OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Butlerov (cràter)

Butlerov és un cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, més enllà de l'extremitat occidental i més enllà de la zona de vegades visible per efecte de la libració. Es localitza a un diàmetre cap a l'oest del cràter Pease. Més cap a l'oest apareix el cràter Kolhörster més gran.
* Localització de Butlerov (centre de la imatge)
* Imatge obliqua des del Lunar Orbiter 5, costat oest
* Moviment de libració lunar, a més del pas dels terminadors matutí i del vespre
Es tracta d'una formació regular de cràter amb una vora gairebé circular que té una lleugera corba cap a fora al llarg del seu costat sud. Un cràter més petit s'uneix a l'exterior del perímetre al nord-oest. L'interior és lleugerament escarpat, però no té un pic central.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Cantons del Mosa

Els Cantons del Mosa (Gran Est) són 31 i s'agrupen en 3 districtes:
# Cantons del Pas de Calais

Els Cantons del Pas de Calais (Alts de França) són 77 i s'agrupen en 7 districtes:
# Cantons del Roine

Fins al 2015 els Cantons del Roine eren 54 i s'agrupaven en dos districtes:
Actualment són els 13 cantons següents:
* Anse
* L'Arbresle
* Belleville
* Le Bois-d'Oingt
* Brignais
* Genas
* Gleizé
* Mornant
* Saint-Symphorien-d'Ozon
* Tarare
* Thizy-les-Bourgs
* Vaugneray
* Villefranche-sur-Saône

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-267 du 27 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Rhône
# Cala Nova (Eivissa)

Cala Nova és una cala a prop de la localitat d'Es Canar a l'illa d'Eivissa. Molt visitada, ja que està menys urbanitzada que la d'Es Canar.

## Característiques

Té una amplada mitjana entre 30 i 40 m, de longitud té 250 m totals. La platja de Cala Nova té serveis com restaurants, lloguers de velomars, para-sols, hamaques, banys, quioscs i aparcaments. També té llocs on allotjar-se, també està la Creu Roja, també hi ha serveis que netegen la platja.
La seva arena és fina i de color daurat. Les seves aigües són cristal·lines i tranquil·les. Les seves coordenades són, 39° 00° 28,18°N, 1° 34° 53,82°E.

## Com arribar-hi?

Des d'Eivissa agafant la PM 810 fins Santa Eulària, una vegada allí agafar direcció Es Canar i veure la indicació de Cala Nova.
# Can Jonqueres

Can Jonqueres és un mas al municipi de Maià de Montcal (Garrotxa) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Can Jonqueres és al peu del turó on hi ha l'església dedicada a Santa Maria de Jonqueres, de la qual va rebre el nom. És una masia formada per dues cases molt diferenciades, construïdes en èpoques diferents i enganxades per una de les façanes principals. La part més antiga correspon al segle xviii i és de planta rectangular disposant de subterrani, planta baixa i pis. La porta d'accés conserva la següent inscripció en la llinda: IHS/ EBRE 26 1749. L'ampliació del mas es va fer durant el segle xix pel costat del llevant, fou la nova residència dels amos, mentre els masovers passaren a ocupà el primitiu nucli. La nova construcció fou de planta rectangular i consta de planta baixa i pis. S'utilitza carreus del país per fer els murs i pedra molt ben tallada per emmarcar les obertures. Durant els primers anys del segle xx s'engrandí el mas incorporant dos pisos superiors. Volten la casa nombroses pallisses en molt mal estat de conservació. Al costat del mas es conserven diverses pedres de molí abandonades, que molts anys enrere molien el gra o feien oli. Hi ha una pedra superior d'un molí de gra, de 150 cm de diàmetre; una pica d'escairar gra, de 80 cm de diàmetre; una pedra d'un trull d'oli, amb el diàmetre inferior de 100 cm i el superior de 60 cm.

## Referències

* ↑ «Can Jonqueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
# Can Malla (Palau-solità i Plegamans)

Can Malla és una masia de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta baixa i un pis. La teulada és a dos vessants amb poca inclinació i teula àrab. La porta d'entrada és d'arc escarser, les finestres rectangulars i al centre, a sobre de la porta, hi ha un balcó.

## Història

La masia va ser construïda cap a l'any 1770 per Anton Malla. Es conserven molts documents que formen part de la història d'aquesta casa, com ara escriptures de compres, actes matrimonials, notes de censos... Un dels més antics és el pagament del cens de l'any 1786. Actualment està cedida a l'Associació Pessebrista. A la planta baixa s'hi realitzen tallers de pessebrisme i l'exposició anual de pessebres populars i diorames. A la primera planta hi ha ubicat el museu del pessebre i exposicions permanents.

## Referències

* 1 2 «Can Malla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Can Valls (Gelida)

Can Valls és una obra eclèctica de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Gran casa quadrangular, de coberta plana de terrat, de planta amb voltes i dos pisos. La planta principal, presenta una tribuna afegida en època modernista, de cinc cares i escalinates a la part posterior. L'interior ofereix grans espais il·luminats. Amb la darrera República, la casa es convertí en escola nacional i aleshores s'alterà tota l'antiga distribució interior. Cal destacar les restes del gran jardí que l'envolta, el garatge —avui transformat en habitatge del masover– i la cova d'invenció fantàstica, avui aparedada.

## Història

Durant molts anys, aquest casa va ser la casa d'estiueig de la família Valls. El 1932, l'ajuntament republicà de l'època va llogar l'edifici per convertir-lo en escola tot i que no va funcionar com a escola nacional fins als anys 1940. Aquest ús escolar es va mantenir fins a l'any 1976, quan es va inaugurar l'Escola Montcau. Poc després fou salvada de l'enderrocament per a fer-hi pisos, gràcies a la campanya de salvació d'edificis i espais verda portada a terme per l'Assemblea Democràtica de Gelida i d'altres persones sensibilitzades per l'art.
A principis dels anys 1990 s'hi va ubicar provisionalment l'institut de secundària fins a la inauguració de l'Institut Gelida l'any 2004.
El 15 d'octubre de 2013 l'Ajuntament va aprovar en el ple ordinari l'expedient de contracció de les obres de rehabilitació de l'edifici, que acollirà l'Escola de Música Municipal.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Canal del Pont del Carbur

El canal del pont del carbur és una obra del municipi de Camprodon (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest canal industrial encara en utilitat tanca un antiga pedrera. És del mateix tipus dels existents de Can Badia i Can Noguera. Aquests canals industrials formen part de la història industrial més immediata de la comarca. Lligats de gran manera al procés d'industrialització de finals del segle xix i principis del XX.

## Referències

* ↑ «Canal del pont del carburo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2016].
# Calabria

«Calàbria o Calabria» té aquests significats:
* Toponímia:
** Calàbria (català) o Calabria (italià), regió d'Itàlia meridional
** Calàbria (regió històrica), part sud d'Itàlia antigament, aplicat especialment a ço que avui és la Pulla
** Ducat de Calàbria, ducat sorgit durant el segle VI de sobirania romana d'Orient localitzat en la Itàlia meridional
** Ducat de la Pulla i Calàbria, estat existent al sud de la península Itàlica des del segle xi al segle xii
** Regió eclesiàstica Calàbria, regió eclesiàsticas de l'Església catòlica a Itàlia
** Tema de Calàbria, província civil i militar de l'Imperi Romà d'Orient, creada formalment a mitjan segle x, situada a l'actual Itàlia
* Animals:
** Calàbria (ocell), ordre d'ocells que comprèn espècies que nien als llacs de l'Europa del Nord
** Calàbria agulla (Gavia arctica)
** Calàbria de bec pàl·lid (Gavia adamsii), espècie a la família dels gàvids (Gaviidae)
** Calàbria del Pacífic (Gavia pacifica), ocell de la família dels gàvids que en època de cria habita llacs i costes àrtiques de Sibèria
** Calàbria grossa (Gavia immer), espècie de calàbria que freqüenta els Països Catalans
** Calàbria petita (Gavia stellata), ocell del gènere Gavia
* Miscel·lània:
** Fabio Calabria (Canberra, 1987), ciclista australià, professional des del 2008 i actualment al Team Novo Nordisk
** Giro de Calàbria, cursa ciclista per etapes que es disputava per les carreteres de Calàbria, al sud d'Itàlia, cada
# Casa Prats

La Casa Prats és una obra modernista de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Habitatge unifamiliar modernista, format per planta baixa, pis i golfes. Els materials utilitzats a la façana són la pedra al sòcol, la ceràmica de plaquetes imitant el maó vist per a la planta baixa i per als dintells de les obertures, l'estuc al pis i golfes, maó vist a la cornisa i ceràmica de coronament. És apreciable el treball de forja de les baranes i del terrat.

## Referències

* ↑ «Casa Prats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Casa Prats Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Casa Presei Libere

La Casa Presei Libere (en català: Casa de la Premsa Lliure) és un edifici del nord de Bucarest, Romania, el més alt de la ciutat entre els anys 1956 i 2007.

## Història

El 1905 es va construir una pista de curses de cavalls al futur lloc de Casa Presei Libere. Un terç de la pista es va retirar el 1950 per donar pas a una ala de l'edifici i la pista de carreres va ser finalment tancada i enderrocada el 1960, després d'una decisió de Gheorghe Gheorghiu-Dej.
La construcció es va iniciar el 1952 i es va acabar el 1956. L'edifici va rebre el nom de Combinatul Poligrafic Casa Scînteii "IVStalin" i més tard Casa Scînteii (Scînteia era el nom del diari oficial del Partit Comunista Romanès). Va ser dissenyat per l'arquitecte Horia Maicu, a l'estil estalinista del realisme socialista, semblant a l'edifici principal de la Universitat Estatal de Moscou, i estava destinat a allotjar totes les impremtes de Bucarest, les redaccions i el seu personal.
Té una base amb una superfície de 280x260m, la superfície total construïda és de 32.000 m2 i té un volum de 735.000 m³. La seva alçada és de 916 m sense l'antena de televisió, que mesura 124 m, i arriba a una alçada total a 104 m.
Entre 1952 i 1966, Casa Scînteii apareix al revers del bitllet de 100 lei.
El 21 d'abril de 1960 es va col·locar davant de l'edifici una estàtua de Vladimir Lenin, feta per l'escultor romanès Boris Caragea. Tanmateix, aquesta estàtua va ser retirada el 3 de març de 1990, després de la Revolució Romanesa de 1989. El 30 de maig de 2016 es va inaugurar al mateix lloc el Monument a la Lluita Anticomunista ("ales").
Rebatejat com a Casa Presei Libere ("La casa de la premsa gratuïta"), l'edifici té bàsicament el mateix paper en l'actualitat, ja que molts dels diaris actuals tenen la seva seu central. La Borsa de Valors de Bucarest (Bursa de Valori București, BVB) es trobava a l'ala sud en un punt.
* Casa Scînteii al revers d'un bitllet de 100 lei, 1952

## Vegeu també

* Palau de la Cultura i la Ciència, Varsòvia
* Acadèmia Letònia de Ciències

## Referències

* ↑ "Povestea unei lumi dispărute: cursele de cai din România" Arxivat 21 d'Octubre de 2008 a Wayback Machine., Evenimentul Zilei, Octubre de 2008
* ↑ Dicţionarul Enciclopedic Romîn, 1962
* ↑ "Epilog la o statuie", România Liberă, 4 de Març 1990.
# Cantó de Saint-Denis-9

El cantó de Saint-Denis-9 és un cantó de l'illa de la Reunió, regió d'ultramar francesa de l'oceà Índic. Correspon a una fracció de la comuna de Saint-Denis.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2004 - | Gérald Maillot | PS |

## Referències

* ↑ «Décret n° 2014-236 du 24 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de La Réunion.». [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «Décret no 88-400 du 21 avril 1988 portant modification et création de cantons dans le département de La Réunion». [Consulta: 16 juliol 2022].

## Vegeu també

* Cantons de l'illa de la Reunió
* Comunes de l'illa de la Reunió
* Consell General de l'illa de la Reunió
# Casa del Senyor Font

La Casa del Senyor Font és una obra eclèctica de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de tres crugies. Consta de soterrani, planta baixa i un pis. La coberta és de teula àrab. Al coronament de la façana es troba un imatge del Sagrat Cor. L'edifici presenta una estructura que s'insereix en l'estètica de l'eclecticisme, tot i que l'ornamentació expressa petites insinuacions modernistes.

## Referències

* ↑ «Casa del Senyor Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Cantó de Sinnamary

El cantó de Sinnamary és una antiga divisió administrativa francesa situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. Va desaparèixer el 2015.

## Composició

El cantó aplega dues comunes:
* Saint-Élie
* Sinnamary
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Georges Madeleine | Divers droite |
| 2008-2015 | Patrice Clet | Autonomista |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Sinjau

El cantó de Sinjau és un cantó francès del departament de l'Alt Loira, situat al districte de Sinjau. Té 7 municipis i el cap és Sinjau.

## Municipis

* Araulas
* Beaux
* Bessamorel
* Grazac
* Lapte
* Sant Julian lo Pinet
* Sinjau

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1966-2004 | Jacques Barrot | UDF, després UMP |
| 2004- | Madeleine Dubois | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Castell de Clariana

«Castell de Clariana» té aquests significats:
* Castell de Clariana (Argençola), prop del nucli de Clariana (Argençola) municipi d'Argençola, comarca de l'Anoia
* Castell de Clariana de Cardener, al municipi de Clariana de Cardener, comarca del Solsonès
# Cançó protesta

Una cançó protesta és una cançó associada amb un moviment que defensa un canvi social amb finalitat de persuasió o propaganda. Pot ser folklòrica, clàssica o comercial, entre d'altres. Alguns moviments socials que han promogut cançons protesta han estat el moviment abolicionista, el sufragi femení, el moviment anticomunista, el moviment obrer, els drets civils, el pacifisme, el moviment feminista, els drets dels animals i l'ecologisme.
La cançó protesta va néixer a inicis del segle xx, de la mà de Joe Hill, sindicalista suec instal·lat als Estats Units d'Amèrica. Però no va ser fins als anys 40 i 50 que va convertir-se en una realitat cultural de masses en diferents països d'Amèrica i Europa: alguns dels primers autors més importants foren els estatunidencs Woody Guthrie, Pete Seeger, Bob Dylan, Joan Baez, els francesos Édith Piaf i Jacques Brel, i el xilè Victor Jara. Fou durant els anys 60 i 70, però, quan aquestes cançons van tenir la major difusió. Alguns dels cantants (sovint cantautors) que feien cançons protesta van ser Raimon (País Valencià), Lluís Llach, Quico Pi de la Serra, i els components dels Setze Jutges, instigadors de la Nova Cançó, que va reivindicar la normalització de la llengua catalana damunt dels escenaris i clamava en contra de la dictadura.

## Vegeu també

* Xesco Boix
* Grup de Folk
* Els Setze Jutges
* Nova Cançó
* Música rebel irlandesa

## Referències

* ↑ R. Serge Denisoff, "Songs of Persuasion: A Sociological Analysis of Urban Propaganda Songs", The Journal of American Folklore Vol. 79, No. 314 (October – December 1966), pp. 581–589.
* ↑ "Protest Movements: Class Consciousness and the Propaganda Song", Sociological Quarterly, vol. 9, Spring 1968, pp. 228–247.
* ↑ Torres Blanco, Roberto «'Canción protesta': definición de un nuevo concepto historiográfico». Cuadernos de Historia Contemporánea. Universidad Complutense de Madrid [Madrid], 27, 2005, pàg. 223-246. ISSN: 0214-400X.
* ↑ «Disfrutan de conferencia -concierto Bob Dylan», 01-02-2017. [Consulta: 1r febrer 2017].
* ↑ «La cançó protesta del segle XXI». TV3.

## Bibliografia

* Fowke, Edith and Joe Glazer. Songs of Work and Protest. New York: Dover Publications, Inc., 1973.
* Denisoff, R. Serge. Sing a Song of Social Significance. Bowling Green: Bowling Green State University Popular Press, 1983.
* Ray Pratt. Rhythm and Resistance: Explorations in the Political Uses of Popular Music (Media and Society Series). Praeger, 1990.
* Ronald D. Cohen & Dave Samuelson. Liner notes for Songs for Political Action. Bear Family Records, BCD 15 720 JL, 1996.
* Ron Eyerman and Andrew Jamison. Music and Social Movements: Mobilizing Tradition in the Twentieth Century. Cambridge University Press, 1998.
* Scaduto, Anthony. Bob Dylan. Helter Skelter, 2001 reprint of 1972 original. ISBN 1-900924-23-4.

## Enllaços externs

* "Strange Fruit" – history of protest music from PBS
* "Vietnam: The music of protest", Steve Schifferes, BBC News, Sunday, 1 May 2005
* Labor and Industrial Folksongs: A Select Bibliography de la Biblioteca del Congrés
* Protest Songs & Lyrics web de recursos educatius
# Casa Aliau

Casa Aliau és una obra de la Sénia (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres amb façana principal al c/ Sant Miquel, 25 i façana posterior al c/ Guillermo de Moraguer, 24. Consta de planta i dos pisos. Façana d'arrebossat carreuada, amb la part central del "llit" picada, com a recurs ornamental. A la planta baixa hi ha una porta emmarcada per motllures simulant columnes laterals adossades sobre basament, sostenint una petita cornisa superior. En el 1er pis hi ha una tribuna central de fusta i vidre de secció poligonal, amb la part inferior decorada a base de manises valencianes component dibuixos de caràcter geomètric; en el 2n pis s'obre un balcó aprofitant com a base la tribuna, amb finestra emmarcada per motllura; a l'extrem superior barana de terrat. Murs de maçoneria. La façana posterior és de maçoneria vista, sense arrebossar i no té cap interès.

## Història

A la façana principal, a sobre de la porta, hi ha gravada la data de 1932.

## Referències

* 1 2 «Casa Aliau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# Casa Alsina Gesa

Casa Alsina Gesa és un habitatge del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge entre mitgeres de planta baixa i dos pisos, de composició simètrica. Té un balcó corregut al primer pis amb finestra de llinda plana i guardapols de perfil curvilini amb esgrafiats a la llinda i finestres senzilles al segon pis i capcer sinuós amb elements els seus extrems de llenguatge modernista. A partir del primer pis la façana segueix el llenguatge formal d'un modernisme molt tardà.

## Història

El 1930, data de construcció de la Casa Muntany, fou un any de gran activitat constructiva a la vila. El desenvolupament urbanístic que havia començat a finals de segle xix s'intensificà durant la segona dècada d'aquest segle a la carretera de Caldes, configurant un espai urbanístic en torn aquest eix de comunicació. A partir dels anys trenta del segle xx, aquest desenvolupament s'estén per altres direccions, tal com l'avinguda d'Àngel Guimerà, el barri dels Estalvis, la Granada, etc.

## Referències

* 1 2 «Casa Alsina Gesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Casa Alsina Roig

Casa Alsina Roig és una casa de Canet de Mar (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici cantoner que consta de planta baixa i dues plantes pis, amb un pati al costat sud. Les plantes de l'immoble queden ben diferenciades gràcies a la diversitat de materials emprats: pedra, estucat i estucat simulant obra vista. Destaca just a la cantonada del primer pis la tribuna que continua amb un balcó corregut amb una barana treballada.
El terrat consta d'un ràfec que sobresurt respecte de la façana i està coronat per un element ornamental que emfatitza la cantonada.
A l'interior de l'edifici hi ha motllures i pintures als sostres. L'escala central té graons de marbre fins a la primera planta i barana de ferro colat.

## Història

El projecte de l'edifici era per a residència unifamiliar però actualment s'ha convertit en llar d'infants de la fàbrica Enric Jover i Cia.
L'arquitecte Eduard Ferrés i Puig és autor de vil·la Florida, l'escorxador i el panteó de la família Busquets al Cementiri Municipal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Alsina Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2017].
# Careya

Careya és un gènere de plantes amb flor de la família Lecythidaceae.

## Descripció

Són arbres que creixen a les zones tropicals. N'hi ha dues espècies.

## Taxonomia

* Careya arborea
* Careya herbacea

## Referències

* GRIN - Genus: Careya Roxb.