OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haploblepharus edwardsii

Haploblepharus edwardsii és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 59 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Alimentació

Menja peixos osteïctis, crustacis i cefalòpodes.

## Depredadors

A Sud-àfrica és depredat per Larus dominicanus i Arctocephalus pusillus pusillus.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical que viu entre 0-130 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica: des del Cap Agulhas fins a KwaZulu-Natal.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Compagno, L.J.V., 1984.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Michael, S.W., 1993. Reef sharks and rays of the world. A guide to their identification, behavior, and ecology. Sea Challengers, Monterey, Califòrnia, Estats Units. 107 p.
* ↑ Van der Elst, R., 1993. A guide to the common sea fishes of southern Africa. (3a edició) Struik Publishers, Ciutat del Cap. 398 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Human, B. A., 2007: A taxonomic revision of the catshark genus Haploblepharus Garman 1913 (Chondrichthyes: Carcharhiniformes: Scyliorhinidae). Zootaxa Núm. 1451: 40.
* Martin, R.A., 2004. Natural mortality of puffadder shysharks due to Cape fur seals and black-backed kelp gulls at Seal Island, South Africa. J. Fish Biol. 64(3):711-716.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hapartiwa

Hapartiwa va ser probablement el successor del rei Hurmeli de Kanesh (Kanis). Va regnar cap al segle XIX aC, potser des del 1830 aC.
Va començar la seva carrera com a oficial d'Hurmeli, com a rabi simmiltim, i algunes inscripcions fan pensar que n'era el fill, encara que potser no és cert. En altres inscripcions no porta aquest títol i se suposa que és perquè ja l'havia succeït. La ciutat de Kanesh va ser destruïda segurament per Uhna, rei de Zalpa o Zalpuwa, regne que la posseïa en temps d'Anitta. Per un temps Zalpa va exercir l'hegemonia. Les tauletes de Kultepe esmenten per la mateixa època a Buruixkhanda (Purušhanda) com un dels principals regnes anatòlics.

## Referències

* ↑ Hardy, Robert S «The Old Hittite Kingdom: a Political History». The American Journal of Semitic Languages and Literatures, 58, 2, 1941, pàg. 180-181.
# Hermespace

Hermespace és un consorci industrial europeu creat l'any 1990 amb l'objectiu de fabricar l'avió espacial europeu Hermes. Les quatre principals empreses que participaven de la creació de l'avió espacial van anunciar el novembre del 1990 la creació d'una empresa de direcció conjunta per al desenvolupament i producció de la nau.
El consorci el formaven:
* 51,6%: Hermespace France (França), format per dues empreses franceses:
** Aérospatiale, amb el 51% de la participació
** Dassault, amb el 49% restant
* 33,4%: DASA (Alemanya)
* 15,0%: Aeritalia (Itàlia)
L'empresa la conformaven 150 persones i estava situada a Tolosa de Llenguadoc (França).

## Referències

* ↑ «Hermespace». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Astronautix.com».
# Henrik Lundgaard

Henrik Lundgaard (Hedensted, Dinamarca; 26 de febrer de 1969) és un pilot de ral·li danès actualment retirat que va disputar proves del Campionat Mundial de Ral·lis i va ser guanyador del Campionat d'Europa de Ral·lis de l'any 2000 amb un Toyota Corolla WRC. Campió de Dinamarca els anys 1994 i 1998.

## Trajectòria

Lundgaard comença a disputar ral·lis a principis dels anys 90 amb un Opel Kadett. L'any 1994, amb un Opel Calibra, guanya el Campionat de Dinamarca de Ral·lis, quedant subcampió a l'any següent. La temporada 1996 queda quart del certamen nacional amb un Opel Astra. Lundgaard guanyaria un segon Campionat de Dinamarca l'any 1998 amb un Toyota Corolla WRC.
L'any 1997 participa al Ral·li de Monte-Carlo amb un Toyota Celica GT-Four en la que serà la seva primera participació a un ral·li del Campionat Mundial de Ral·lis.
De l'any 1999 al 2001 disputa diverses proves del Mundial i del Campionat d'Europa de Ral·lis dins de l'equip Toyota amb un Toyota Corolla WRC. Precisament l'any 2000 guanyaria el títol continental aconseguint la victòria en cinc de les proves, com el Ral·li de Turquia.

## Referències

* ↑ Shacki. «Henrik Lundgaard - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2022].
# Heike monogatari

</nowiki>
El Heike monogatari és una narració èpica, una de les grans obres de la literatura japonesa. Narra l'ascens i caiguda d'un clan, els Heike (també anomenats Taira), a causa de l'excessiva ambició del seu líder Kiyomori. És una obra èpica que es transmetia oralment acompanyada de música però que va ser refosa per un autor culte al segle xiii. Està basada en fets històrics.

## Temes

L'obra vol ser un exemple de les conseqüències de no seguir els preceptes del budisme i, oblidant que el món és pura il·lusió, intentar pujar socialment on no pertoca. Mostra la rivalitat entre dos grans clans de guerrers, els Heike i els Genji (també anomenats Minamoto), en la seva lluita pel poder, des d'un punt de vista poc maniqueu, ja que no hi ha sols un heroi identificable. També vol ser un exemple del refinament cortesà del període Heian (en oposició a la rudesa de les províncies)
Com en la majoria d'obres clàssiques japoneses, la natura té un paper fonamental com a símbol de bellesa i del pas del temps, inevitable i font de malenconia per a tots els personatges. Hi ha un gran sincretisme en les creences, no sols entre les diferents escoles budistes, sinó amb els mites anteriors de cada zona.

## Estil

L'obra s'estructura en petits capítols que podien ser cantats independentment. En ells es barreja la trama principal amb poemes (del gènere tanka), recordatoris de capítols de la història antiga del Japó i digressions per explicar anècdotes sobre els personatges secundaris, molt nombrosos. L'estil està ple de marques d'oralitat: fórmules per ajudar a la memorització del recitador, apel·lacions al públic, referències locals i topònims detallats, interjeccions…

## Vegeu també

* Guerres Genpei

## Referències

* ↑ Nussbaum, "Heike" at p. 305.
* ↑ Nussbaum, Louis-Frédéric. (2002). "Heike monogatari" in Japan Encyclopedia, p. 305.

## Enllaços

* Mostra de la versió al català del Heike Monogatari, pel Prof. Dr. Ferran Berenguer-Futagami: El Heike en català
# Henchir El Diab

Henchir El Diab és un fortí amb qualificació de jaciment arqueològic de la governació de Médenine, delegació de Ben Guerdane, a la vila de Nefatia, a uns 30 km al sud-est de Médenine, en una zona amb nombrosos henchir.
# Hermínia d'Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym

Hermínia d'Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym (Hoym, 2 de desembre de 1797 - Pest, 13 de setembre de 1817) va ser una princesa de la casa d'Ascània.
Filla de Víctor II d'Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym i Amèlia de Nassau-Weilburg. En la infància va educar-se amb professors particulars a Hoym. Va ser hereva dels drets senyorials del comtat de Holzappel-Schaumburg i dels béns a ell associats.
Es va casar amb l'arxiduc Josep Antoni d'Àustria el 1815, que va ser palatí d'Hongria entre 1795 i 1847. Va promoure l'Església Reformada al regne d'Hongria, vinculada a la doctrina de Calví, i va ser coneguda per practicar la caritat.
Va morir de part donant a llum a bessons, essent els fills Hermínia i Esteve d'Àustria. Va ser enterrada a Ofen.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Österreich, Hermine Erzherzogin von» (en alemany). Landesgeschichtliches Informationssystem Hessen, 14-09-2022. [Consulta: 29 novembre 2022].
* ↑ «Joseph, Anton Johann Erzhg. von Österr. (1776-1847), Palatin» (en alemany). Österreichisches Biographisches Lexikon. Austrian Centre for Digital Humanities and Cultural Heritage. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Obituary. The Archduke Palatine». The Gentleman's Magazine, vol. 27, 1847, pàg. 305.
# IONIS school of technology and management

IONIS school of technology and management és una escola superior privada, creada el 2009, ensenyant negocis i tecnologia. La seva missió és formar executius de comerç internacional amb cultura tècnica.

## Història

L'any 2002, EPITA va crear una especialització d'un any anomenada "EPITA Masters". Després de 7 anys, el grup IONIS va decidir crear una escola de dret per desenvolupar especialitats en sectors diferents de la informàtica. Així va néixer l'escola el 2009. Els cursos s'imparteixen en col·laboració amb altres col·legis: EPITA per a la informàtica, ISG per a la gestió, ESME per a l'energia i Sup'Biotech per a biotecnologia.
A finals de 2017, l'escola ofereix 18 MBA especialitzats i 4 Executive MBA.

## Bibliografia

* La double compétence : l’antidote à l’obsolescence professionnelle, Ivry-sur-Seine, FYP Éditions, 2019, 192 p. (ISBN 978-2-36405-176-8)

## Referències

* ↑ (francès)Ionis School of Technology and Management : l'École de la double compétence
* ↑ (francès)« Ionis School of Technology and Management forme des cadres managériaux et techniques »
* ↑ (francès)Des MBA pour plonger dans l'ère du big data
* ↑ (francès)Transition digitale : Ionis-STM lance 4 Executive MBA à destination des cadres

## Enllaços externs

* IONIS school of technology and management - Lloc web oficial
# IRB

IRB té els següents significats:
* International Rugby Board: L'òrgan que defineix i regula les normes del rugbi a 15.
* Institut de Recerca Biomèdica: Institució de recerca bàsica i aplicada en biomedicina ubicada a Barcelona.
# IRA de la Continuïtat

L'Exèrcit republicà irlandès de la continuïtat (anglès: Continuity Irish Republican Army CIRA Continuity Army Council) és una organització paramilitar republicana irlandesa l'objectiu de la qual és d'acabar amb l'statu quo d'Irlanda del Nord en el si del Regne unit i crear una Irlanda unida.
L'organització es troba a les llistes d'organitzacions terroristes dels Estats Units i del Regne Unit i del Canadà i ho era fins a 2009 a les de la de la Unió Europea però ja no hi apareix el 2010. L'IRA de la Continuïtat es va formar el 1986 a partir d'una escissió de l'IRA Provisional. Seria la branca militar del Sinn Féin Republicà, malgrat els desmentiments dels líders del partit. Aquest grup és responsable de la mort d'un policia prop de Belfast durant el mes de març del 2009 així com de nou ferits en 15 anys d'atemptats.

## Vegeu també

* Conflicte nord-irlandès
* Exèrcit Republicà Irlandès
* IRA Provisional
* IRA Autèntic

## Notes i referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20090513211359/http://www.state.gov/s/ct/rls/other/des/123085.htm
* ↑ http://security.homeoffice.gov.uk/terrorist-threat/proscribed-terrorist-orgs/proscribed-terrorist-groups/ Arxivat 2010-04-13 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.canlii.org/fr/ca/legis/regl/dors-2001-360/derniere/dors-2001-360.html
* ↑ PDFhttp://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=Oj:L:2009:023:0025:0029:Fr:Pdf Arxivat 2010-10-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2010:178:0001:01:FR:HTML Arxivat 2012-06-04 at Archive.is
* ↑ Article de Virgínia Malingre per a Le Monde, amb data de 10 de març del 2009, Un policia nord-irlandès mor tirotejat a l'Ulster (llegiu en línia)
* ↑ http://www.start.umd.edu/start/data/tops/terrorist_organization_profile.asp?id=37 Arxivat 2010-06-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://tf1.lci.fr/infos/monde/europe/0,,4300034,00-craintes-accrues-de-violences-apres-la-mort-d-un-policier-.html Arxivat 2009-03-12 a Wayback Machine.
# Hogaraka ni ayume

Hogaraka ni ayume (朗かに歩め, Caminant amb optimisme) és una pel·lícula japonesa muda en blanc i negre, dirigida per Yasujirō Ozu i estrenada el 1930.

## Sinopsi

Kenji és un petit mafiós que s'ha enamorat de la modesta Yasue. El jove intenta assentar-se, però ho fa sense comptar amb els seus antics acòlits.

## Repartiment

* Minoru Takada: Kenji Koyama
* Hiroko Kawasaki: Yasue Sugimoto
* Nobuko Matsuzono: la germana de Yasue
* Utako Suzuki: la seva mare
* Satoko Date: Chieko
* Hisao Yoshitani: Senko
* Teruo Mori: Gunpei
* Takeshi Sakamoto: Ono

## Producció

El guió de la pel·lícula està basat en una història curta escrita pel director Hiroshi Shimizu influenciat pels models nord-americans El rodatge de va tenir lloc entre novembre 1929 i febrer 1930. Es van utilitzar nombrosos elements escenogràfics occidentals per fer la pel·lícula en un intent de mitigar qualsevol referència a l'escenari del Japó.

## Referències

* ↑ Walk Cheerfully a Ozu-san

## Enllaços externs

* Hogaraka ni ayume a YouTube
# Hofwegkanal

L'Hofwegkanal o canal del carrer Hofweg és un canal que va excavar-se als prats molls al marge esquerre del riu Alster a l'estat d'Hamburg (Alemanya) des del 1842. El canal curtet orientat nord-sud connecta l'Osterbek amb el canal de l'Uhlenhorst i té a més un braç en direcció est-oest entre els carrers Karlstraße i Fährhausstraße. Segons la llei sobre la classificació de les aigües superiors de l'estat d'Hamburg, és un curs d'aigua de primera categoria, accessible al públic.
El 1837, l'estat d'Hamburg va vendre el mas arrendat de l'Uhlenhorst del qual els prats poc fèrtils no rendien gaire, per a 70.000 deutsche Mark d'aleshores a l'advocat, conseller i burgmestre Amandus Augustus Abendroth. Després del gran incendi del 1842 va decidir-se de baixar el nivell del pantà de l'Alster d'un metre, el que d'un cop va canviar els prats molls en solar molt anhelable. Abendroth va traçar carrer va fer excavar dos canals (el de l'Hofweg i el de l'Uhlenhrost), alçar el terra i construir ponts, i fer bon negoci.
Aquest canal mai no va tenir cap paper industrial: servia pel desguas. En donar un accés en barca des dels jardins de les vil·les via l'Uhlenhorster Kanal o el Langer Zug cap al llac de l'Außenalster que esdevenia un lloc de descans i d'esports aquàtics, va pujar l'atractivitat i els preus de la nova urbanització.
El canal és un biòtop que atreu diverses espècies d'ocells aquàtics: el cabussó emplomallat, l'ànec collverd, la fotja vulgar i el cigne.

## Referències

* ↑ Hamburgisches Wassergesetz (HWaG) (Llei sobre la classificació de les aigües superiors d'Hamburg)
* ↑ Josef Nyáry, Jahrhundert-Geschäft am Hofwegkanal, a l'Hamburger Abendblatt, Hamburg, 26 d’octubre de 2006, (traducció: L'afer del segle al canal de l'Uhlenhorst), (alemany)
* ↑ Servei d’urbanisme i medi ambient de l'estat d’Hamburg, Hofwegkanal, al Web de la ciutat d’Hamburg
* ↑ Josef Nyáry, ibidem
# Idia (reina mare)

Idia (Regne de Benín, sud-est de Nigèria, finals del segle xv- principis del segle xvi) fou la primera primera Iyoba (Reina Mare) de Benín i figura clau en l'ascens i regnat del seu fill Esigie, Oba que va governar de 1504 fins al 1550 l'estat d'Edo (Nigèria). Ha estat descrita com un gran guerrera que va lluitar abans i durant el regnat d'Esigie.

## Història

La mort d'Ozolua a finals del segle xv, rei i marit d'Idia, va suposar un conflicte entre els seus dos fills sobre qui assoliria el títol sagrat i hereditari d'Oba. Un d'ells, Esigie, controlava la ciutat de Benín, mentre que l'altre, Arhuaran, estava establert a la també poderosa ciutat d'Udo. Davant la guerra civil que es iniciar entre els dos germans, Idia va mobilitzar un exèrcit al voltant d'Esigie, que va vèncer a Arhuaran i així es va convertir en el setzè Oba, amb poder absolut. Aprofitant el conflicte intern que va nimbar militarment el regne, els veïns pobles igales van intentar una incursió a través del riu Benue per tal de conquerir el territori del nord del regne de Benín. Esigie va vèncer els igales restablint la unitat del regne i consolidant el seu poder i força militar. En aquest afer, Idia com a consella política del seu fill, juntament amb els seus coneixements medicinals i místics, van ser reconeguda com a element fonamental de l'èxit d'Esigie en la batalla, és a qui se reconeix historiograficament gran part de la victòria. Tanmateix va esdevenir la primera Iyoba (Reina Mare) de Benín, amb importants privilegis polítics, quan Esigie li va conferir el títol per tal d'honorar-la, alhora que li atorgà l'Eguae-Iyoba a Uselu (Palau de la Reina Mare), com a lloc de residència independent.

## Referències

* 1 2 Falola, Genova, p. 160.
* 1 2 3 Smith, 2008, p. 527.
* ↑ «Idia: The First Queen Mother of Benin». Heilbrunn Timeline of Art History. The Metropolitan Museum of Art, New York. [Consulta: 1r abril 2017].

## Vegeu també

* Màscara penjoll de Benín

## Bibliografia

* Smith, Bonnie G. (cap d'edició). The Oxford encyclopedia of women in world history. vol. 1. Oxford: Oxford University Press, 2008. ISBN 9780195148909.
* Falola, Toyin; Genova, Ann. Historical dictionary of Nigeria. Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2009. ISBN 9780810863163.
# Idiacanthus atlanticus

Idiacanthus atlanticus és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.
Els mascles poden assolir 53 cm de longitud total.
Presenta dimorfisme sexual.
És depredat per Allocyttus verrucosus.
És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 1.239-2.000 m de fondària.
Es troba a les aigües subtropicals i temperades de l'hemisferi sud.

## Referències

* ↑ «Idiacanthus atlanticus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Krueger, W.H., 1990. Idiacanthidae. p. 341-342. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* ↑ Mel'nikov, Y.S., 1980. Feeding peculiarities of Allocyttus verrucosus, family Oreosomatidae. J. Ichthyol. 20(3):99-105.
* ↑ FishBase (anglès)
# Homes de presa

Homes de presa (original: Tycoon) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Wallace, estrenada el 1947 i doblada al català

## Argument

A l'Amèrica del Sud, en algun lloc dels Andes, l'enginyer Johnny Munroe treballa per a l'industrial Frederick Alexander, un home dur i inflexible, en l'obra d'una nova via fèrria, ajudat pels seus companys Pop, Fog, Joe i Curly. Quan Johnny coneix de Maura, la filla d'Alexander, se n'enamora. Poc després, els dos es casen, sense el consentiment del pare, que fa de tot per retardar els treballs i així desacreditar el seu gendre, amb la complicitat forçada del seu nebot, Ricky Vegas. A més, l'obertura delicada d'un túnel ocasiona accidents.

## Repartiment

* John Wayne: Johnny Munroe
* Laraine Day: Maura Alexander Munroe
* Sir Cedric Hardwicke: Frederick Alexander
* Judith Anderson: Miss Ellen Braithwaite
* James Gleason: Pop Matthews
* Anthony Quinn: Ricky Vegas
* Grant Withers: Fog Harris
* Paul Fix: Joe
* Fernando Alvarado: Chico
* Harry Woods: Holden
* Michael Harvey: Curly Messenger
* Charles Trowbridge: Señor Tobar
* Martin Garralaga: Chávez
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Trevor Bardette: Julio Ayora
* Argentina Brunetti: Señora Ayora

## Crítica

Drama d'acció amb embolic afegit. Producte de sèrie, avorrit i convencional.

## Referències

* ↑ Homes de presa
* ↑ Calderon, pàg. 261

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
# Homes violents

Homes violents (títol original en anglès: The Violent Men) és un western estatunidenc dirigit per Rudolph Maté, estrenada el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

Parrish, un granger, decideix vendre el seu ranxo a Lew Wilkison, un ric propietari. Però aquest proposa a Parrish una suma ridícula, i comprendrem que prefereix empènyer Parrish a anar-se de la regió actuant amb hostilitat a les seves terres. A més a més, l'esposa de Wilkison enganya aquest últim amb el seu cunyat, Cole ordena l'assassinat d'un dels homes de Parrish. Des de llavors, la guerra entre els dos clans està declarada.

## Repartiment

* Glenn Ford: John Parrish
* Barbara Stanwyck: Martha Wilkison
* Edward G. Robinson: Lew Wilkison
* Dianne Foster: Judith Wilkison
* Brian Keith: Cole Wilkison
* May Wynn: Caroline Vail
* Warner Anderson: Jim McCloud
* Basil Ruysdael: Tex Hinkleman
* Lita Milan: Elena
* Richard Jaeckel: Wade Matlock
* James Westerfield: Xèrif Magruder
* Jack Kelly: De Rosa
* Willis Bouchey: Xèrif Martin Kenner
* Harry Shannon: Purdue

## Referències

* ↑ esadir.cat. Homes violents. esadir.cat.
* ↑ «The violent men». The New York Times.
# Ignasi Alberch i Arisa

Ignasi Alberch i Arisa (Moià, 17 de juliol de 1942) és un compositor de sardanes. De formació essencialment autodidacta, va exercir la direcció del Cor Parroquial de Moià, precedent de l'actual Coral de Moià. És director del Grup de Cantaires de l'Esplai de Moià.

## Referències

* ↑ «Sardanes i música per a cobla. Obres compostes per: Alberch i Arisa, Ignasi». Confederació Sardanista de Catalunya. Arxivat de l'original el 20 d’abril 2021. [Consulta: 24 abril 2021].
* ↑ Cano, J. Ignacio. Recursos musicales en España: directorio de la base de datos de igual nombre residente en la red informática del Centro de Documentación Musical (en castellà). 4a ed.. Centro de Documentación Musical, 1994, p. 350. ISBN 8487731104.

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Horton (Kansas)

Horton és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.967 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Horton tenia 1.967 habitants, 812 habitatges, i 506 famílies. La densitat de població era de 434 habitants/km².
Dels 812 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 22,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.991 $ i la renda mediana per família de 31.447 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 21.474 $. La renda per capita de la població era de 13.063 $. Entorn del 14% de les famílies i el 17,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Horton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Horton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.