OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 1693
## Esdeveniments

* 9 de gener - Un terratrèmol destrueix seixanta pobles i llogarrons de Sicília causant la mort a més de 50.000 persones.

## Naixements
### Resta del Món

* 5 de març, Basilea (Suïssa): Johann Jakob Wettstein, teòleg suís (m. 1754).
* 15 d'octubre, Alemanya, Franz Caspar Schnitger, orguener, fill d'Arp Schnitger
* 22 de novembre, Xinghua, JIangsu (Xina): Zheng Xie (xinès: 鄭燮) també conegut com a Zheng Banqiao, fou un pintor, cal·lígraf i escriptor xinès (m.1765).

## Necrològiques
### Resta del Món

* 6 de gener, París: Marguerite Hessein de la Sablière, salonnière francesa, mecenes i filòsofa (n. 1640).
* 16 de maig, Goa (Xina): Philippe Couplet, també conegut com a Philip Couplet o Philippus Couplet, jesuïta flamenc, missioner a la Xina de la dinastia Qing durant el regnat dels emperadors Shunzhi i Kangxi (n. 1623).
* 25 de maig, París: Madame de La Fayette, escriptora, autora de la primera novel·la històrica francesa, La princesa de Clèves (m. 1693).
* 17 de desembre, Gdańsk, Polònia: Elisabeth Hevelius, astrònoma polonesa, coneguda com la "mare de la topografia lunar" (n. 1647).

## Referències

* ↑ Chaussende, Damien, 1977- .... La Chine au XVIIIe siècle : l'apogée de l'empire sino-mandchou des Qing. París: Les Belles lettres, impr. 2013. ISBN 978-2-251-41051-7.
* ↑ Conley, John J. «La Sabliere, Marguerite Hessein de» (en anglès). Internet Encyclopedia of Philosophy. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ Confucius.. The Jesuit reading of Confucius : the first complete translation of the Lunyu (1687) published in the West. Leiden: BRILL, [2015]. ISBN 978-90-04-28978-9.
* ↑ «Marie Madeleine Pioche de la Vergne | enciclopèdia.cat». [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ O'Connor, J.J.; Robertson, E.F. «Elisabetha Koopman - Biography» (en anglès). School of Mathematics and Statistics University of St Andrews, Scotland, 01-12-2008. [Consulta: 13 novembre 2021].
# Protàgores (desambiguació)

«Protàgores» té aquests significats:
* Protàgores, filòsof del segle V aC nascut a Abdera.
* Diàleg de Protàgores, obra filosòfica de Plató en què es protagonitza l'enfrontament dialèctic entre Sòcrates i Protàgores d'Abdera.
* Paradoxa de Protàgores, problema de lògica resolt formalment al segle XX
# St. George (Utah)

St. George és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2007 estimated tenia 72.718 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. George tenia 49.663 habitants, 17.367 habitatges, i 13.042 famílies. La densitat de població era de 297,7 habitants per km².
Dels 17.367 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,6% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 13,7% entre 18 i 24, un 22% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.505 $ i la renda mediana per família de 41.788 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.106 $ mentre que les dones 20.861 $. La renda per capita de la població era de 17.022 $. Entorn del 7,4% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Personalitats

* Amanda Righetti. Actriu i productora de cinema.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. George». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. George». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Odzaberd

Odzaberd (en armeni: Oձաբերդ) també coneguda com a «Fortalesa de la Serp», és una fortalesa d'Armènia que està situada damunt un turó a l'est del poble de Tsovinar, a la costa sud-est del llac Sevan, de la província de Gegharkunik. És a una altitud de 1.921 metres sobre el nivell de la mar.

## Història

Aquest jaciment fou antigament una ciutat fortificada -coneguda amb el nom de Teyseba- de l'antic Regne d'Urartu, fundada per Rusa I entre el 735 i el 713 abans de la nostra era. Entre les ruïnes, hi ha fonaments de pedra, parts de la muralla i algunes portes. En una inscripció en escriptura cuneïforme s'informa de la construcció i la dedicació de la ciutat al déu Teisheba i la conquesta per part de Rusa I sobre 23 països. Després de ser reconstruïda en un temps més tardà es coneixia com Ishkanaber, que significa 'Fortalesa del Senyor'.

## Referències

* ↑ Klesling, Brady. «Rediscovery Armenia. An Archaeological/Touristic Gazetteer and Map Set for the Historical Monuments of Armenia» (en anglés) p. 46, 2000. Arxivat de l'original el 26 de juliol de 2007. [Consulta: 29 setembre 2016].
* ↑ «Tsovinar, Armenia». elevationmap.net. [Consulta: 29 setembre 2016].
* ↑ Г. А. Меликишвили, Урартские клинообразные надписи. Москва: Издательство АН СССР, 1960, N ° 266a (rus)
# Eichhoffen

Eichhoffen (en alsacià Äschhoffe) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2004 tenia 504 habitants.
Forma part del cantó d'Obernai, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del Pays de Barr.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 303 | 358 | 460 | 419 | 393 | 410 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1935-1971 | Alfred Kieffer |
| 1971-2001 | Armand Wirth |
| 2001- | Pierre Esslinger |
# Enric Cirici

Enric Cirici (Barcelona, 1931) és un enginyer químic, diplomat en estudis europeus i empresari del sector paperer internacional. Al llarg de la seva vida ha estat vinculat amb continuades actuacions de resistència civil.
El 1960 es veu implicat en els Fets del Palau de la Música i anteriorment ho va estar en el cas Galinsoga. L'any 1961 fou un dels fundadors de la discogràfica EDIGSA. També va participar en la campanya “Volem bisbes catalans”. Va ser promotor d'iniciatives com la llibreria Ona i la Nova Cançó, considerava imprescindible la creació d'una premsa en català i, com per accident, es trobà presidint l'empresa editora del diari Avui.
Ha publicat entre d'altres La generació dels Fets de Palau i Cançons per a un temps de silenci. Impulsor de la tertúlia Cruïlla de debat a l'Ateneu Barcelonès d'on actualment n'és membre la junta.

## Obres

* Raquel. 2000. ISBN 9788486441296
* La generació dels fets del palau. 2001. ISBN 9788486441395
* Cançons per a un temps de silenci. 2002. ISBN 9788486441548
* Els nens que van viure la guerra. 2010. ISBN 9788486441548

## Referències

* ↑ «Enric Cirici: El primer diari en català després de la Guerra Civil - Vam anunciar l'aparició de l'Avui sense tenir permís». Memòria Associativa.cat - Rúbrica Editorial. [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ «Enric Cirici». Arxivat de l'original el 2020-10-20. [Consulta: 4 juliol 2020].
# El Crous

«El Crous» té aquests significats:
* El Crous (Arbúcies), masia a la Selva
* El Crous (Sant Feliu de Pallerols), masia a poc més d'un km al nord-oest del nucli de Sant Feliu de Pallerols (la Garrotxa)
* El Crous (Tavertet), mas al centre del terme municipal de Tavertet (Osona)
* El Crous (Vilanova de Sau), masia del municipi de Vilanova de Sau (Osona)
# Eneda Tarifa

Eneda Tarifa o Eneida Tarifa (nascuda el 30 de març de 1982) és una cantant albanesa i presentadora de televisió, coneguda internacionalment per haver representat la seva nació al Festival d'Eurovisió l'any 2016 amb la cançó "Fairytale" (en català, "Conte de Fades"). Tanmateix, la cantant ja va mirar de representar el seu país diverses vegades. Les dues primeres el 2003 i el 2007, sense haver passat a la final, i amb una victòria al programa Top Fest l'any 2010.

## Referències

* ↑ http://eurovoix.com/2015/12/27/albania-eneda-tarifa-is-off-to-stockholm/
# Escut de la Casa del Camarer

Escut de la Casa del Camarer és un monument del municipi de Lladó (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Escut esculpit en marbre blanc. És voltat per decoració floral que dibuixa moltes línies corbes, és simètrica. La part emblemàtica de l'escut es divideix en dues faixes i aquestes en tres cadascuna. La part superior esquerra té un petit escut amb representació animal, voltat de quatre flors de lis i tot dins un marc quadrangular amb vuit signes en "X"; al costat hi ha tres barres en relleu, la part superior dreta és malmesa. La part inferior esquerra té tres pinyes, al costat conc petites flors de lis; i al costat dret quatre barres horitzontals. El seu estat és de deteriorament progressiu, sobretot la part dreta i superior.

## Història

Està situat a la façana de l'antiga casa del cambrer, aquesta forma part de les dependències monacals que foren construïdes a la mateixa època que la basílica de Santa Maria, encara que l'escut ha de ser molt posterior.

## Referències

* 1 2 «Escut de la Casa del Camarer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Torrent de Bufal

El torrent de Bufal és un torrent del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al vessant nord-oriental de Sarsús, al nord-est de la vila d'Abella de la Conca, a l'oest-nord-oest del Mas Palou. Es forma a 1.131 metres d'altitud, i davalla cap a llevant, travessa el Camí de les Bordes, passa ran de l'extrem meridional dels Serrats de la Font de Bufal, i prop de la Font de Caborriu s'aboca en el barranc de Caborriu.

## Etimologia

El torrent, i la desapareguda font del mateix nom, prenen el nom de l'ètim buf-, comú, com indica Joan Coromines a l'Onomàsticon Cataloniae, en llocs on es nota vent acanalat o bé buf d'exhalacions més o menys subterrànies. Procediria, així doncs, de la mateixa arrel que el verb bufar i, per tant, es tractaria d'un topònim romànic.

## Referències

* ↑ Coromines, 1995.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Buf-". A: Onomasticon Cataloniae. III. Bi-C. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i "La Caixa", 1995. ISBN 84-7256-902-0.

## Enllaços externs

* El Torrent de Bufal en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Picalletres

El Picalletres és un concurs destinat a l'aprenentatge de llengua catalana produït per Antàrtida.
La primera temporada, en 2006, fou emès per TV3 sent presentat per Lluís Gavaldà, més tard per Locàlia i Super3.
El 2013 va començar a emetre's per M1TV, en què els concursants són estudiants del Maresme, i també per TV Girona.
Es tracta de lletrejar paraules de dificultats ortogràfiques agrupades en diferents nivells. Per cada nivell s'atorga una puntuació (10, 20, 30, 40, 50 i 100 punts) dels 6 nivells de dificultat, i un nivell extra, també de 100 punts, només per als que han lletrejat bé l'última paraula.

## Referències

* ↑ «La final nacional del 'Pica Lletres' 2011 se celebrarà dimarts». Ara, 27-05-2011. [Consulta: 7 febrer 2014].
* ↑ «Mode TV (Picalletres) - xiptv». M1TV, Diverses dates 2013 i 2014. Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 8 juliol 2014].
# A la collita, Marfa i Vanka

A la collita, Marfa i Vanka (en rus: На жатву, Марфа и Ванька) és una pintura a l'oli de Kazimir Malèvitx de 1928-29.

## Descripció

Els dos personatges donen l'esquena a l'espectador, encarades a un món en què l'horitzó és travessat per bandes de colors. Marfa ocupa tot l'espai central del quadre. Totes dues van cap al camp i formen superfícies simplificades similars, però de dimensions diferents. Els seus caps es troben en la mateixa posició sobre la curvitat de les seves espatlles. És també semblant en les dues figures la posició de les cames separades, els peus i les botes. Al fons, s'observen altres personatges que semblen pallers de fenc.
La temàtica del quadre correspon a la d'un altre quadre perdut, del qual s'ha pogut conservar el dibuix, titulat Als camps. Formava part del primer cicle de personatges pagesos i del camp dels anys 1910 dins de l'obra del pintor. A la collita, Marfa i Vanka remprèn les estructures del cubo-futurisme passat per integrar-les fins de les noves estructures que tenen en compte el suprematisme. La comparació de les dues obres, el dibuix de 1910 i la tela de 1928, dona una interpretació dels paisatges i dels personatges del període suprematista (primer cicle) i del període post-suprematista (segon cicle). En el quadre més recent, hi apareix l'horitzó, format per components horitzontals i bandes decoratives a color. Els personatges estan formats per estructures fredes amb les parts superior amb forma de volta, els colors de les quals són abstractes. Les seves formes recorden a la geometria dels elements del suprematisme. La gamma de colors emprats és àmplia. Malèvitx és ucraïnès i hereu de l'art popular, i tots els colors del prisma són presents en la seva tela.

## Història de la seva realització

El quadre El nen (Vanka) és a la base d'A la collita, Marfa i Vanka. En l'esquena d'aquest últim, hi ha inscrita la data de 1909-1910, però els crítics consideren que el quadre és més aviat dels anys 1928-1929.
* Dessin Als camps (1912).
* El nen (Vanka) (1909-1910).

## Bibliografia

* Jean-Claude Marcadé, Malevitch, Casterman, 1990, Plantilla:Nb p. ISBN 2-70790025-7.
* 1928-1929 Малевич К. С. «На жатву (Марфа и Ванька)»

## Referències

* ↑ Jean-Claude Marcadé, Malevitch, Casterman, 1990 ISBN 2-7079-0025-7, p. 235
* ↑ Jean-Claude Marcadé, L'Avant-Garde russe, 1907-1927, Flammarion ISBN 978-2-0812-0786-8, p. 90
# Província de les Illes

La província de les Illes (en llatí Provincia Insularum) fou una província romana creada per Vespasià amb les illes de la província d'Àsia. En temps de Constantí tenia 53 illes i la capital era Rodes.

## Referències

* ↑ Sir William Smith. A Dictionary of Greek and Roman Geography by Various Writers: 1 Abacaenum-Hytanis. John Murray, 1872, p. 239–.
# St. Francis FC

El St. Francis Football Club és un club de futbol irlandès de la ciutat de Dublín.

## Història

St Francis va ser fundat el 1958 inicialment com un equip de futbol base. El 1968 fou introduït el primer equip sènior. La temporada 1989-90 esdevingué el primer club de fora de la League of Ireland en arribar a la final de copa en 50 anys, perdent amb Bray Wanderers. Fou membre de la lliga de primera divisió entre 1996-97 i 2000-01.

## Palmarès

* Lliga Senior de Leinster:
** 1989-90, 1991-92, 1992-93, 1995-96
* FAI Junior Cup:
** 1968-69, 1982-83

## Referències

* ↑ O'Riordan, Neil. «Mahon's last link with the cup glory days». The Sun, 07-02-1998. [Consulta: 8 octubre 2009].
* ↑ Ball, Peter. «The Irish miracle of St Francis». The Times, 12-05-1990. [Consulta: 8 octubre 2009].
* ↑ Ball, Peter. «Bray crush dream of bold St Francis». The Times, 14-05-1990. [Consulta: 8 octubre 2009].
* ↑ «Club History (St Francis Football Club)». St Francis F.C.. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 16 octubre 2009].
* ↑ Walsh, Denis. «Progress, but it may well cost St Francis dear». The Sunday Times, 22-09-1996. [Consulta: 8 octubre 2009].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-06-01 a Wayback Machine.
# Odwiedziny prezydenta

Odwiedziny prezydenta (en polonès Les visites del president) és una pel·lícula psicològica polonesa dirigida el 1961 per Jan Batory amb un guió basat en una narració de Jerzy Zawieyski.

## Argument

Jacek és un nen que s'imagina que rep visites d'"El president", un home que veu i actua igual que el seu pare abans de tornar a casar-se i començar a ignorar-lo. Els pares preocupats busquen atenció psiquiàtrica per la seva obsessió.

## Repartiment

* Irena Malkiewicz - Zofia "Kicia", mare d'Igi
* Beata Tyszkiewicz - Iga, dona de Witold
* Leon Niemczyk - Witold, pare/president de Jacekc
* Jan Machulski - doctor
* Małgorzata Lorentowicz - mare de Jacek
* Stanisław Mikulski - Paweł Guziński, marit de la mare de Jacek
* Zbigniew Sawan - Andrzej, amic de Zofia
* Barbara Bargiełowska - professora de parvulari
* Janusz Pomaski - Jacek

## Premis

Va rebre la Conquilla de Plata al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1961.

## Referències

* ↑ El último Gary Cooper y un niño en su soledad, ABC, 13 de juliol de 1961
* ↑ Premis de l'any 1961 al web del Festival

## Enllaços externs

* Odwiedziny prezydenta a Filmpolski.pl
* Fotogrames d'Odwiedziny prezydenta a Fototeka
# Margaret (pel·lícula de 2009)

Margaret és una ficció per a televisió del 2009 creada Great Meadow Productions per la BBC. És un ficcionalització de la vida de Margaret Thatcher (interpretada per Lindsay Duncan) i la seua caiguda de la presidència en les eleccions de 1990, amb remembrances contant la història de la derrota de Thatcher per Edward Heath en les eleccions del partit conservador de 1975.

## Repartiment

| Lindsay Duncan - Margaret Thatcher, Primer Ministre Ian McDiarmid - Denis Thatcher, Espòs del Primer Ministre Robert Hardy - Willie Whitelaw, L'ex viceprimer ministre i ministre de l'Interior James Fox - Charles Powell, Assessor de Política Exterior del Primer Ministre i Secretari Privat Rupert Vansittart - Peter Morrison, Assessor parlamentari del primer ministre Alan Cox - Gordon Reece, Assessor de premsa del primer ministre Christian McKay - John Whittingdale, Secretari polític del primer ministre Oliver Le Sueur - Mark Thatcher, fill del primer ministre Olivia Poulet - Carol Thatcher, filla del primer ministre Kevin McNally - Kenneth Clarke, Secretari d'educació Roy Marsden - Norman Tebbit, exministre del gabinet Nicholas Rowe - Malcolm Rifkind, Scotland Secretary Michael Maloney - John Major, Ministre d'Economia Roger Allam - John Wakeham, el Secretari d'energia (Allam tindria un paper a The Iron Lady, una gran producció sobre Thatcher en el càrrec) Nicholas Jones - Tim Renton, oposició Tim McMullan - William Waldegrave, Ministre d'Afers Exteriors Nicholas Le Provost - Douglas Hurd, Foreign Secretary Michael Cochrane - Alan Clark, El Ministre de Defensa i partidari de Thatcher (Cochrane també passà per tenir un paper en la The Iron Lady) John Sessions - Geoffrey Howe, Primer ministre i líder de la Cambra dels Comuns (Sessions també tindria un paper en la The Iron Lady) | Philip Jackson - Bernard Ingham, Secretari de premsa del Primer Ministre Roger Ashton-Griffiths - John Sergeant, Reporter d'ITV Oliver Cotton - Michael Heseltine, L'exsecretari de Defensa Guy Henry - Tristan Garel Jones, oposició Diana Kent - Margaret King Elizabeth Bennett - Sue Mastriforte Julian Firth - Norman Lamont, el Secretari en cap del Tresor Rosemary Leach - Reina Elisabet II Douglas McFerran - MP2 Nigel Le Vaillant - Edward Heath, Líder conservador anterior i antic Primer Ministre Dermot Crowley - Airey Neave, Mànager de campanya de Thatcher el 1975 Ian Hughes - John Gummer Nicholas Day - Cranley Onslow Paul Jesson - Kenneth Baker Charlotte Asprey - Caroline Stephens, secretària de Thatcher, esposa de Lord Ryder de Wensum Jenny Howe - Cynthia Crawford Tim Wallers - MP1 Martin Chamberlain - Nigel Lawson Mark Perry - John MacGregor George Pensotti - President de la Cambra dels Comuns Francis Maguire - Oficial |

## Referències

* ↑ «Margaret – introduction». BBC Press Office, 29-01-2009. [Consulta: 18 febrer 2009].
# Marcel·la (dona de Marcial)

Marcel·la o Marcela (en llatí Marcella) va ser l'amant i després potser la dona del poeta Marcial, el qual li va dedicar dos epigrames.
Era una dama nascuda a Hispània que li va aportar com a dot una gran finca. Prèviament Marcial havia estat casat amb una dona de nom Cleòpatra i probablement es va casar amb Marcel·la a la seva tornada a Hispània l'any 96.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 926.
Viccionari
# Gurmail Singh

Gurmail Singh (Khusropur, 10 de desembre de 1959) és un jugador d'hoquei sobre herba indi, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata als Jocs Asiàtics de 1982.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Gurmail Singh». [Consulta: 16 agost 2021].
# María Páramo del Rincón de la Peña

María Alonso del Páramo del Rincón de la Peña (Madrid, 2 de febrer de 1592—17 d'octubre de 1660), més coneguda pel seu nom religiós María de San Ignacio, va ser una religiosa agustiniana i escriptora castellana.
Va néixer a Madrid el 2 de febrer 1592, filla de Juan Alonso Páramo del Rincón i d'Ana María de la Peña. Òrfena de mare, el seu pare, que servia com a soldat al rei, va deixar Páramo al servei de la comtessa de Puñonrostro. A la seva joventut va sentir la vocació religiosa de la mà de la mare Mariana de San José, que estava fundant un convent d'agustinianes recol·lectes a Valladolid. Prèvia comunicació a la comtessa, va prendre l'hàbit i fou admesa a l'orde el 2 de febrer de 1611.
Va passar per diversos convent de l'orde, com els de Castilleja de la Cuesta o Carmona. Va ser priora diverses vegades, essent un dels seus mandats de dotze anys, i també serví com a sotspriora i mestra de novícies, càrrecs en els quals va sobresortir per la seva virtut i saviesa. Al llarg de la seva vida també conreà la pintura, el dibuix, el brodat i l'escriptura; a la seva mort es van trobar diversos llibres de caràcter religiós escrits per ella titulats Suspiros del alma a Dios, Protestaciones de la fe, Peticiones al Señor i Sacrificios de su alma y cuerpo.
Afectada de càncer a la boca i la gola, va morir després d'un llarg període de malaltia, el 17 d'octubre de 1660.

## Referències

* 1 2 3 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Tom IV. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1791, p. 49-50.
* 1 2 3 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 14-15.
* 1 2 Castellanos de Losada, Basilio Sebastián (Dir.). Biografía eclesiástica completa (en castellà). tom XVI. Madrid: Imprenta de D. Alejandro Gómez Fuentenebro, 1863, p. 707-708.
# Marston

«Marston» té aquests significats:
* Marston (Illinois), comunitat del Comtat de Mercer (Illinois)
* Marston (Missouri), població dels Estats Units a l'estat de Missouri
* George Marston, tripulant de l'expedició Endurance
* Joe Marston (Sidney, 1926―2015), entrenador i jugador de futbol
* John Marston (1576 - 1634), poeta, dramaturg i satíric anglès durant el període isabelí i jacobí
* Nathaniel Marston (1975-2015), actor estatunidenc