OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfraganus (cràter)

Alfraganus és un petit cràter lunar que es troba a la regió accidentada de les terres altes al sud-oest del Mare Tranquillitatis. Té el nom de l'astrònom persa Alfraganus. Al nord-oest d'Alfraganus és el cràter Delambre, i al sud es troba la irregular Zöllner. La vora d'Alfraganus és circular i conserva una vora punxeguda que no ha rebut una quantitat important de desgast a causa dels impactes posteriors. El sòl interior té aproximadament la meitat del diàmetre del cantó.

## Cràters satèl·lits

Per convenció, aquestes característiques s'identifiquen en els mapes lunars localitzant la lletra en el punt mitjà de la vora del cràter que es troba més proper a Alfraganus.
| Alfraganus | Latitud | Longitud | Diàmetre |
| A | 3.0° S | 20.3° E | 13 km |
| C | 6.1° S | 18.1° E | 11 km |
| D | 4.0° S | 20.1° E | 8 km |
| E | 4.6° S | 19.0° E | 4 km |
| F | 3.5° S | 20.8° E | 9 km |
| G | 2.6° S | 21.2° E | 6 km |
| H | 4.4° S | 19.1° E | 13 km |
| K | 5.3° S | 19.5° E | 4 km |
| M | 5.6° S | 19.6° E | 3 km |

## Referències

* ↑ "Alfraganus". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature. NASA RP-1097, 1982.
* Bussey, B.; Spudis, P. The Clementine Atlas of the Moon. New York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-0-521-81528-4.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature. Tudor Publishers, 1995. ISBN 978-0-936389-27-1.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature». Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 24 octubre 2007].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by the Working Group of Commission 17 of the IAU». Space Science Reviews, 12, 2, 1971, pàg. 136–186. Bibcode: 1971SSRv...12..136M. DOI: 10.1007/BF00171763.
* Moore, Patrick. On the Moon. Sterling Publishing Co., 2001. ISBN 978-0-304-35469-6.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook. Cambridge University Press, 1988. ISBN 978-0-521-33500-3.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon. Kalmbach Books, 1990. ISBN 978-0-913135-17-4.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes. 6th revised. Dover, 1962. ISBN 978-0-486-20917-3.
* Whitaker, Ewen A. Mapping i Naming the Moon. Cambridge University Press, 1999. ISBN 978-0-521-62248-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon. Springer, 2000. ISBN 978-1-85233-193-1.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Enllaços externs

* «Localització del cràter al Google Moon».
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atlas of the Moon».
* «Alfraganus at The Moon Wiki». Arxivat de l'original el 2018-05-30. [Consulta: 12 abril 2020].
* «LTO-78A3 Alfraganus — mapa topogràfic a L&PI».
* Wood, Chuck. «A Gray Day». Lunar Photo of the Day, 19-12-2006. Arxivat de l'original el 21 octubre 2017.
# Pere Mateu i Cusidó

Pere Mateu i Cusidó (Valls, 22 d'abril de 1897 - Còrdas d'Albigés, Occitània 1982) fou un anarquista català. Obrer metal·lúrgic de professió, fou un dels autors, juntament amb Lluís Nicolau i Fort i Ramon Casanellas i Lluch, de l'atemptat que ocasionà la mort del president del consell de ministres espanyol Eduardo Dato (8 de març de 1921). A diferència dels seus companys, restà a Madrid, on fou detingut. També era amic de Domènec Masachs Torrente.
Fou condemnat a mort el 1923, però posteriorment Miguel Primo de Rivera li commutà la pena per la de cadena perpètua (1924), i fou alliberat quan es proclamà la Segona República Espanyola. Membre de la CNT, el 19 de juliol de 1936 lluità contra l'aixecament militar a Barcelona, i intervingué en la conquesta de Casp amb les forces de Buenaventura Durruti. En acabar la guerra civil espanyola es va establir a Occitània.

## Referències

* ↑ Carreras, Josep A. «L'atemptat contra el president del govern espanyol Eduardo Dato». Llibertat.cat, 02-03-2015. [Consulta: 22 novembre 2015].
# The Face (revista)

The Face és una revista mensual britànica de música, moda i cultura publicada originalment entre 1980 i 2004, i rellançada el 2019.
La publicació va iniciar-se a Londres el maig de 1980, de la mà del periodista Nick Logan, que anteriorment havia estat editor de New Musical Express i Smash Hits. D'esperit independent, ben aviat va ser considerada una revista creadora de tendències, amb portades on apareixien figures musicals com Jerry Dammers o David Bowie. Va gaudir d'una notable influència en la dècada de 1980 i 1990, destacant pel seu tractament gràfic "original i sorprenent", amb icòniques portades de Kate Moss, Macaulay Culkin, Björk o Alexander McQueen. La revista va tancar l'any 2004, quan tenia una circulació de 25.000 exemplars.

## Rellançament

L'any 2017 el Bauer Media Group va vendre els drets de la capçalera The Face a l'editorial britànica Wasted Talent Media, editora de Kerrang! i Mixmag, que va anunciar plans per rellançar la revista. El març de 2019, Jerry Perkins, de Wasted Talent, que va ser editor de Bauer i el seu predecessor Emap, va anunciar que The Face es rellançaria en línia a theface.com l'abril de 2019, i es tornaria a publicar una versió impresa trimestral l'estiu d'aquell any. El primer número imprès de la nova època de la revista es va publicar el 13 de setembre de 2019, amb una selecció de quatre portades amb celebritats contemporànies: Harry Styles, Dua Lipa, Rosalía i Tyler the Creator.

## Referències

* 1 2 3 «La mítica revista The Face surt per darrera vegada». Vilaweb, 05-04-2004 [Consulta: 18 setembre 2020].
* 1 2 3 «Rosalia, portada de la revista ‘The Face’ en el seu retorn 15 anys després». El País, 07-09-2019 [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ Gómez, Begoña «Un repàs a 'The Face', la revista que va inventar el concepte 'cool'» (en castellà). El País, 13-12-2017 [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ Hooper, Mark «Torna la revista 'The Face': funcionarà en l'era digital?» (en anglès). The Guardian, 26-04-2017 [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ Porter, Charlie «El retorn d'una revista que va canviar la cultura» (en anglès). The New York Times, 26-03-2019 [Consulta: 18 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial
# United Goans Democratic Party

United Goans Democratic Party — literalment en català Partit Unit Democràtic dels Goans— (UGDP) és un partit polític de l'Índia, a l'estat de Goa. És un dels dos partits polítics que anteriorment van dominar l'estat de Goa. UGDP té la seva base entre la població cristiana. Fou fundat el 1963 per Churchill Alemao succeint al United Goans Party el partit de l'oposició des de 1960, però sense tenir una relació directe amb aquest partit. El nom de United Goans Democratic Party és un simple spin-off del nom del United Goans Party, i el seu símbol electoral de "dues fulles" és un spin-off del símbol de les "dues fulles" que va ser designat en el plebiscit per determinar si Goa havia de ser entitat separada, davant del símbol de la rosa per votar que Goa fos part de Maharashtra. L'actual Partit Democràtic Unit Goans no va tenir absolutament cap paper en el plebiscit que va decidir el manteniment de Goa com entitat separada però va continuar utilitzant les dues fulles i un nom similar a la del partit que va tenir un paper important per assegurar que Goa continuara sent diferenciada, l'antic United Goans Party.
En les eleccions estatals juny de 2007, el partit va aconseguir un dels 40 escons. Es va aliar amb el Partit Bharatiya Janata (BJP), llavors a l'oposició a Goa i al govern de Delhi. En les eleccions de l'Assemblea de 2012, el Partit Unit Democràtic dels Goans aliat al Partit del Congrés de l'Índia no va poder guanyar un sol escó, mentre que el seu únic diputat de l'elecció anterior el Sr. Mathany Saldanha va guanyar escó en la llista del BJP. Va ser una gran derrota del Congrés, que quasi sempre havia governat l'estat.
El UGDP va perdre el seu reconeixement com a partit i també el dret a la propietat del símbol "dues fulles" que utilitzava en blanc sobre bandera verda.

## Enllaços externs

* Història del partit
# Tonyukuk

Tonyukuk (en xinès: 暾欲谷) fou un hàbil polític turquès la família del qual havia ocupat en un moment donat un lloc hereditari a l'administració xinesa del districte fronterer de Yun-tchong, proper a l'actual Kuei-Hua-tch'eng al nord de Shansi. La seva biografia es pot reconstruir mercès a la inscripció del seu pilar funerari localitzat el 1897 a la vall de l'alt Tula a Baïn-Tsokto, entre Nalaicha i la riba dreta del riu, i les dades complementàries de l'obra xinesa T'ang-chou.
Quan el kakhan Kutlugh (l'Afortunat) va restablir la independència dels turcs orientals, Tonyukuk es va posar al seu servei i va esdevenir el seu conseller i lloctinent polític i va posar a l'abast del seu principal els coneixements adquirits com a funcionari xinès. Va aconsellar o acompanyar al kakhan Kutlugh en totes les seves campanyes fins que el kakhan va morir el 691. La seva filla es va casar amb Kultegin, fill de Kutlugh. Després fou conseller del Khan Baktshor. Quan Kultegin va donar el cop d'estat que el va portar al poder el 716, va fer matar tots els parents i consellers del kan Baktshor, però Tonyukuk fou perdonat com a sogre. Kultegin i el seu germà Bilga (o Bilgä) van demanar també els seus consells vers el 718 quan Tonyukuk tenia uns 70 anys i va aconsellar restar als boscos d'Ötukän (és a dir a l'Orkhon i al Khangaï) cosa que l'emperador va escoltar. En la guerra que va seguir contra Xina, el conseller va assegurar que no hi havia coordinació possible entre els kitan, els basmil i els xinesos que s'havien aliat contra Bilga, com realment va passar.
Va morir poc després, segurament després de la signatura de la pau amb Xina el 722 (vers el 724)
# Rabat Ajax Football Club

El Rabat Ajax Football Club és un club maltès de futbol de la ciutat de Rabat.

## Història

* 1930: Fundació del club com Rabat Rovers
* 1937: Fusió amb Rabat Rangers i Old City per formar el Rabat Zvanks
* 1938: Rebatejat Rabat FC
* 1980: Fusió amb Rabat Ajax per formar el Rabat Ajax FC

## Futbolistes destacats

* Paddy Sloan (1954-55)
* Carmel Busuttil (1979-87)
* Iordan Filipov (1984-85)
* Andy McGonigle (1984-85)
* Jeff Wood (porter) (1985-87)
* Mark Miller
* Joe Galea
* Silvio Vella

## Entrenadors destacats

* Paddy Sloan

## Palmarès

* Lliga maltesa de futbol
** 1985, 1986
* Copa maltesa de futbol (F.A. Trophy)
** 1986
* Supercopa maltesa de futbol
** 1985, 1986

## Enllaços externs

* Rabat Ajax web oficial
# Amerika

Amerika (pronunciació alemanya: [aˈmeːʁika]) és un antiga colònia fabril a l'estat lliure alemany de Saxònia i un districte de la ciutat de Penig.
Com a petit poble de 79 residents (2010), es coneix només pel seu nom, la paraula alemanya per a Amèrica, que se li va donar al segle xix. El 1836 es va construir una fàbrica de filatura a la riba esquerra del riu Zwickauer Mulde, però les cases per a treballadors i empleats no es van construir fins al 1870. Inicialment, perquè un pont només es va construir molt després, van obrir-se treballadors i visitants del marge dret de el riu va haver de creuar l'aigua amb pedres o barques per accedir al lloc. Com que "creuar l'estany" en aquells temps s'entenia principalment que emigrava a Amèrica, la fàbrica va ser anomenada "Amerika" per la població local. El nom es va fer oficial el 1876 (de passada, el centenari dels Estats Units d'Amèrica) quan l'estació de ferrocarril del poble va rebre el nom de "Amerika".
La fàbrica es va tancar el 1991. Amerika va formar part d'Arnsdorf fins al 1993 i, juntament amb aquesta última, va passar a formar part de Penig el 1994. El 1995, la ciutat de Penig va comprar els edificis del Treuhandanstalt, i comerços nous i un museu (inclòs Des d'aleshores s'han establert tallers de serrallers i talladors d'arxiu, alimentats per una turbina d'aigua reformada).

## Referències

* History of Amerika from the website of the town of Penig (alemany)

## Bibliografia

* Jana Kaulich, Dieter Richter: Über Amerika ins Tal der Burgen – Das Tal der Zwickauer Mulde um Penig. Bildverlag Böttger, 1994, ISBN 3-9806125-3-8
* Stadtverwaltung Penig (Hrsg.): 775 Jahre Penig. 14.–23. Juni 2002. Festschrift. Miriquidi-Verlag, Niederfrohna 2002

## Vegeu també

* America, Països Baixos
# Foz

Foz és un municipi de la província de Lugo, Galícia. Té aproximadament 9.754 habitants (2006), però a l'estiu arriba a triplicar la seva població. Pertany a la comarca d'A Mariña Central, situat en la desembocadura del riu Masma on es forma la ria de Foz, amb una extensió aproximada de 100 km². Es troba a la vora del mar Cantàbric, entre els ajuntaments costaners de Burela i Barreiros, limitant en l'interior amb els municipis de Lourenzá, Mondoñedo, O Valadouro, Alfoz i Cervo. Encara que anteriorment Foz va ser un poble mariner, actualment la major part dels recursos econòmics s'obtenen del turisme.

## Etimologia

El nom de Foz prové de la paraula llatina "fauce", que descriu de forma gràfica la desembocadura del riu Masma.

## Història

La fundació de Foz data d'època prerromana, com es testifica pels castros existents de Fazouro i Pena do Altar. La seva fundació pot ser que es remunti a l'època dels àrtabres o, segons l'historiador Amor Meilán, va poder haver estat una factoria establerta pels tartèssics. Durant el segle IX el municipi va tenir gran florida a causa de l'establiment de la seu episcopal en San Martín de Mondoñedo, traslladada a Mondoñedo després del bisbat de Sant Gonçal. En l'època dels Reis Catòlics, Foz va mantenir certs privilegis i exempcions a conseqüència de la seva importància comercial. Durant els segles xvi i xvii Foz va comptar amb un important port i amb un dels tres drassanes més importants de Galícia. Armadors i pescadors focenses es dedicaven, fonamentalment, a la captura de balenes. Aquesta importància pesquera va ser decaient amb el temps, encara que avui queda una important tradició marinera.

## Parròquies

* Cangas (San Pedro)
* Cordido (San Xiao)
* Fazouro (Santiago)
* Foz (Santiago)
* Nois (San Xiao)
* San Martiño de Mondoñedo (San Martiño)
* Santa Cilla do Valadouro (Santa Cilla)
* Santo Acisclo do Valadouro (San Acisclo)
* Vilaronte (San Xoán)

## Població

Població municipal :
| × | Total | Homes | Dones |
| 1998 | 9.520 | 4.538 | 4.982 |
| 1999 | 9.527 | 4.531 | 4.996 |
| 2000 | 9.558 | 4.545 | 5.013 |
| 2001 | 9.659 | 4.619 | 5.040 |
| 2002 | 9.612 | 4.602 | 5.010 |
| 2003 | 9.591 | 4.587 | 5.004 |
| 2004 | 9.619 | 4.606 | 5.013 |
| 2005 | 9.664 | 4.644 | 5.020 |
| 2006 | 9.754 | 4.755 | 4.999 |
| Fuente: I.N.E. (España) ||||

## Activitat económica

Taxes d'activitat i d'atur :
| | % total | % homes | % dones |
| Taxa d'activitat | 47,7 | 61,8 | 35,0 |
| Taxa d'atur | 10 | 7,3 | 16,5 |
| Font: I.N.E. (Espanya), 2001 ||||
# Pere Matalonga i Montoto

Pere Matalonga i Montoto (Calella, 1907 – Mèxic, 1947) fou un escriptor i periodista català.
Tot i col·laborar amb Josep Maria Folch i Torres a En Patufet, era de formació literària castellana i fins i tot va marxar a Madrid per tal d'introduir-se en els ambients literaris d'allí (volia conèixer Ramón Gómez de la Serna), però tornà a Barcelona al cap d'unes setmanes. Obtenia treballs gràcies a la seva amistat amb Joan Costa i Deu, aleshores president de l'Associació de Periodistes de Barcelona i redactor de La Veu de Catalunya, però vivia en un ambient de bohèmia pobra.
El 1936 fou redactor i un dels fundadors de La Rambla amb Pere Calders, Lluís Aymamí i Baudina, Avel·lí Artís-Gener i Lluís Bota i Villa. En esclatar la guerra civil espanyola es va afiliar al Partit Comunista de Catalunya i després al PSUC i marxà a lluitar al front, on va dirigir el periòdic de la seva divisió.
En acabar la guerra es va exiliar a França, on fou internat uns mesos en un camp de concentració. D'allí marxà cap a Mèxic, on treballà com a corrector de proves de l'editorial UTEHA i formà part de la direcció del Partit Socialista Català com a director el seu òrgan Nova Era. En l'exili va reprendre la seva activitat literària; influït per Josep Carner, amb qui fundà el Full Català, va escriure poesies en català (recollides en un volum el 1963) i participà en els Jocs Florals de la Llengua Catalana de Mèxic de 1942, on guanyà la flor natural. Les seves poesies han estat musicades per Narcís Costa i Horts.

## Referències

* 1 2 Riera i Llorca, Vicenç. Els exiliats catalans a Mèxic. Barcelona: Editorial Curial, 1994, p. 206-209.
* ↑ Fotografia dels fundadors de La Rambla Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al Fons Pere Calders

## Enllaços externs

* «Pere Matalonga i Montoto». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* PERE MATALONGA I MONTOTO (Barcelona 1907-Mèxic 1947)
# Trichomycterus dorsostriatum

Trichomycterus dorsostriatum és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Colòmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eigenmann, C. H. 1917. Descriptions of sixteen new species of Pygidiidae. Proc. Am. Philos. Soc. v. 56: 690-703.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torosteenstrupina

La torosteenstrupina és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la steenstrupina. El seu nom reflecteix el contingut de tori i la previsible similitud amb la steenstrupina-(Ce).

## Característiques

La torosteenstrupina és un silicat de fórmula química (Ca,Th,Mn)₃Si₄O$_{11}$F·6H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la torosteenstrupina pertany a «09.CK - Ciclosilicats, amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$, amb anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: fluorschorl, fluorbuergerita, cromodravita, dravita, elbaïta, feruvita, foitita, liddicoatita, olenita, povondraïta, schorl, magnesiofoitita, rossmanita, oxivanadiodravita, oxidravita, oxirossmanita, cromoaluminopovondraïta, fluordravita, fluoruvita, abenakiïta-(Ce), scawtita i steenstrupina-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al jaciment de terres rares de Chergilen, a la localitat de Chekunda, dins el districte de Verkhnebureinsky (Krai de Khabàrovsk, Rússia). També ha estat descrita a Sakhà i en un parell d'indrets de l'óblast de Múrmansk. Aquests indrets, tots ells a Rússia, són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Thorosteenstrupine» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 gener 2020].
# Isoperla holochlora

Isoperla holochlora és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: el Canadà (Nova Escòcia i el Quebec) i els Estats Units (Connecticut, Delaware, Geòrgia, Kentucky, Massachusetts, Maryland, Maine, Carolina del Nord, Nova York, Pennsilvània, Tennessee, Virgínia i Virgínia de l'Oest, incloent-hi la badia de Chesapeake).

## Referències

* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ Klapálek, 1923. Coll. Zool. Selys. 4(2):1-193. «Plécoptères. - Biodiversity Heritage Library».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Ricker, 1938. Royal Canadian Institute Transactions 22:129-156.
* ↑ Stoneflies of Delaware (anglès)
* ↑ Biology in the Western Coalfields - Division of Water - Kentucky Arxivat 2010-11-19 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stoneflies of Maryland (anglès)
* ↑ North Carolina State University (anglès)
* ↑ L. W. Myers, B. C. Kondratieff, T. B. Mihuc i D. E. Ruiter, 2011. The Mayflies (Ephemeroptera), Stoneflies (Plecoptera), and Caddisflies (Trichoptera) of the Adirondack Park (New York State). Transactions of the American Entomological Society. Vol. 137, núms. 1+2: 63-140. «PDF». Arxivat de l'original el 2012-06-10. [Consulta: 22 gener 2012].
* ↑ Stoneflies of PA (anglès)
* ↑ Pennsylvania Aquatic Insects Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Aquatic Insects of Central Virginia (anglès)
* ↑ A Comprehensive List of Chesapeake Bay Basin Species 2007 (anglès)
* ↑ Tarter & C.H. Nelson, 2010. New State, County, and Drainage Basin Records of West Virginia (USA) Stoneflies (Plecoptera). Ent. News 121(2):161. «Enllaç».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:406.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:246.

## Enllaços externs

* BugGuide (anglès)
* Flicklr (anglès)