OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Badsville

Badsville és una pel·lícula dramàtica d'acció estatunidenca-canadenca del 2017 dirigida per April Mullen i protagonitzada per Robert Knepper i Emilio Rivera.

## Repartiment

* Robert Knepper com Mr. Gavin
* Tamara Duarte as Suzy
* Emilio Rivera com Lucky Lou
* Chelsea Rendon com Helen
* John White com Martin
* Rene Rosado com Georgie
* Douglas Spain com Charlie
* Corbin Timbrook com Chester
* Paul James Jordan com Cutter
* Shelby Janes com Bowling Alley Waitress
* Octavio Pizano com Flaco
* Saxon Trainor com Louise
* Gregory Kasyan com Sammy
* Kelly Cunningham com Theresa
* Benjamin Barrett com Benny
* David Phillips com Chuck
* Kate Campbell com Mare de Sammy
* Ian McLaren com Wink
* Lucas James com Chad

## Producció

Segons la Niagara Falls Review, Mullen va expressar interès a dirigir la pel·lícula després que David Phillips li mostrés el guió. La pel·lícula es va rodar al Sud de Califòrnia.
El 3 de novembre de 2016, es va anunciar que Epic Pictures va adquirir els drets de distribució de Badsville.

## Recepció

Gary MacDonald de The Globe and Mail va escriure: "Badsville és un lloc lleig, però les tasques d'actuació i direcció d'aquesta pel·lícula independent l'il·luminen considerablement".
Gary Goldstein del Los Angeles Times said, "Oblida't del títol barat, Badsville és un drama criminal potent i profundament sentit sobre deixar anar el passat i sortir de Dodge, abans que sigui massa tard".

## Premis

Va guanyar el premi a la millor pel·lícula al 8è Oaxaca FilmFest del 2017.

## Referències

* ↑ Law, John. «Mullen pushes herself with erotic new film». Niagara Falls Review, February 10, 2017. [Consulta: January 24, 2023].
* ↑ Leach, Robin. «Red Carpet Report: Myron Martin talks 'Hamilton,' 'Idaho!'; Life Is Beautiful; NF Hope Concert». Las Vegas Review-Journal, 21-09-2016. Arxivat de l'original el January 4, 2018. [Consulta: January 3, 2018].
* ↑ Law, John. «Canadian premiere for dark Mullen drama Badsville». Niagara Falls Review, March 24, 2017. [Consulta: January 24, 2023].
* ↑ Lincoln, Ross A. «'Sons of Anarchy's Emilio Rivera Heads To 'Badsville'; Monterey Media Gets 'Sex, Death And Bowling'». Deadline Hollywood, July 27, 2015. [Consulta: January 24, 2023].
* ↑ Kay, Jeremy «AFM: Epic Pictures acquires 'Badsville'». Screen Daily, November 3, 2016 [Consulta: January 24, 2023].
* ↑ MacDonald, Gary «Review: Rival-gang drama Badsville brightened by superb acting, directing». The Globe and Mail, January 25, 2018 [Consulta: January 24, 2023].
* ↑ Goldstein, Gary «Review Escape is the challenge in gritty crime drama 'Badsville'». , November 30, 2017.
* ↑ Los ganadores de la 8.ª edición del Oaxaca FilmFest, marvin.com

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Saint-Marcelin-de-Cray

Saint-Marcelin-de-Cray és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 178 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| 1977-1998 | Pierre Lucien Meugnier |
| 1998- | Michel Thiebaud |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 170 | 206 | 178 | 160 | 164 | 140 | 178 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Folha Fede

Folha Fede és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Mé-Zóchi, al nord-est de l'illa de São Tomé. La seva població és de 863 (2008 est.).

## Evolució de la població

Població de Folha Fede (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 757 | 863 |

## Clubs esportius

* Os Dinâmicos - jugava en la primera divisió de la Lliga de São Tomé de futbol en la temporada 2015

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Vireó verdós

El vireó verdós (Pteruthius xanthochlorus) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos als Himàlaies, al nord de Pakistan, nord de l'Índia des de Caixmir cap a l'est fins Arunachal Pradesh i Nagaland, sud-est del Tibet, oest i nord-est de Myanmar i sud de la Xina a Szechwan i sud de Shensi, nord-oest, sud-est de Yunnan i nord-oest de Fukien.

## Referències

* ↑ «Vireó verdós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Picaformigues frontvermell

El picaformigues frontvermell (Parmoptila rubrifrons) és una espècie d'ocell estríldid trobats a Àfrica. S'ha estimat que el seu hàbitat aconsegueix els 32.000 km² d'extensió.
Habita el bosc humit de les terres baixes tropicals i subtropicales de Sierra Leone, Mali, Libèria, Guinea, Ghana, Costa d'Ivori i República Democràtica del Congo. El seu estat de conservació segons la Llista Vermella és de baix risc (LC).

## Referències

* ↑ «Picaformigues frontvermell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Territ menut siberià

El territ menut siberià (Calidris subminuta) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que en estiu habita la tundra a diferents indrets de Sibèria i les illes Kurils i del Comandant. En hivern habita al Sud-est asiàtic i Austràlia.

## Referències

* ↑ Territ menut siberià a CERCATERM Rev. 12/03/2012
# Nathan Elliott

Nathan Elliott (Melbourne, 15 de desembre de 1990) és un ciclista de australià. Professional des del 2014, actualment milita a l'equip IsoWhey Sports SwissWellness.

## Palmarès

* 2016
** 1r a la Melbourne to Warrnambool Classic
* 2017
** 1r a la Melbourne to Warrnambool Classic

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Badumna

Badumna és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels dèsids (Desidae). Fou descrita per primera vegada per Tamerlan Thorell l'any 1892.
Moltes espècies són d'Australàsia. Es troben a Oceania i a Àsia (sud-oriental i oriental.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data de 12 de febrer de 2019, hi ha les següents espècies:
* Badumna arguta (Simon, 1906) – Austràlia (Queensland)
* Badumna bimetallica (Hogg, 1896) – Central Austràlia
* Badumna blochmanni (Strand, 1907) – Austràlia (Nova Gal·les del Sud)
* Badumna exilis Thorell, 1890 – Indonèsia (Java)
* Badumna exsiccata (Strand, 1913) – Austràlia
* Badumna guttipes (Simon, 1906) – Austràlia (Victòria, Tasmània)
* Badumna hirsuta Thorell, 1890 (espècie tipus) – Indonèsia (Java)
* Badumna hygrophila (Simon, 1902) – Austràlia (Queensland)
* Badumna insignis (L. Koch, 1872) – Austràlia; introduïda al Japó i Nova Zelanda
* Badumna javana (Strand, 1907) – Indonèsia (Java)
* Badumna longinqua (L. Koch, 1867) – Austràlia oriental; introduïda als EUA, Mèxic, Uruguai, Japó i Nova Zelanda
* Badumna maculata (Rainbow, 1916) – Austràlia (Queensland)
* Badumna microps (Simon, 1908) – Austràlia (Western Austràlia)
* Badumna pilosa (Hogg, 1900) – Austràlia (Victòria)
* Badumna scalaris (L. Koch, 1872) – Austràlia (Queensland, central Austràlia)
* Badumna senilella (Strand, 1907) – Austràlia
* Badumna socialis (Rainbow, 1905) – Austràlia (Nova Gal·les del Sud)
* Badumna tangae Zhu, Zhang & Yang, 2006 – Xina

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Badumna Thorell, 1890 en la família Desidae +base de dades Accés el 10 de febrer de 2019
* ↑ Thorell, T. (1890a). Studi sui ragni Malesi e Papuani. IV, 1. Annali del Museo Civico di Storia Naturale di Genova 28: 5-421.
# Folgueras (Pravia)

Folgueras és una parròquia del conceyu asturià de Pravia. Té una població de 178 habitants (INE Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. 2011) i ocupa una extensió de 7,01 km². Es troba a una distància de 17 quilòmetres de la capital del concejo, Pravia.

## Barris

* Ablanedo (Ablanéu en asturià)
* Folgueras
* Loro (Llouru)
* Sorriba (Surriba)
* Vegafriosa (Veigafriosa)
# Vic-des-Prés

Vic-des-Prés és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 96 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vic-des-Prés era de 96 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 61 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 11 estaven desocupats. 59 eren cases i 1 era un apartament. Dels 42 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien dues cambres, 12 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vic-des-Prés el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 58 persones, 46 eren actives i 12 eren inactives. De les 46 persones actives 45 estaven ocupades (23 homes i 22 dones) i 1 aturada (1 home). De les 12 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Vic-des-Prés hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 744 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vic-des-Prés a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vic-des-Prés a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Phanoperla

Phanoperla és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels pèrlids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el Vietnam, Indonèsia, Malàisia, el Nepal, Bhutan, l'Índia (entre d'altres, Assam, Tamil Nadu i Manipur), les illes Filipines i Tailàndia.

## Taxonomia

* Phanoperla amorpha Zwick, 1982
* Phanoperla anomala (Banks, 1939)
* Phanoperla astrospinata Stark & Sheldon, 2009
* Phanoperla bakeri (Banks, 1924)
* Phanoperla belalong Stark & Sheldon, 2009
* Phanoperla ceylonica Kawai, 1975
* Phanoperla cornuta Zwick, 1982
* Phanoperla doisuthep Sivec & Stark, 2010
* Phanoperla flabellare Stark & Sivec, 2007
* Phanoperla flaveola (Klapálek, 1910)
* Phanoperla fuscipennis (Navàs, 1932)
* Phanoperla guttata Zwick, 1982
* Phanoperla himalayana Zwick, 1977
* Phanoperla huang Sivec & Stark, 2010
* Phanoperla hubleyi Sivec & Stark, 2010
* Phanoperla incompleta Zwick, 1986
* Phanoperla lao Stark, 1983
* Phanoperla limitatrix Zwick, 1986
* Phanoperla limosa (Hagen, 1858)
* Phanoperla lisu Stark, 1983
* Phanoperla lobata Sivec & Stark, 2010
* Phanoperla maculata Zwick, 1982
* Phanoperla maindroni (Navàs, 1926)
* Phanoperla malayana Zwick, 1982
* Phanoperla minutissima (Enderlein, 1909)
* Phanoperla namcattien Cao & Bae, 2009
* Phanoperla nana Zwick, 1982
* Phanoperla nervosa Banks, 1939
* Phanoperla nuwara Kawai, 1975
* Phanoperla occipitalis Sivec & Stark, 2010
* Phanoperla omega Zwick, 1982
* Phanoperla pallipennis (Banks, 1938)
* Phanoperla parva Zwick, 1982
* Phanoperla peniculus Kawai, 1968
* Phanoperla pumilio (Klapálek, 1921)
* Phanoperla schmidi Zwick, 1982
* Phanoperla sertispina Jewett, 1975
* Phanoperla simplex Zwick, 1982
* Phanoperla srilanka Zwick, 1982
* Phanoperla sumatrae Zwick, 1982
* Phanoperla testacea (Hagen, 1858)
* Phanoperla tuberosa Stark & Sivec, 2007
* Phanoperla uchidai Sivec & Stark, 2010
* Phanoperla vietnamensis Zwick, 1986
* Phanoperla wedda Zwick, 1982
* Phanoperla wieng (Sivec i Stark, 2010)

## Referències

* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):221.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Kailash Chandra i R. M. Sharma: Checklist of Indian Stoneflies (Insecta: Plecoptera). (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (anglès)
* 1 2 Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Records of Neoperlini (Plecoptera: Perlidae) from Brunei Darussalam and Sarawak, with Descriptions of new Phanoperla (Banks) and Neoperla (Needham) Species (anglès)
* ↑ Descriptions of Neoperlini from Thailand and Malaysia (Plecoptera: Perlidae) (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae) (anglès)
# Tephrocactus aulacothele

Tephrocactus aulacothele és una espècie de planta fanerògama que pertany a la família de les cactàcies (Cactaceae).

## Descripció

Tephrocactus aulacothele creix dret com un petit arbust o en forma d'un coixí que forma amb la base o per sobre amb les tiges ramificades i assoleix una mida de fins a 20 cm d'alçada. La tija és de color verd fresc a verd bru, cilíndric de 3 a 10 cm de llarg i tenen diàmetres de 1,5 a 2,5 cm. Les protuberàncies es formen indistintament. Les arèoles són petites. Hi ha pocs gloquidis vermellosos presents. Les 3 a 10 espines en forma d'agulla, punxants o flexibles són de color blanc a groc, marró, rosa o negrós i de 3 a 5 cm de llarg. Les espines superiors sobresurten, mentre que la superfície inferior són més primes. Les flors són de color groc a groc ataronjat o rosat a vermell de 2 a 2,5 cm de llarg i amb un diàmetre de 2 a 4 cm. El pericarpi és ovoide i tuberós, i està densament cobert d'espines. Els fruits són més o menys esfèrics, de parets primes, espinosos i secs; i tenen un diàmetres d'aproximadament 1 cm.

## Distribució i hàbitat

Tephrocactus aulacothele és comú a les províncies argentines de Salta, Tucumán, Catamarca, La Rioja i San Juan en sòls pedregosos o roques de granit meteoritzats a altituds de 700 a 2000 metres.

## Taxonomia

Tephrocactus aulacothele va ser descrita per (F.A.C.Weber) R.Kiesling & Oakleyi i publicat a Bradleya 41: 101, a l'any 2023.

### Etimologia.

Tephrocactus: nom genèric que deriva de les paraules gregues: tephra, "cendra", referint-se al color de la planta) i cactus per la família.
aulacothele: epítet format per dues paraules gregues aulax (tija aulak-) "solc" i thēlē "mugró", que fa referència a la part superior dels tubercles, a l'epidermis, hi ha una arèola en forma de solc longitudinal de 3 mm de llarg.

### Subespècies

* Tephrocactus aulacothele subsp. aulacothele
* Tephrocactus aulacothele subsp. deminutus (Rausch) R.Kiesling & Oakley

### Sinonímia

Els següents noms són sinònim de Tephrocactus aulacothele :
* Opuntia aulacothele F.A.C.Weber in Bull. Mus. Hist. Nat. (Paris) 10: 392 (1904)

## Referències

* ↑ «Tephrocactus aulacothele». Royal Botanic Gardens Kew | Plants of the World Online. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ «Tephrocactus aulacothele» (en anglès). Dictionary of Cactus Names. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ «Accepted Infraspecifics Tephrocactus aulacothele (F.A.C.Weber) R.Kiesling & Oakley» (en anglès). Royal Botanic Gardens Kew | Plants of the World Online. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ «Synonyms Tephrocactus aulacothele (F.A.C.Weber) R.Kiesling & Oakley» (en anglès). Royal Botanic Gardens Kew | Plants of the World Online. [Consulta: 29 juliol 2024].
# Batalla de Guayabos

La batalla de Guayabos o batalla d'Arerunguá va tenir lloc el 10 de gener de 1815, abans de les guerres de la independència de l'Uruguai. Es van enfrontar les forces federals orientals sota les ordres de Fructuoso Rivera amb les tropes centralistes o unitàries de Buenos Aires, i va acabar amb la derrota d'aquestes últimes.

## Desenvolupament

Colònia espanyola, la Banda Oriental, actual Uruguai, va lluitar per la independència des de 1811. Amb el suport de la junta separatista a Buenos Aires, els orientals van ser els responsables d'un setge a Montevideo, però la primera expedició portuguesa (1811-1812), que havia acudit en ajuda dels espanyols, els va obligar a abandonar el seu projecte.
Les hostilitats no es van limitar a aturar un segon setge. Els avanços de les tropes orientals van conduir a la rendició de Montevideo el 20 de juny de 1814. Aquest va ser el final del domini espanyol a la regió del Riu de la Plata, però la guerra encara no havia acabat.
De fet, les relacions entre Buenos Aires i els orientals comandats per José Gervasio Artigas, qui va advocar per un sistema federal a la regió i en contra del principi d'un govern centralitzat defensat per la capital argentina, havien estat sempre turbulentes i de vegades contradictòries. No obstant això, Buenos Aires va decidir imposar la seva hegemonia, els antics aliats van passar a ser els adversaris. Les hostilitats van començar ràpidament, els primers enfrontaments (Las Piedras, 25 de juny de 1814) van ser favorables als porteños (habitants de Buenos Aires).
El 10 de gener de 1815, els dos exèrcits es van trobar de nou a la riba del riu Guayabos i aquesta vegada els orientals, sota les ordres de Fructuoso Rivera, van sortir victoriosos, infligint una severa derrota a les tropes del bonaerenc Manuel Dorrego.
La victòria dels orientals va ser temporal. Els portuguesos van envair el territori i el van integrar al domini del Brasil cap al 1821 amb el nom de Província Cisplatina.

## Referències

* 1 2 3 Scheina pàgina 50

## Bibliografia

* Robert L. Scheina, Latin's America's Wars, the age of the Caudillo, 1791-1899, Brassey's Inc., Dulles, Virgínia, 2003, ISBN 1-57488-450-6
* Jean A. Willis, Historical Dictionary of Uruguay, The Scaregrow Press, Inc., Metuchen, Nova Jersey, 1974

## Vegeu també

* Batalla de San José

## Enllaços externs

* Èxode del Poble Oriental (castellà)
# Rockfour

Rockfour (רוקפור) és un grup de música israelià de rock psicodèlic fundat el 1988 a Holon. del 2018, l'integren Eli Lulai (veu i guitarra), Baruch Ben Izhak, Marc Lazare i Yaki Gani.

## Trajectòria

Després de tocar junts durant el servici militar, Lulai i Ben Izhak fundaren el grup junt amb el baixiste Marc Lazare, el bateria (percussió) Itamar Levi i el tecliste Yaki Gani. Després de l'èxit local del segon disc, el grup canvià de llengua i publicà llur primer disc en anglés, Supermarket, i mamprengué sengles gires internacionals els quatre anys següents, però Lulai deixà el grup durant una roda estatunidenca i la resta de membres hagué d'acabar-la com a trio.
L'any 2002 actuaren a la sala Planta Baja de Granada com a teloners de The Grip Weeds i, després de vendre més de trenta mil discs a Israel i Europa, la discogràfica estatunidenca Rainbow Quartz els publicà el disc Another Beginning, una selecció de cançons dels dos anteriors àlbums en anglés, Supermarket i One Fantastic Day, amb la mateixa fotografia de portada d'est últim: en la crítica per a Pitchfork, Joe Tangari diu que «Rockfour sonen increïblment com un producte britànic de finals dels 60 —un poquet dels primers Pink Floyd, a muntó dels Beatles, un pessic dels Byrds, una miqueta de The Zombies— (…) Però allò més impressionant és el mestratge de les influències dels Rockfour, i llur habilitat per a expandir eixos punts de referència, fins al punt en què Another Beginning els transcendix de llarg.»
El disc següent, Nationwide (Rainbow Quartz, 2004), no aconseguí repetir l'atenció d'Another Beginning: Tangari en lloà les tres primeres cançons, però criticà que el grup es perdia en la instrumentació sobrera de les altres mentre intentava trobar un so més fosc i seriós.
El 2 de setembre del 2020, el festival de cinema Docaviv estrenà el documental de Gad Aisen Rockfour: The Time Machine, el qual mostra els trenta anys de trajectòria del grup fins al retorn de Lulai: l'avinentesa comptà amb un concert en directe retransmés en línia.

## Formació

* Eli Lulai, 2004
* Baruch Ben Izhak, 2006
* Itamar Levi, 2006

## Referències

* 1 2 «Rockfour» (en anglés). Prog Archives. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «“Rockfour” band in an acoustic performance that includes its best hits» (en anglés). Ralli Museums, 06-09-2018. [Consulta: 2 novembre 2020].
* 1 2 Docaviv. «Rockfour: Mechonat Hazman (2020) Plot» (en anglés). IMDb. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «Rockfour: rock a cuatro bandas» (en castellà). Radio Sefarad. [Consulta: 2 novembre 2020].
* ↑ Jesús S. «THE GRIP WEEDS + ROCKFOUR» (en castellà). Indy Rock, 27-04-2002. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «Rockfour» (en anglés). Indy Rock, 27-04-2002. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ Joe Tangari. «Rockfour Another Beginning» (en anglés). Pitchfork, 06-02-2003. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ Joe Tangari. «Rockfour Nationwide» (en anglés). Pitchfork, 02-05-2004. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ Daniele Alcinii. «Docaviv ’20 to launch with Gad Aisen's “Rockfour: The Time Machine”» (en anglés). Real Screen, 11-08-2020. [Consulta: 2 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Israel Music Rockfour