OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tagma

* Per a altres significats, vegeu «Tagma (unitat militar)».
En biologia dels invertebrats, un tagma és una agrupació especialitzada de segments dels artròpodes, com ara el cap, el tòrax i l'abdomen amb una funció comuna. Els segments d'un tagma poden estar fixes o presentar mobilitat entre elles.
Les divisions del tagma varien entre els tàxons. Per exemple, en els trilobits els tagmes són cèfalon (cap), tòrax (cos), i pigidi (cua), mentre que en hexàpodes, aquestes mateixes divisions es diuen cap, tòrax i l'abdomen. El cos de les aranyes i alguns crustacis es divideix en dos tagmes: el cefalotòrax i l'opistosoma (aranyes) o en l'abdomen (crustacis). El procés evolutiu crea els tagmes per la fusió i modificació dels segments s'anomena tagmosi, que és una forma extrema de l'heteronomia, per mitjà dels gens Hox i altres gens de desenvolupament que influeixen en ella.

## Notes

* ↑ D. R. Khanna. Biology of Arthropoda. Discovery Publishing House, 2004. ISBN 9788171418978.
* ↑ Alessandro Minelli. «Body Regions: Their Boundaries and Complexity». A: The development of animal form: ontogeny, morphology, and evolution. Cambridge University Press, 2003, p. 79–105. ISBN 9780521808514.
# Ara

«Ara» té aquests significats:
* Ara (altar), tipus d'altar o pedra sobre el qual s'hi fan sacrificis o ofrenes.
* Ara o constel·lació de l'Altar, constel·lació de l'hemisferi sud
* Ara (gènere), gènere d'ocells de la família dels psitàcids
* Riu Ara, riu dels Pirineus aragonesos al Sobrarb
* Ara (partit polític), partit polític municipalista d'àmbit català amb seu a Reus.
* Ara (pel·lícula de 2018), pel·lícula de 2018 sobre trastorns alimentaris dirigida per Pere Solés.
* Publicacions:
** Ara (diari), diari d'informació general en català
** Ara (Front Nacional de Catalunya), publicació (1964-1980) del Front Nacional de Catalunya
Viccionari
# Traktove (Krasnoperekopsk)

* Per a altres significats, vegeu «Traktove».
Traktove (en (ucraïnès): Трактове, en rus: Трактовое) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 240 habitants. Pertany al districte rural de Krasnoperekopsk. Fins al 1948 la vila es deia Kalantxak.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Euller Elias de Carvalho

Euller Elias de Carvalho, conegut com a Euller, (Felixlândia, Brasil, 15 de març de 1971) és un futbolista brasiler. Va disputar 6 partits amb la selecció de Brasil.

## Estadístiques

Selecció de Brasil :
| Anys | Partits | Gols |
| 2000 | 1 | 1 |
| 2001 | 5 | 2 |
| Total | 6 | 3 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Qilin

El qilin (en xinès: 麒麟; en pinyin: qílín) és un ungulat cornut híbrid de la mitologia xinesa. Sovint representat amb cos de lleó, escames de peix i banyes de cérvol, segons la llegenda, apareix en conjunció amb l'arribada d'un savi. Es tracta d'un bon presagi que porta rui (xinès: 瑞, pinyin: ruì, serenitat o prosperitat). Sovint se'l representa com si emanéssin flames del el seu cos.
Per simplificar, a Europa i Amèrica de vegades se l'anomena l'unicorn xinès, encara que tingui dues banyes, a causa que amdues criatures mítiques posseeixen un caràcter beneficiós.

## Origen

Tradicionalment es diu que el qilin és una representació estilitzada de la girafa. Aquesta teoria es recolza en el fet que el qilin és esmentat sobretot a partir de la Dinastia Ming. La seva primera referència ha estat datada aproximadament, entre finals del s. XIV i primer terç del segle XV, amb els viatges de Zheng He. Aquest fou un cèlebre navegant xinès que es té constància que arribà a Àfrica oriental, passant, entre altres llocs, per l'actual Kenya. Es diu que en aquesta expedició retornà a Pequín portant dues girafes com a regal per a l'emperador. Així mateix, aquestes dues girafes se les anomenà qilin. A més a més, les cròniques deixen constància de com l'Emperador va proclamar les girafes criatures màgiques; la captura, doncs, evidenciava la grandesa del poder imperial.
Aquesta identificació de la criatura mítica amb la girafa s'ha vist recolzada per alguns atributs del qilin, com la seva dieta vegetariana i la seva naturalesa tranquil·la. Alhora, la seva prestigiosa habilitat de «trepitjar l'herba sense pertorbar-la» pot referir-se a les llargues cames de la girafa.
No obstant això, altres teories apunten cap a l'existència d'un mite relacionat amb el qilin molt anterior. D'ésser així, el seu nom fou reaprofitat i aplicat a les girafes. A més, les girafes tenen colls molt més llargs que les descripcions del qilin de l'Era Ming.

## Referències

* ↑ «Qilin (Chinese mythology)». Encyclopædia Britannica. [Consulta: 24 juliol 2011].
* ↑ Bush, Susan. The Zoomorphic Imagination in Chinese Art and Culture (en anglès). Hawai: University of Hawai'i Press, 2016. ISBN 9780824872564.
* ↑ Janhunen, J «Unicorn, Mammoth, Whale: mythological and etymological connections of zoonyms in North and East Asia». Linguistics, Archaeology and the Human Past, 12, 2011, pàg. 189–222.
* ↑ «Culture | Four mythical animals in Chinese culture». [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ Wilson, Samuel M. «The Emperor's Giraffe» (en anglès). Natural History, 101, 12, 01-12-1992.
# Sütlaç

El Sütlaç són unes postres tradicionals molt populars dels turcs fetes amb arròs i llet, que van començar a elaborar-se a les cuines imperials dels sultans otomans, on es diu que s'hi afegia aigua de roses per a enfortir-ne el gust.
Encara que el sütlaç s'assembla a l'arròs amb llet, la seva textura és més líquida, ja que la proporció d'arròs que conté sol ser menor.
Els turcs el serveixen tant fred com calent, sovint lleugerament torrat i amb canyella, podent afegir-hi sucre.
L'etimologia d'aquest nom ve del turc «sütlü aş» (plat o menjar amb llet).
En Turquia es fan dos tipus de sütlaç:
* el comú, que és semblant a l'arròs amb llet, però més espès.
* el «fırın sütlaç» (o «fırında sütlaç»), que és arròs amb llet fornejat. Aquesta variant es fa en una cassola de fang, anomenada güveç, i té una capa dura de color cremat. Es considera una especialitat de la cuina turca.

## Festival de Sütlaç

Hamsiköy, un poble turc de la província de Trebisonda, és famós perquè organitza a l'agost de cada any el «Hamsiköy Sütlaç Festivali» (Festival del Sütlaç de Hamsiköy).

## Vegeu també

* Kazandibi
* Keşkül
* Su muhallebisi

## Referències

* ↑ Vídeo: Recepta del Fırın Sütlaç. (turc)
* ↑ Maxwell, Virginia. Istanbul (en anglès). Lonely Planet, p. 146.
* ↑ Cultura i turisme de Trebisonda (en turc).
* ↑ Hamsiköy sütlaç festivali (en turc).

## Enllaços externs

* Imatges de "fırın sütlaç"
* Imatges de "sütlaç"
# Arbre multicamí

Els arbres multicamí o arbres multibranca són estructures de dades de tipus arbre usades en computació.

## Definició

Un arbre multicamí té un grau g més gran a dos, on cada node d'informació de l'arbre té un màxim de g fills.
Sigui un arbre de m-camins A , és un arbre m-camins si i només si:
* A està buit
* Cada node de A mostra la següent estructura: [nclaus, Enllaç $_0$, Clau $_1$,..., Clau $_{nclaus}$, Enllaç $_{nclaus}$]
    Nclaus és el nombre de valors de clau d'un node, podent ser: 0 <= nclaus <= g-1
    Enllaç $_i$, són els enllaços als subarbre de A , podent ser: 0 <= i <= nclaus
    Clau $_i$, són els valors de clau, i poden ser: 1 <= i <= nclaus
* Clau $_i$ <Clau $_{i+1}$
* Cada valor de clau en el subarbre Enllaç $_i$ és menor que el valor de Clau $_{i+1}$
* Els subarbre Enllaç $_i$, on 0 <= i <= nclaus , són també arbres m-camins.
Hi ha moltes aplicacions en què el volum de la informació és tal, que les dades no caben a la memòria principal i cal emmagatzemar-los, organitzats en fitxers, en dispositius de almacenaminento secundari. Aquesta organització de fitxers ha de ser prou adequada com per recuperar les dades del mateix en forma eficient.

## Avantatges i inconvenients

El principal avantatge d'aquest tipus d'arbres és que hi ha més nodes en un mateix nivell que en els arbres binaris amb el que s'aconsegueix que, si l'arbre és de recerca, els accessos als nodes siguin més ràpids.
L'inconvenient més important que tenen és la major ocupació de memòria, pot passar que a vegades la majoria dels nodes no tinguin descendents o almenys no tots els que podrien tenir desaprofitant, per tant, gran quantitat de memòria. Quan això passa el més freqüent és transformar l'arbre multicamí en el seu binari de cerca equivalent.

### Nota

Un tipus especial d'arbres multicamí utilitzat per solucionar el problema de l'ocupació de memòria són els arbres B o arbres Bayer.

## Vegeu també

* Arbre-B
* Arbre-B+
* Arbre-B *
# Un week-end sur deux

Un week-end sur deux és una pel·lícula dramàtica francesa de 1990 escrita i dirigida per Nicole Garcia. Va marcar el debut com a director de Garcia.
Es va estrenar fora de competició a la 47a Mostra Internacional de Cinema de Venècia. Va ser nominada a dos Premis César, a la millor pel·lícula debut i a la millor actriu (a Nathalie Baye).

## Argument

Camille és actriu, ha vist dies millors. Després del seu divorci, el seu marit va obtenir la custòdia dels seus dos fills. Només els veu cada dos caps de setmana, i és aquest. Però resulta que aquest cap de setmana té un compromís imprescindible per a una gala al Rotary Club de Vichy. No veu cap altra solució que endur-se el seu fill i la seva néta. El seu exmarit se n'assabenta, està furiós i vindrà a buscar-los. Camille fuig; va cap al sud amb els nens, intentant establir una relació més íntima amb ells, en particular amb el precoç i distant Vincent, un entusiasta de l'astronomia. Camille s'assabenta que s'espera una rara pluja de meteors uns dies després, a Espanya. Li suggereix a Vincent que hi vagin...

## Repartiment

* Nathalie Baye : Camille Valmont
* Felice Pasotti : Gaëlle
* Joachim Serreau : Vincent
* Miki Manojlović : Adrian
* Henri Garcin : Agent de Camille
* Marie Daëms : Graziella Jacquet
* Jacques Boudet : Jacquet
* Sacha Briquet : Albert

## Crítiques

| « | Per al seu debut com a cineasta, Nicole Garcia interpreta una actriu i provoca sorpresa. Perquè aquest retrat és el més lliure, el més agosarat que hi ha... Aquest viatge que comença sembla una sortida final, una deriva cap a la desesperació, però també un retorn a la vida. » | » |
| — Frédéric Strauss, Télérama |||

## Reconeixements

En la 16a cerimònia dels Premis César fou nominada a la millor actriu (Nathalie Baye) i a la Millor primera pel·lícula.

## Referències

* 1 2 Dayna Oscherwitz, MaryEllen Higgins. The A to Z of French Cinema. Scarecrow Press, 2009, 2 September 2009. ISBN 978-0810870383.
* ↑ «A Venezia spira il vento dell'ovest». , 31-07-1990, p. 25.
* ↑ Un week-end sur deux, Telerama
* ↑ El cine francés plebiscita el encuentro Depardieu-Cyrano, EL País, 11 de març de 1991

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Ronan

Ronan (salish: ocqʔetkʷ) és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 1.812 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ronan tenia 1.812 habitants, 699 habitatges, i 420 famílies. La densitat de població era de 660 habitants per km².
Dels 699 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,6% hi vivien parelles casades, en un 15,6% dones solteres, i en un 39,9% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 16,8% 65 anys o més. La composició racial era 61,3% blancs, 0,4% afroamericans, 27,0% amerindis, 0,5% asiàtics. Els hispànics de qualsevol raça són el 4,7% de la població.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.422 $ i la renda mediana per família de 29.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.847 $ mentre que les dones 17.454 $. La renda per capita de la població era d'11.678 $. Aproximadament el 20% de les famílies i el 24,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Tachini, Pete. Seliš nyoʻnuntn, Medicine for the Salish language : English to Salish translation dictionary. 2a edició. Pablo, MT: Salish Kootenai College Press, 2010, p. 507. ISBN 9781934594063.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ronan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ronan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ester Alves

Ester Sofia Santos Alves (22 de juliol de 1981) és una ciclista portuguesa, professional del 2010 al 2011. Campiona nacional tant en ruta com en contrarellotge.

## Palmarès

* 2008
** Campiona de Portugal en ruta
* 2009
** Campiona de Portugal en ruta
** Campiona de Portugal en contrarellotge

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Red Wing

Red Wing és una ciutat i seu del Comtat de Goodhue a l'estat de Minnesota dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Red Wing tenia 13.116 habitants. Segons el cens del 2000, tenia 16.116 habitants, 6.562 habitatges, i 4.166 famílies. La densitat de població era de 175,8 habitants per km².
Dels 6.562 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,2% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 30,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.674$ i la renda mediana per família de 54.641$. Els homes tenien una renda mediana de 36.576$ mentre que les dones 25.477$. La renda per capita de la població era de 21.678$. Entorn del 3,9% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Red Wing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Red Wing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Montinhac

«Montinhac» té aquests significats:
* Montinhac (Alts Pirineus), municipi francès al departament dels Alts Pirineus (regió de Migdia-Pirineus)
* Montinhac (Charente), municipi francès al departament de Charente
* Montinhac (Dordonya), municipi francès al departament de la Dordonya (regió d'Aquitània)
* Montinhac (Gironda), municipi francès al departament de la Gironda (regió d'Aquitània)
* Montinhac (Alier), municipi francès al departament de l'Alier (regió d'Alvèrnia)
* Montinhac de Lausun, municipi francès al departament d'Òlt i Garona (regió d'Aquitània)
* Montinhac e Topineria, municipi francès al departament d'Òlt i Garona (regió d'Aquitània)
* Cantó de Montinhac, cantó francès del districte de Sarlat e la Canedat (departament de la Dordonya)
# Apistogramma borellii

Apistogramma borellii és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Sud-amèrica: riu Paraguai i el tram inferior del riu Paranà al seu pas per l'Argentina.
Els mascles poden assolir els 3,9 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 «Apistogramma borellii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Una Introducció als Minerals Formadors de Roques

Una Introducció als Minerals Formadors de Roques (en anglès An Introduction to the Rock-Forming Minerals) és un llibre sobre mineralogia escrit per William Alexander Deer, Robert Andrew Howie i Jack Zussman, sovint considerat la "bíblia" de la mineralogia. Cobreix centenars de minerals, amb detalls de la seva estructura, química i propietats òptiques i físiques, distingint les seves característiques i paragènesi. El rang d'entrades va d'entre una o dues pàgines per minerals poc comuns, fins a dotzenes de pàgines per minerals important uns com els feldespats.
La primera edició va ser publicada l'any 1966, i se'n va publicar el 1992 una altra substancialment expandida. Una tercera edició va ser publicada el 2013. És un llibre de referència per als universitaris i estudiants de postgrau.
Una Introducció als Minerals Formadors de Roques és una versió condensada de la publicació amb molts volums anomenada Rock-forming Minerals , dels mateixos autors, la qual va ser publicada entre els anys 1962 i 1963. Una segona edició d'aquesta obra va ser publicada el 1978. La versió condensada omet algunes referències, etimologia i anàlisis químiques presents en l'obra principal.

## Edicions

* W.Un. Cérvol, R.Un. Howie, i J. Zussman. (1962). Una Introducció als Minerals que formen Rock. London: Longmans. 528pp.
* W.Un. Cérvol, R.Un. Howie, i J. Zussman. (1992). 2n ed. Una Introducció als Minerals que formen Rock. Essex: Longman Científic i Tècnic; Nova York: Wiley. . 696pp.
* W.Un. Cérvol, R.Un. Howie, i J. Zussman. (2013). 3r ed. Una Introducció als Minerals que formen Rock. London: Mineralogical Societat. ISBN 9780903056274. 498pp.

## Referències

* ↑ «Introduction to the Rock-Forming Minerals». Mineralogical Society. [Consulta: 11 juny 2014].
* ↑ Greenwood, Hugh American Scientist, 55, 1, 1967, pàg. 113A. JSTOR: 27836775.

## Enllaços externs

* Biografia de Cérvol d'Alexander del William
# Ronan Leprohon

Ronan Leprohon (22 de març de 1939 - 23 d'agost de 2017) fou un polític bretó. El 1964 fou un dels membres fundadors de la Unió Democràtica Bretona (UDB) i professor d'història moderna a la Universitat de Bretanya Occidental, a Brest. Fou cap de la federació de Brest, amb la qual, en aliança amb el Partit Socialista fou tinent d'alcalde adjunt de Brest, membre del Consell Regional de Bretanya i vicepresident de la Comunitat Urbana de Brest a càrrec del desenvolupament econòmic i iniciador del Technopole de Brest. També va ser molt actiu en les lluites contra la central nuclear de Plogoff. El 1982 abandonà l'UDB per a ingressar al Partit Socialista, però el 1997 tornà a l'UDB i fou nomenat membre del buró polític i responsable del periòdic Le Peuple breton.

## Referències

* ↑ «Ronan Leprohon. Décès du membre fondateur de l'UDB» (en francès). Le Telegramme, 23-08-2017.

## Fonts

* Contemporary minority nationalism per Michael Watson, Routledge.
* Regionalism after Regionalisation per Frans Schrijver, Universitat d'Amsterdam
# Ester Andújar

Ester Andújar (València, 1976) és una cantant de jazz i blues valenciana.
Començà el 1995 cantant a diversos clubs valencians amb el seu grup Black Train amb el qual enregistra un primer disc (The call of the train) i guanya el premi a la millor vocalista al certàmen del club Black Note de València. Un any més tard fa el salt professional realitzant una amb un nou grup liderat per ella mateixa, Ester Andujar Group o amb diversos grups o solistes destacats com Dr. Lonnie Smith, Idris Muhamad, Jorge Pardo, Ximo Tébar, Carles Benavent, Dennis Rowland, Ramón Cardo, Sedaví Big Band, etc.
L'any 2000 realitzà una gira llatinoamericana actuant als Festivals Internacionals de l'Havana (Cuba) i La Plata (Argentina). També en el 2000 és elegida com a Presidenta de l'Associació Valenciana de Músics de Jazz (Promusics).
Al novembre de 2002 edita el seu primer disc com líder titulat Tristeza de Amar (Omix Records) produït per Ximo Tébar. En aquest enregistrament està acompanyada per Albert Sanz, Pere Loewe i Esteve Pi i compta amb les col·laboracions solistes de Joan Soler, Carlos Martín i Ximo Tébar. Dos anys més tard ix a la llum Celebrating Cole Porter gravat a Nova York amb músics com Ben Street, Helen Sung, Rob Bargad, Peter Bernstein, J.D. Walter, Adam Cruz i Ximo Tébar. A més ha participat amb altres projectes de Ximo Tébar, la Sedajazz, Amadeu Adell o Nova Dixieland Band.
Entre els premis i reconeixement més importants es pot destacar el segon premi del 7th International Soloist Competition (2005), organitzat per l'Academie de Musique Fondation Prince Rainier III (Mònaco), i esdevingué a més la primera cantant en la història del concurs. També ha resultat semifinalista del Shure Montreux Jazz Voice Competition, en el marc del Festival de Jazz de Montreux.
El 2009, edita el seu tercer disc, Páginas Preciosas, amb composicions seves i barrejant el jazz amb altres músiques, com el funk o la bossa nova, una recopilació de les cançons en valencià que ha cantat o compost per als seus concerts o per a altres artistes.. Aquest mateix any fa una gira amb el disc que la duu a Polònia, Varsòvia, Marroc, Líban i Jordània.
L'any 2014 va presentar un treball al voltant de la novel·la Niebla d'Unamuno, basada en composicions pròpies entorn dels temes més representatius de la novel·la; un treball coral, on els temes els interpreten la veu d'Ester i Arantxa Domínguez i el violoncel de Matthieu Saglio, amb la direcció musical de Ricardo Belda.

## Discografia

* Tristeza de Amar (2002, Omix Records)
* Celebrating Cole Porter (2005, Omix Records)
* Páginas Preciosas (2009, Omix Records)

## Referències

* ↑ «Ester Andújar». L'Aula de Jazz. Arxivat de l'original el 2020-01-30. [Consulta: 30 gener 2020].
* ↑ Herranz, Julio «Ester Andújar: «Hay bastantes cantantes de jazz, y buenas, pero no las programan»» (en castellà). El periódico de Ibiza, 28-07-2005 [Consulta: 30 gener 2020].
* ↑ «Ester Andujar» (en castellà). Omix Records. [Consulta: 30 gener 2020].
* ↑ «Suite Nivola nuevo proyecto Arantxa Domínguez + Ester Andújar» (en espanyol europeu). Comboi Records, 20-11-2014. [Consulta: 1r febrer 2020].
# Park City Mountain Resort

El Park City Mountain Resort, anteriorment anomenada Treasure Mountain, és una estació d'esquí situada a Park City (Utah, Estats Units), els orígens dels quals es remunten a la dècada del 1960.
El 2002 fou subseu dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City allotjant la competició de surf de neu i esquí alpí (proves d'eslàlom gegant)

## Referències

* ↑ Park City Mountain Resort. «Park City History» (en anglès). Park City Mountain Resort website. Arxivat de l'original el 24 desembre 2010.
* ↑ Salt Lake Organizing Committee. Official Spectator Guide (en anglès), 2001, p. 70.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal
# Radošovce (Trnava)

* No s'ha de confondre amb Radošovce (Skalica).
Radošovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1216.