OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leporinus melanopleura

Leporinus melanopleura és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Cipó (Bahia, Brasil).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lins, L.V., A.B.M. Machado, C.M.R. Costa i G. Herrmann 1997. Roteiro Metodológico Para Elaboração de Listas de Espécies Ameaçadas de Extinção (Contendo a Lista Oficial de Fauna Ameaçada de Extinção de Minas Gerais). Publicações Avulsas da Fundção Biodiversitas. 49 p.
* McKay, R.J. 1984. Introductions of exotic fishes in Australia. p. 177-199. A Courtenay, W.R. Jr. i J.R. Stauffer, Jr. (Editors). Distribution, Biology and Management of Exotic fishes. The Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland, Estats Units.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# El Món (Dubai)

El Món (en anglès The World) és un arxipèlag d'unes 300 illes artificials que formen en conjunt el mapa del món, rodejat d'un oval a manera d'escullera, situades a la costa de la ciutat de Dubai, als Emirats Àrabs Units, entre l'illa Jumeirah i Port Rashid. Fou un projecte patrocinat pel xeic Muhammad bin Rashid Al Maktum, emir de Dubai. Cada illa té entre 230.000 i 84.000 metres quadrats i està separada de les altres illes per entre 50 i 100 metres d'aigua. La comunicació és exclusivament per vaixell. Les illes estan completes, però la majoria avui dia estan buides tret de les sis del centre de l'arxipèlag que emulen Europa, pels dubtes que generen entre els promotors que haurien de desenvolupar-les. Entre els que han comprat aquí una illa hi ha nombrosos personatges de fama mundial com David Beckham, Michael Schumacher i Rod Stewart. Com les illes de la Palmera, el Món fou construït per Al-Nakheel Properties (Nakheel Corp.).

## Referències

* ↑ Español, Marc. «Illes artificials que reprodueixen els països d'Europa a Dubai (amb neu inclosa)». Ara, 28-05-2022. [Consulta: 17 juliol 2022].

## Enllaços externs

* The World Arxivat 2007-02-17 a Wayback Machine. Pàgina oficial (anglès)
# Castellnou de Carcolze

Castellnou de Carcolze és un poble del municipi alt-urgellenc del Pont de Bar.
Havia pertangut a l'antic municipi d'Aristot, fins que el 1970 Aristot va ser annexat a Toloriu per formar "Aristot i Toloriu", que amb el pas del temps s'ha passat a anomenar El Pont de Bar (per la capital del municipi).
Situat a 1.380 m d'alçada, té una població de 16 habitants (2006). L'església parroquial de Sant Gervasi de Carcolze és d'estil gòtic i en destaca una bonica porta sobre una curta graonada i la portalada de sota el campanar, que fa d'entrada a les ruïnes de l'antic clos murallat del castell. Castellnou fa la Festa Major el tercer diumenge de juny.
El nom del poble prové del llogaret de Carcolze, riu amunt; segons Coromines, el nom podria procedir de la paraula basca "karri-ko-bide", "camí de la roca". La parròquia de Carcolze ja és esmentada al 839, aquest cop amb el nom "Karchobite". Carcolze va ser venut perl vescomte Guillem d'Urgell al Castell de Carcolze en l'any 996, i els documents posteriors ja només fan esment de Castellnou com a únic terme i parròquia. Carcolze, en l'actualitat, és una borda i corral per al bestiar.
# Ronny Heberson Furtado de Araújo

Ronny Heberson Furtado d'Araújo, o simplement Ronny (nascut l'11 de maig de 1986 a Fortaleza), és un exfutbolista brasiler que jugava de lateral esquerre. El 26 de novembre 2006 va executar un llançament directe a 210,9 km/h, el llançament més potent mai registrat a la història del futbol.
# Joan Bolinches i Gil

Joan Bolinches i Gil (Ontinyent, 1 de març de 1925 - Ontinyent, 5 de juliol de 2006) fou un futbolista valencià de les dècades de 1940 i 1950.

## Trajectòria

Jugava a la posició de migcampista. El seu joc era de contenció i poc ofensiu. Disputà cinc temporades al CE Alcoià entre 1945 i 1950, tres d'elles a primera divisió. El 1950 fitxà pel RCD Espanyol, romanent al club durant sis temporades, fins al 1956. Jugà un total de 96 partits de lliga a Primera amb l'Espanyol en els quals marcà 3 gols. El 1956 abandonà el club per fitxar per l'Sporting de Gijón, que aquella temporada jugava a Segona. Ascendí a Primera, jugant una temporada més al club asturià, fins al 1958. Acabà la seva etapa futbolística a l'Ontinyent CF l'any 1961.
El seu nebot Fernando Maestre Bolinches també fou un destacat futbolista.

## Referències

* ↑ «Juan BOLINCHES». hallofameperico. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Bolinches». www.arandaarquitectos.com/websporting. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Maestre, un león con piel de cordero». Mundo Deportivo, 25-07-1988. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Maestre: el gran salto». Mundo Deportivo, 01-12-1986. [Consulta: 20 abril 2013].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Leporinus microphthalmus

Leporinus microphthalmus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lins, L.V., A.B.M. Machado, C.M.R. Costa i G. Herrmann 1997. Roteiro Metodológico Para Elaboração de Listas de Espécies Ameaçadas de Extinção (Contendo a Lista Oficial de Fauna Ameaçada de Extinção de Minas Gerais). Publicações Avulsas da Fundção Biodiversitas. 49 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Driss Bouissef Rekab

Driss Bouissef Rekab. (Tetuan, 1947) és un escriptor marroquí en llengua francesa. Va fer estudis de Filologia espanyola a França. Militant de l'organització clandestina Ila l-Amam, va ser detingut al gener del 1976 a Rabat i condemnat a vint anys de presó, dels quals en va complir més de tretze. A la presó va dur a terme una tesi doctoral sobre les presons espanyoles durant el franquisme, supervisada per la Universitat de Tolosa de Llenguadoc, i va escriure el relat autobiogràfic A la sombra de Lalla Chafia (À l'ombre de Lalla Chafia, editat a Espanya per Ediciones del Oriente y del Mediterráneo, 2004), que constitueix un dels primers testimonis escrits sobre l'univers carcerari en els anomenats «anys de plom». Entre el 1991 i el 1999 va viure a Espanya, per tornar a Rabat posteriorment, on va ser professor de llengua i literatura espanyoles a la Facultat de Lletres, i va combinar la seva activitat docent amb la literària. És autor, també, de La tyrannie ordinaire. Lettres de prison (Casablanca, Tarik, 2005) i Le fils du souk (París, Velours, 2007).

## Referències

* ↑ «Driss Bouissef Rekab». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Cañaveras

Cañaveras és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Buciegas, Canalejas del Arroyo, Olmeda de la Cuesta i Villaconejos de Trabaque.

## Curiositats

El poble de Cañaveras va saltar a les primeres pàgines dels diaris quan el comando Gaztelu d'ETA va ser detingut allí en 2004 quan anava cap a Madrid

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ Notícia al periòdic El Mundo
# Saint-Ghislain

Saint-Ghislain (en picard Sint-Guilin) és un municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona. És considerada la capital del Borinage. Està compost per les seccions de Baudour, Hautrage, Neufmaison, Saint-Ghislain, Sirault, Tertre i Villerot. Es troba a uns 12 kilòmetres de Mons, entre els municipis francesos de Maubeuge i Valenciennes, vora de Bavay.

## Personatges il·lustres

* Johannes Ockeghem (1420-1495), compositor

## Agermanaments

* Saint-Lô

## Enllaços externs

* Web del municipi
* Cercle d'història i d'arqueologia de Saint-Ghislain
* Abadia de Saint-Ghislain Arxivat 2014-12-16 a Wayback Machine.
# Isidre Lloret i Massaguer

Isidre Lloret i Massaguer (Barcelona, 1880 - 1922) va ser advocat especialista en dret municipal i el primer director de l'Escola d'Administració Local de Catalunya de la Diputació de Barcelona, creada el 1914.
Funcionari de l'Ajuntament de Barcelona i Catedràtic de dret municipal, participà en la redacció de l'Estatut de la Mancomunitat de Catalunya. Organitzà, a partir del 1915, les Setmanes Municipals. Publicà Dret municipal vigent i Dret orgànic municipal el 1914.
Fou soci del RCD Espanyol, fins al 1905 quan aquest club suspengué les activitats. Posteriorment es vinculà a l'X Sporting Club. Accedí al càrrec de president de l’Associació Catalana de Clubs de Football al final del 1906. Dissolgué l’associació per crear la Federació Catalana de Clubs de Futbol, que dirigí fins al 1908. Dimití arran d’una polèmica en què se l’acusava d'afavorir l'X Sporting Club.

## Referències

* 1 2 «Isidre Lloret i Massaguer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Les Costes (Abella de la Conca)

Les Costes són unes costes de muntanya del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Estan situades a l'extrem de ponent del terme municipal i de la vila, al nord-oest del Tossal de la Doba i al sud-oest de Casa Xinco, a la dreta del riu d'Abella. El seu límit de llevant és el barranc de la Viella, i la seva continuació cap a ponent, entrant en el terme de Sant Romà d'Abella, actualment d'Isona i Conca Dellà, és la Costa de Santa Llúcia.
Pertany a la partida de les Vielles. El Camí dels Planells travessa per la part baixa de les Costes.

## Etimologia

En aquest cas, es tracta del nom comú genèric wikt:costa, en plural, esdevingut topònim, de manera que esdevé específic.

## Restes paleontològiques

Unes prospeccions paleontològiques efectuades a les Costes van permetre de trobar-hi restes del cretaci superior; és a dir, dels dinosaures dels quals es té constància que havien viscut a la Conca Dellà. El lloc està catalogat a Patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el nom de Jaciment d'Icnites Abella - 1. Aquest jaciment ha estat declarat Bé Cultural d'Interès Nacional (Diccionari Oficial de la Generalitat de Catalunya 4719, del 15 de setembre del 2006).

## Referències

* ↑ Carta arqueològica d'Abella de la Conca. Direcció General del Patrimoni Cultural. Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya.

## Enllaços externs

* Les Costes en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Trabajo (Xile)

El Trabajo és un periòdic xilè editat a la ciutat de Sant Felip, a la Regió de Valparaíso. Actualment es publica de dilluns a divendres.
Va ser fundat a Putaendo el 24 de febrer de 1929 i posteriorment va traslladar les seves dependències a Sant Felip.
El 24 de febrer de 2000, en el marc del 71è aniversari, El Trabajo va inaugurar un lloc web.
El 16 de febrer de 2002 les oficines del diari van ser objectiu d'un incendi intencional que les va destruir en gran part. No obstant això, el periòdic va tornar a publicar poc temps després.

## Referències

* ↑ GRM. «Medios Regionales». Arxivat de l'original el 12 de junio de 2011. [Consulta: 9 enero 2011].
* ↑ «Diario El Trabajo cumple 86 años informando en Aconcagua». El Trabajo, 25-02-2015. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ Asociación Nacional de la Prensa. «La Prensa en Aconcagua y Valparaíso», 6 enero 2006. Arxivat de l'original el 2 de noviembre de 2008. [Consulta: 9 enero 2011].
* ↑ Radio Cooperativa. «Individuo incendió diario El Trabajo de San Felipe», 17-02-2002. [Consulta: 9 enero 2011].
* ↑ «Millonarias pérdidas deja incendio causado por drama pasional». El Mercurio de Valparaíso, 18-02-2002. [Consulta: 28 febrer 2015].

## Enllaços externs

* El Trabajo
# Doble pecat

Doble pecat (títol original en anglès, Too Late to Say Goodbye) és un telefilm de producció estatunidenca i canadenca del 2009 dirigida per Norma Bailey i protagonitzada per Rob Lowe i Lauren Holly. Es basa en el llibre homònim de crims reals del 2007 d'Ann Rule. S'ha doblat i subtitulat al català.
Després que l'esposa d'en Bart Corbin (Rob Lowe), la Jenn, mori a casa seva, la Heather (Lauren Holly), la germana de la Jenn, comença una campanya implacable per fer creure a la policia que en Bart l'havia assassinat.

## Repartiment

* Rob Lowe com a Bart Corbin
* Lauren Holly com a Heather
* Michelle Hurd com la detectiu Anne Roche
* Stefanie von Pfetten com a Jenn Corbin
* Marc Bendavid com a Sam Malveau
* Rosemary Dunsmore com a Narda Barber
* Art Hindle com a Max Barber
* Yannick Bisson com a Bobby Corbin

## Producció

La pel·lícula es va rodar a Ontario.

## Recepció

Sloan Freer de Radio Times va concedir a la pel·lícula dues estrelles de cinc.

## Referències

* ↑ «Doble pecat». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ Lowry, Brian (5 November 2009). «Ann Rule's Too Late to Say Goodbye». Variety. Consulta: 19 May 2019.
* ↑ Freer, Sloan. «Too Late to Say Goodbye». Radio Times. Arxivat de l'original el 28 May 2018. Consulta: 19 May 2019.
# Cañamomo

Els cañamomo són un grup ètnic natiu de Colòmbia, amb una població estimada d'unes 2.225 persones. Aquest grup ètnic professa en la seva majoria la fe animista i parlen castellà, ja que han perdut la seva llengua originària.
Viuen principalment en la reserva Resguardo de Cañamomo i Lomaprieta al departament de Caldas, Colòmbia. Fou creat el 10 de març de 1540, amb fites definides des de 1627, i títol constituït en 1953, format per 32 comunitats en un territori de 37,6 kms².

## Referències

* ↑ Cañamomo a todacolombia.com
* ↑ Resguardo Cañamomo y Lomaprieta (RCMLP), Forest Peoples Programmes
# Salvelinus kuznetzovi

Salvelinus kuznetzovi és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Hàbitat

Viu en zones d'aigües temperades.

## Distribució geogràfica

Es troba a Rússia.

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Taranetz, A. Ya., 1933. Some new freshwater fishes from the Far Eastern Krai. C. R. (Doklady) Acad. Sci. URSS (N. S.) v. 2: 83-85.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka, 2004. Catalogue of agnathans and fishes of fresh and brackish waters of Russia with comments on nomenclature and taxonomy. KMK Scientific Press Ltd. Moscou, Rússia. 389 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Heinz Kiehl

Heinz Kiehl (Ludwigshafen, 6 de juny de 1943 - Ludwigshafen, 26 de juliol de 2016) va ser un lluitador alemany que va competir durant la dècada de 1960. Combinà la lluita grecoromana i la lluita lliure.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on disputà dues proves del programa de lluita. En la prova del pes semi pesat de lluita grecoromana guanyà la medalla de bronze, mentre en la d'estil lliure quedà eliminat quarta ronda. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, tornà a disputar dues proves del programa lluita. En ambdues proves quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen onze campionats nacionals, cinc en estil lliure, de 1963 a 1967, i sis en estil grecoromà, de 1964 a 1968 i el 1970.

## Referències

* ↑ «RHEINPFALZ.de: Ludwigshafen: Heinz Kiehl ist tot», 29-07-2016. Arxivat de l'original el 2016-07-29. [Consulta: 27 març 2023].
* 1 2 «Olympedia – Heinz Kiehl». [Consulta: 27 març 2023].
# Ixkhoi-Iurt

Ixkhoi-Iurt (en rus: Ишхой-Юрт) és un poble de la república de Txetxènia, a Rússia, segons el cens del 2022 tenia 4.454 habitants.

## Referències

* ↑ «Древнее село Зумсой продолжает жить несмотря ни на что | Информационное агентство "Грозный-Информ"». Arxivat de l'original el 2022-06-02.
* ↑ «Закон Чеченской республики № 46-РЗ от 14.07.08» (doc). Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «И вновь оживает древний Зумсой… | Грозный Информ». Arxivat de l'original el 2013-03-03.
* ↑ «В высокогорное село Зумсой возвращаются жители». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Joan Torner i Corcoy

Joan Torner i Corcoy (Tordera, 14 de novembre de 1961) és un exjugador i exentrenador d'hoquei sobre patins català.

## Trajectòria esportiva

Començà i acabà la seva etapa com a jugador al Club Patí Tordera, jugant també quatre temporades al Futbol Club Barcelona, quatre a l'Ateneu Agrícola Noia (actual Club Esportiu Noia) i una al Club Patí Vic. Pel que fa a clubs, ha guanyat 16 títols majors. Fou 46 vegades internacional amb la selecció espanyola.
Es va retirar l'any 1995. Posteriorment va ser entrenador del CP Malgrat, Blanes HC, CP Tordera i als clubs base del SHUM Maçanet i president de la Fundació Amics de Joan Petit Nens amb Càncer.
És germà de Josep Enric Torner, també gran jugador.

## Palmarès com a jugador
### FC Barcelona

* 3 Copes d'Europa (1983-84, 1984-85)
* 1 Recopa d'Europa (1986-87)
* 2 Lligues espanyoles / OK Lligues (1983-84, 1984-85)
* 3 Copes espanyoles / Copes del Rei (1984-85, 1985-86, 1986-87)
* 3 Supercopes d'Europa (1983-84, 1984-85, 1985-86)

### CE Noia

* 1 Copa d'Europa (1988-89)
* 1 Recopa d'Europa (1987-88)
* 1 Lliga espanyola / OK Lliga (1987-88)
* 1 Supercopa d'Europa (1988-89)
* 1 Lliga catalana (1989-90)

## Referències

* ↑ «Joan Torner i Corcoy». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Joan Torner Corcoy». Gran Enciclopèdia Catalana, 31-10-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Més de 300 jugadors d'hoquei participaran a la 6a Festa Torneig Joan Petit Nens amb Càncer». JoanPetit.net, 27-11-2006. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 juny 2014].

## Enllaços externs

* Diccionari del Barça. Antoni Closa, Jordi Blanco. Cartoné. Enc. Catalana 1999. ISBN 8441201269 / 84-412-0126-9 EAN: 9788441201262, Pàgina 379
* Notícia a la web del SHUM
# Littré Quiroga

Littré Abraham Quiroga Carvajal (Santiago de Xile, 1940 - 15 de setembre de 1973) fou un advocat i polític xilè militant del Partit Comunista de Xile, que exercí com a director general del Servei de Presons durant el govern de Salvador Allende. Fou assassinat els dies posteriors al cop d'estat de Pinochet.
A causa del cop militar de l'11 de setembre de 1973 va interrompre la seva baixa mèdica per anar a la seva oficina de la Direcció General de Presons. Després d'enviar a la majoria dels seus subordinats a casa es comunicà amb les altes autoritats militars perquè determinessin la seva situació i la del seu servei. Aquella mateixa nit es va entregar a funcionaris dels Carrabiners, sent enviat al Regimiento Blindado Núm. 2.
El 13 de setembre fou traslladat amb altres detinguts a l'Estadio Chile, actualment conegut com a Estadio Víctor Jara, ja que era una zona habilitada com a centre de detenció. En aquest espai va sofrir nombroses tortures i vexacions per part dels militars. Allà hi va romandre fins al 15 de setembre de 1973.
El 15 de setembre de 1973 morí a causa d'almenys vint-i-tres impactes de bala del calibre .38.
El seu cos va ser trobat durant la matinada del 16 de setembre de 1973, junt amb cinc cadàvers més, entre ells el de Víctor Jara, a la Población Santa Olga, prop del Cementerio Metropolitano.

## Referències

* 1 2 3 «Museo de la Memoria y los Derechos Humanos». [Consulta: 1r maig 2022].
* 1 2 3 https://magnet.cl. «Gob.cl - Artículo: Gendarmería De Chile Rindió Homenaje Al Director Mártir De La Institución Littre Quiroga, Víctima De La Dictadura» (en castellà). [Consulta: 1r maig 2022].
* 1 2 3 4 «Auto procesamiento littre quiroga» (en castellà). cooperativa.cl. [Consulta: 1r maig 2022].