. Walter Meyer fou el primer comodor i el príncep Bhisadej es va fer càrrec del departament de vela. El 26 d'abril de 1965 Bhumibol Adulyadej, el rei de Tailàndia, va patronitzar el club de manera oficial i el club va canviar de nom, anomenant-se Royal Varuna Yacht Club a partir d'aquella data.
El RVYC és un club molt ben equipat, té la seva platja privada fora de Pattaya amb un bar i guingueta amb cadires i taules. Les seves instal·lacions inclouen facilitats per a guardar i reparar vaixells. El local social és com un hotel, obert també per als no-socis, amb habitacions i piscina.
Les noves instal·lacions es varen inaugurar l'any 2003. La zona més important és l'ample saló del club, conegut com a 'Club House', a on tenen lloc una gran part de les activitats socials. El saló compta amb restaurant, cafeteria i bar. Al costat hi ha una zona per als nens, el "Kid's Club". Al segòn pis es troben les oficines del club i una sala de televisió.
El RVYC és a la vora d'una zona turística, amb hotels, circuit de karts i el parc aquàtic "Pattaya Water Park".

## Activitats

El Royal Varuna Yacht Club és un club reconegut internacionalment que organitza regates de forma regular en les aigües del Golf de Siam. Gairebé cada cap de setmana hi ha una regata. També s'organitzen competicions anuals que atreuen mariners d'altres països asiàtics.
Al RVYC es poden llogar vaixells de vela; es fan també cursets de navegació amb Optimist i Laser.

## Referències

* ↑ Pattaya Water Park

## Enllaços externs

* Web oficial del Royal Varuna Yacht Club Arxivat 2021-02-24 a Wayback Machine.
* Peter Cummins, Royal Varuna Yacht Club, a glorious half century. Pattaya 2006
* YRAT - สมาคมแข่งเรือใบแห่งประเทศไทยในพระบรมราชูปถัมภ์ Arxivat 2009-10-12 a Wayback Machine.
# Riu Cauca

El riu Cauca neix a la Laguna del Buey del Massís colombià, també conegut com a nudo de Almaguer, i discorre en direcció nord fins a connectar amb el riu Magdalena i el riu Cauca crear el mateix nom. Té una llargada de 1.350 km dels quals 620 són navegables i en destaca la part mitjana, al territori de Valle del Cauca, com una de les zones més fèrtils del país. És el segon riu més important de Colòmbia.

## Medi Ambient

El 18 de novembre de 2007, el diari colombià El Tiempo va informar que el riu estava rebent una mitjana de 500 tones d'aigües residuals al dia. La contaminació prové de la ciutat de Popayán, set mines d'or que també se sumen als contaminants industrials com el mercuri, al voltant de 8 fàbriques de sorra, a més d'un parell de mines de carbó i bauxita. El riu quan arriba a Yumbo ja no té oxigen.
El riu Cauca, a més, també és conegut per ésser una "prolífica" font de restes humanes, perquè aquest i altres rius locals són llocs habituals per abandonar les víctimes d'assassinats.

## Referències

* ↑ Geografia de Colòmbia, Hidrografia [consulta 26/11/2010] (castellà)
* ↑ Hidrografia de Colòmbia Arxivat 2006-11-08 a Wayback Machine. [consulta 26/11/2010] (anglès) (castellà)
* ↑ eltiempo.com: Al río Cauca lo están matando las 500 toneladas de contaminantes que le caen cada día (castellà)
* ↑ Bajak, F. Rescat de cadàvers en un racó del riu. Associated Press, a San Francisco Chronicle 9 de gener del 2010. (anglès)
# Riu Cervol

El riu Cervol és un corrent d'aigua intermitent del nord del País Valencià, que travessa les comarques dels Ports i del Baix Maestrat. És anomenat també riu Sec, i a la capçalera rep el nom de riu de les Corces. El seu nom figura en alguns mapes com a Servol.

## Curs

Té una llargada d'uns 59 km, una conca de 343 km² i un cabal de 0,43 m³ per segon.
Naix a Cap de Riu, a cinc quilòmetres al nord de Morella, prop del port de Torre Miró, i rep les aportacions de diverses fonts com la font d'En Torres, l'ullal del Molí, el toll Blau, la font Donzella o la font de l'Esperança, i de barrancs com el de la Carcellera i el de la Serna. Passa al peu de Vallibona en direcció est, dins d'una vall profunda, i rep les aigües de la font del Teix, i dels barrancs del Gora, d'Argilés i de la Gatellera. A continuació, recorre la comarca del Baix Maestrat en direcció est sud-est (ESE), creuant el pas de les serres de la Creu i del Turmell, on rep les aportacions del seu afluent més important, el barranc de la Barcella, i entre la serra de la Solà i Canet lo Roig rep les aigües del barranc de la font de la Roca.
Fins a l'altura de Vallibona el cabal del riu és continu, encara que escàs, però després el terreny calcari provoca filtracions contínues, i a l'altura de Rossell, ja no porta gens de cabal. És un riu estacional que sovint pateix forts estiatges.
El seu darrer tram, ja a la Plana de Vinaròs, en travessar la carretera 340, discorre per la zona nord de la ciutat de Vinaròs. En aquest espai, a més a més, el llit està condicionat per evitar les riuades. El riu Cervol desemboca a la platja del riu Cervol, a Vinaròs.

## Valors ecològics

És un dels pocs rius valencians en què les aigües no han estat regulades mitjançant pantans o preses.
Des del naixement fins al terme de Rossell, el riu dona lloc a un paisatge diferenciat de l'entorn, formant una subunitat morfològica en què l'acció erosiva ha creat desnivells profunds i estrets, i on es mantenen paratges de gran valor botànic. L'aïllament i la despoblació han facilitat la recuperació dels boscos de carrasques i roures, i al mateix temps s'ha produït una expansió de la fauna, i tot açò ha significat la creació d'un ecosistema amb un alt grau de biodiversitat.

## Referències

* ↑ Coromines 1989-1997: III.
* 1 2 Almerich 2005: p. 57.
* ↑ «Riu Cervol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Almerich 2005: pp. 57-58.
* ↑ Almerich 2005: p. 58.
* ↑ Almerich 2005: pp. 58 i 60.

## Bibliografia

* Coromines, Joan. Onomasticon Cataloniae – Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial : Caixa de Pensions "la Caixa", 1989–1997. ISBN 84-7256-331-6.
* Almerich, José Manuel. Els rius: camins d'aigua i de vida. Alzira: Bromera, 2005. ISBN 84-9824-066-2.

## Enllaços externs

* «Riu Cervol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ruská Kajňa

Ruská Kajňa és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1582.
# Ruská Voľa nad Popradom

Ruská Voľa nad Popradom és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1357.
# Ruská

Ruská és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1195.
# Saint-Martin (Antilles Franceses)

Saint-Martin (en francès Collectivité de Saint-Martin) és una col·lectivitat d'ultramar francesa que ocupa la meitat septentrional de l'illa de Sant Martí, a les Antilles. Va pertànyer al departament de Guadeloupe fins al començament del 2007. L'altra meitat de l'illa, Sint Maarten, forma part de les Antilles Neerlandeses. Té una extensió de 53,2 km² i una població de 36.661 el 2008. La capital és Marigot.

## Idioma

La llengua oficial és el francès. Nogensmenys, les llengües que s'hi parlen més habitualment, en funció dels seus orígens, són l'anglès, el castellà, el crioll haitià, el crioll de Guadalupe i el neerlandès.

## Evolució demogràfica

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2002 | 2006 |
| 4 001 | 4 992 | 5 550 | 8 072 | 28 518 | 29 078 | 31 397 | 35 263 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Enllaços externs

* Consell Econòmic Social i Cultural de Saint-Martin
* AHSM - Pàgina oficial dels hotels de Saint-Martin Arxivat 2019-03-26 a Wayback Machine.
* Oficina de Turisme de Saint-Martin Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine.
* Consell Territorial Júnior Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
# Saint-Maudan

Saint-Maudan (en bretó Sant-Maodan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2006 tenia 418 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 259 | 274 | 275 | 324 | 404 | 411 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Yves Harnois | |