OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ombres al paradís

Ombres al paradís (títol original en finès: Varjoja paratiisissa) és una pel·lícula finlandesa dirigida per Aki Kaurismäki, estrenada l'any 1986. Ha estat doblada al català. Va obtenir el premi a la millor pel·lícula als premis Jussi 1987.

## Argument

Nikander és escombriaire. S'enamora de Ilona, empleada de supermercat. Ilona, que és acomiadada, roba la caixa del supermercat i no sap massa que fer-ne. Amb la finalitat d'evitar problemes, Nikander la retorna discretament al seu lloc. La connexió entre Nikander i Ilona és difícil: se separen. Però Nikander estima Ilona i marxa a la seva reconquesta.

## Repartiment

* Matti Pellonpää: Nikander
* Kati Outinen: Ilona Rajamäki
* Sakari Kuosmanen: Melartin
* Esko Nikkari: el col·lega de treball
* Kylli Köngäs: l'amiga de Ilona
* Pekka Laiho: el gerent del magatzem
* Jukka-Pekka Palo: el tercer home
* Svante Korkiakoski: policia
* Mari Rantasila: la germana de Nikander
* Safka Pekkonen: el pianista
* Antti Ortamo: segon pianista
* Mato Valtonen: Pelle
* Sakke Järvenpää: Staffan
* Ulla Kuosmanen: la dona de Melartin

## Referències

* ↑ esadir.cat. Ombres al paradís. esadir.cat.
* ↑ «Varjoja paratiisissa». The New York Times.
# Sant Joan Baptista de Porta

Sant Joan Baptista de Porta és l'església parroquial del poble de Porta, en el terme comunal d'aquest mateix nom, a la comarca de l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
L'església és al centre de la població, a la cantonada nord dels carrers del Campcardós i de l'Església. Tenia el cementiri al costat de migdia de l'església, ara convertit en plaça. El cementiri actual és a l'extrem sud de la població.
És un edifici senzill, cobert amb una teulada a doble vessant, amb un campanar format per una petita torre de planta quadrada, coberta amb teulada piramidal, situada a l'angle sud-oest de l'església.

## Referències

* ↑ Sant Joan Baptista de Porta en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «- Porta». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 126. Sant Joan Baptista de Porta». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon, 2003, p. 334. ISBN 978-2-8599-8244-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Porta». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ventosa i Serra, Enric. Les esglésies romàniques de la Cerdanya. Sant Vicenç de Castellet: Farell Editors, 2004 (Nostra història, 6). ISBN 84-95695-39-1.
# Port del Garraf

Port del Garraf, ubicat al nucli del Garraf (Sitges), és un dels tres ports esportius del municipi de Sitges, a la comarca del Garraf (els altres dos són el Port Ginesta i el Port d'Aiguadolç).
El port està gestionat pel Club Nàutic del Garraf, i disposa de 618 amarradors per a embarcacions de fins a divuit metres d'eslora. Disposa de grua amb capacitat per a 6,5 tones, pòrtic elevador de vint tones, varador, benzinera, servei d'informació meteorològica, servei de recollida de residus i vestidors. El club organitza algunes regates de creuers, sobretot en les modalitats de solitari i a dos, com 'La Petrolera' o 'Les Columbretes'. El port no disposa de zona comercial, encara que a poca distància hi ha alguns bars i restaurants. L'estació de tren és a mig quilòmetre.
Si s'arriba per mar des del nord, el port es troba a poc més d'una milla del Port Ginesta, i des del sud, el port cimenter de Vallcarca, a 1,6 milles al sud-oest.
El Club Nàutic del Garraf està guardonat amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat i serveis. El port del Garraf està adherit al port de Sitges, destinació Costa de Barcelona certificada per Biosphere des del 2017.

## Referències

* 1 2 3 «Port del Garraf». Ports esportius. Agència Catalana de Turisme - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ «Port Garraf». Ajuntament de Sitges. [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ «Port del Garraf (Sitges)». Ports de la Generalitat. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ «Puerto Deportivo Club Nàutic Garraf». Masmar. [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023». Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
# Llista de masies del Maresme

La llista de masies del Maresme es troba repartida en les pàgines següents:
* Llista de masies del Maresme - Baix Maresme (municipis d'Alella, Argentona, Cabrera de Mar, Cabrils, Caldes d'Estrac, Dosrius, el Masnou, Mataró, Òrrius, Premià de Dalt, Premià de Mar, Sant Andreu de Llavaneres, Sant Vicenç de Montalt, Teià, Tiana, Vilassar de Dalt i Vilassar de Mar).
* Llista de masies del Maresme - Alt Maresme (municipis d'Arenys de Mar, Arenys de Munt, Calella, Canet de Mar, Malgrat de Mar, Montgat, Palafolls, Pineda de Mar, Sant Cebrià de Vallalta, Sant Iscle de Vallalta, Sant Pol de Mar, Santa Susanna i Tordera) .

## Vegeu també

* Llista de monuments del Maresme
# Obra derivada

Una obra derivada és, en termes legislatius de drets d'autor, una obra intel·lectual creada a partir d'una o altres ja existents, incloent aspectes que poden estar subjectes a drets d'autor. L'obra derivada ha de garantir els drets d'autor de l'obra original.
Exemples d'obres derivades poden ser una traducció, una revisió o actualització, un compendi, un resum, un extracte, un arranjament musical i, en general, qualsevol transformació d'una obra literària, artística o científica.

## Drets sobre l'obra derivada

Segons el Conveni de Berna per a la Protecció de les Obres Literàries i Artístiques, entre les obres protegides pels drets d'autor es troben les obres derivades, les quals gaudeixen dels mateixos drets que les obres originals, sense detriment de les obres originals en les quals es basen. Una obra derivada és propietat de l'autor, sempre que no limiti els drets d'autor de l'autor de l'obra original, per això cal comptar amb l'autorització de l'autor original, llevat que el treball disposi d'una llicència lliure o es trobi en domini públic.
Pel que fa a les llicències Creative Commons, cal prestar atenció al símbol que expresa "Sense Obres Derivades (No Derivate Works)", on l'autorització per explotar l'obra no inclou la transformació per crear una obra derivada, la qual cosa indica que no es permet cap processament del treball creatiu: l'autor s'oposa a la concessió de l'autorització.

## Referències

* ↑ Ministeri de Cultura «Real Decreto Legislativo 1/1996, de 12 de abril, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de Propiedad Intelectual, regularizando, aclarando y armonizando las disposiciones legales vigentes sobre la materia (Cap.III, Art.11.)» (en castellà). Butlletí Oficial de l'Estat, 22 abril 1996 (1996-04-22).
* ↑ Creative Commons. Definició d'Obra derivada
* ↑ Organització Mundial de la Propietat Intel·lectual, (OMPI) «Art.2» (en francès). Convention de Berne pour la protection des œuvres littéraires et artistiques, . Arxivat de l'original el 2008-09-14 [Consulta: de gener 2015]. Arxivat 2008-09-14 a Wayback Machine.
* ↑ «Llicències Creative Commons: classes de llicències». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 23 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Llicències Creative Commons Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Creative Commons. Definicions
# Kevin Greutert

Kevin Greutert (Pasadena, 31 de març de 1965) és un director i editor de cinema, més conegut pel seu treball en la sèrie de pel·lícules Saw. Ha editat els 6 films fets fins a la data. També ha estat l'editor de The Strangers (2008), Room 6 (2006), i Journey to the End of the Night (2006).
Va fer el seu debut com a director de cinema amb la sisena entrega de la sèrie de pel·lícules Saw, la qual va ser estrenada el 23 d'octubre del 2009 als Estats Units. Greutert també ha publicat ficció en revistes com Ambit i Magic Realism, i ha elaborat la música per a diverses bandes sonores, com el documental "Things Gone and Things Still Here" de Paul Bowles.

## Referències

* ↑ «Kevin Greutert» (en anglès). The Movies Cult, 21-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ Miska, Brad. «Paramount vs Twisted Pictures/Lionsgate Day 2: Greutert Being ‘Tortured’» (en anglès americà), 28-01-2010. [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ «Rising Stars Mark Webber & Sarah Snook To Star In 'Jessab» (en anglès). The Playlist. Indie Wire, 25-08-2015. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 6 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Ogíjares

Ogíjares és un municipi a la part centre-sud de la Vega de Granada (província de Granada). Limita amb els municipis d'Armilla, Granada, La Zubia, Gójar i Alhendín.

## Vegeu també

* José Esteban Montiel
# Sant Joan Baptista de Perolet

La capella de Sant Joan Baptista de Perolet és una esglesiola de la Casa Ventureta, de Perolet, actualment desafectada i convertida en corral d'ovelles. Pertany a l'actual municipi de Gavet de la Conca, dins de l'antiga entitat municipal de Sant Salvador de Toló.
Conserva una paret, tota la de migdia, d'obra clarament medieval. Aquesta paret no conserva cap detall que permeti assegurar que es tracti originalment d'una obra de caràcter religiós, per la qual cosa en podria tractar d'un fragment d'una construcció civil, reconvertida en part de la Casa Ventureta més tardanament. Tanmateix, per la factura de l'obra es pot assegurar que es tracta d'una paret romànica.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9.
# Manubenca

Manubenca és una varietat d'olivera de llarga tradició local al poble de Rocafort, avui part del municipi de Pont de Vilomara i Rocafort, a la comarca catalana del Bages. Actualment, n'existeixen escassos exemplars en cultiu, tots aïllats els uns dels altres i només en aquesta població. Aquesta varietat es troba conservada en col·lecció.

## Característiques agronòmiques

La varietat d'olivera manubenca es conrea per a l'oli i té un alt contingut de polifenols. L'oli de l'oliva manubenca és clarament amargant i picant en boca, però s'equilibra en conjunt. Se'l defineix com a fruitat amb verd mig, i com a ric en aromes secundaris, d'entre els quals destaquen la carxofa i la tomaquera. És una varietat de vigor mitjà, amb el fruit petit i negre un cop ha madurat, i té lenticel·les grans i abundants. L'oliva manubenca sol pesar 1,4 g.

## Referències

* ↑ «Les varietats catalanes d'olivera». Quaderns Agraris (institució catalana d'estudis agraris), 2019. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ «Manubenca» (en castellà). Viveros Sophie. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ «Catàleg de varietats locals d'interès agrari de Catalunya». IRTA. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ «Recuperación y conservación de variedades autóctonas de olivo» (en castellà). Aceite/Almazaras, 09-03-2020. [Consulta: 30 agost 2021].
# Osage (desambiguació)

«Osage» té aquests significats:
* Geografia:
** Osage (Iowa)
** Osage (Oklahoma)
** Osage (Wyoming)
** Osage City, població dels Estats Units a l'estat de Kansas.
** Osage Beach, població dels Estats Units a l'estat de Missouri.
* Etnografia:
** Osages, tribu índia englobada en el grup deghia de la família sioux.
** Osage, llengua sioux parlada pels osage
# KF Feronikeli

El Klubi Futbollistik Ferronikeli és un equip de futbol situat a la ciutat de Gllogovc (Kosovo). L'estadi del club és el Rexhep Rexhepi, i actualment milita a la Raiffeisen Superlliga, la primera divisió del país.
L'equip ha estat associat, històricament, amb la companyia NewCo Ferronikeli, un complex miner i metal·lúrgic proper, des que aquest va ser construït el 1984.

## Palmarès
### Lliga

Superlliga de Kosovo
* Campions (3): 2014–15, 2015–16, 2018/19
Segona Divisió
* Campions (1): 2011–12

### Copa

Copa de Kosovo
* Campions (2): 2013–14, 2014–15
Supercopa de Kosovo
* Campions (1): 2014–15
Copa Independència
* Campions (1): 2014

## Referències

* ↑ «Ferronikeli shkruan historine ne Kosove!». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 6 juliol 2016].
* ↑ «Ferronikeli kampion, Drenasi në festë». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 6 juliol 2016].
* ↑ NewCo Ferronikeli nderohet me medalje dhe mirënjohje nga KF Ferronikeli
* ↑ «Cunico Resources acquired the NewCo Ferronikeli complex in Drenas in April 2006, following the completion of a successful privatisation process». Arxivat de l'original el 2011-04-01. [Consulta: 6 juliol 2016].
# Sadales

Sadales és el nom dels següents personatges:
* Sadales I, rei odrisi de Tràcia (87-80 aC)
* Sadales II, rei odrisi de Tràcia (44-42 aC)
* Sadales III, rei odrisi de Tràcia (31 aC)
# Salomé Zourabichvili

Salomé Zourabichvili (en georgià: სალომე ზურაბიშვილი, Salomè Zurabixvili; París, 18 de març de 1952) és una política francogeorgiana. És l'actual Presidenta de Geòrgia des del 16 de desembre de 2018.
Va treballar com a diplomàtica pel servei francès, i des de 2004 fins a 2005 va ser ministra de Relacions Exteriors de Geòrgia. Prèviament havia estat diputada independent al Parlament de Geòrgia. Va ser la coordinadora del Grup d'Experts que assisteixen al Consell de Seguretat de les Nacions Unides en el Comitè de Sancions contra Iran.
Zourabichvili es va postular com a candidata independent recolzada pel partit governant Somni Georgià en les eleccions presidencials georgianes de 2018. En la primera volta que va tenir lloc el 28 d'octubre de 2018 va quedar en primer lloc amb el 39% dels vots. En la segona volta realitzada el 28 de novembre del mateix any, va obtenir el 60% dels vots, convertint-se en la primera presidenta de Geòrgia.
El març del 2023 es va promoure una iniciativa legislativa al Parlament, inspirada en la llei russa de 2012 sobre agents estrangers, que l'oposició va valorar que restringia a la pràctica la llibertat d'expressió i les activitats de les ONG, amb la pretensió de declarar «agents de l'estranger» als mitjans i ONG que rebessin més d'un 20% del total dels seus fons de l'estranger. Això va provocar un seguit de protestes massives proeuropees al carrer a les quals Zourabichvili va donar suport explícit.

## Referències

* ↑ «Salome Zourabichvili». World Leaders Forum. Columbia University. [Consulta: 22 gener 2022].
* ↑ What promise is there for Zurabishvili election campaign of no promises? Arxivat 2008-10-12 a Wayback Machine. Paul Rimple, Euràsia Insight, 29 September 2006. 29 de gener de 2010.
* ↑ Biographical dictionary
* ↑ «Georgian Dream to support Salome Zurabishvili in 2018 presidential elections». 1TV.
* ↑ «Protestes a Geòrgia contra la llei que restringeix les activitats de mitjans i ONG». Vilaweb, 08-03-2023. [Consulta: 8 març 2023].
# SODAR

SODAR (de l'anglès: SOnic Detection And Ranging), també escrit com sodar, és un instrument meteorològic també conegut com un perfilador dels vents que mesura la dispersió de les ones de so per la turbulència atmosfèrica. Els sistemes sodar es fan servir per a mesurar la velocitat del vent a diverses altituds per sobre del sòl, i l'estructura termodinàmica de les capes baixes de l'atmosfera.
Els sistemes sodar són com el radar excepte pel fet que es fan servir per a la detecció ones de so en lloc d'ones de ràdio. Altres noms del sodar inclouen sounder, echosounder i radar acústic (acoustic radar).

## Referències

* ↑ «About Sodar». Atmospheric Research & Technology, LLC, 10-03-2006. Arxivat de l'original el 2007-05-15. [Consulta: 8 maig 2007].
* USGovernmentsource URL=Meteorological Monitoring Guidance for Regulatory Modeling Applications

## Enllaços externs

* International Society of Acoustic Remote Sensing of the Atmosphere and Oceans
# Sant Pere del Pujol

L'església de Sant Pere del Pujol és situada dalt d'un turó, prop del mas Pujol, en terrenys de les Cases de la Serra, entitat de població de Torrefeta i Florejacs (Segarra). És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

La primera referència del lloc es remunta a l'any 1087; Miró Erimà, ardiaca, en el seu testament llegà a Santa Maria de la Seu l'alou de «Pugoli» que era situat al castell de Florejacs. Sembla que no tingué mai la categoria de parròquia i fou sufragània de l'església de Santa Maria de Ribelles (Noguera) o potser, de Santa Maria de Sanaüja (Segarra).

## Arquitectura

Tancada pel recinte del cementiri, és un edifici format per una nau, coberta amb volta de canó apuntada, capçada a sol ixent per un absis semicircular cobert amb volta de quart d'esfera, també apuntada i obert a la nau per mitjà d'un arc presbiteral amb dos arcosolis. La porta d'entrada, situada a la façana nord, consta d'una obertura d'arc de mig punt adovellat, amb llinda i timpà llis. A la mateixa façana, vora l'absis, s'alça un campanar d'espadanya de dos ulls. L'absis presenta la clàssica decoració de tipus llombard amb un fris d'arcuacions entre lesenes i al centre hi ha una finestra de doble esqueixada i arc de mig punt. Aquesta obertura és emmarcada per una de les arcuacions que defineixen un plafó asimètric molt peculiar. A la façana sud, una petita finestra quadrangular. Al mur de ponent s'observa el carener de la coberta força desplaçat cap al nord respecte a l'eix de l'absis. L'aparell és de carreus ben escairats i irregulars, disposats en filades uniformes, propi del segle xii. L'aparell de carreuó més irregular prop de la coberta seria probablement fruit de reformes als segles XII o XIII.

### Esteles funeràries

Dins del clos del cementiri hi ha quatre esteles funeràries de pedra del país, discoidals i únicament decorades en l'anvers amb una creu inscrita en un cercle. La datació n'és difícil.

### Ossari

Adossat al mur nord de l'església. Rectangular de pedra del país amb tapa prismàtica recolzat sobre dos peus monolítics. Presenta una decoració simple de relleus de cercles amb flors de 12 pètals. La datació es pot remuntar a la segona meitat del segle xii o inici del segle xiii.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Pere de Mas Pujol de les Cases de la Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
* 1 2 Solé i Benito, Xavier; Bach i Riu, Antoni; Ramos i Martínez, Maria-Lluïsa; Gratacós i Pérez, Joaquim. «Sant Pere del Pujol». A: El Segrià Les Garrigues El Pla d'Urgell La Segarra L'Urgell. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 477-478 (Catalunya Romànica, XXIV). ISBN 84-412-2513-3.

## Enllaços externs

* Arxiu de fotografies d'art i esglésies romàniques
# Oh! Susanna

Oh! Susanna, també coneguda com a Banjo on my knee, és una cançó estatunidenca del gènere del minstrel show composta per Stephen Foster i publicada per primer cop a Cincinnati l'any 1848. Amb el pas del temps s'ha convertit en un símbol dels Estats Units.

## Lletra

    Oh I come from Alabama with a banjo on my knee,
    I'm going to Louisiana, my true love for to see
    It rained all night the day I left, the weather it was dry
    The sun so hot I froze to death; Susanna, don't you cry.
    Oh, Susanna, don't you cry for me
    For I come from Alabama,
    With my banjo on my knee.
    I had a dream the other night when everything was still,
    I thought I saw Susanna coming up the hill,
    The buckwheat cake was in her mouth, the tear was in her eye,
    I said I'm coming from Dixieland, Susanna don't you cry.
    I soon will be in New Orleans
    And then I'll look around
    And when I find my gal Susanne,
    I'll fall upon the ground.
# Plaça de la Sagrada Família

La Plaça de la Sagrada Família és una plaça de Barcelona situada al barri de la Sagrada Família, a prop del temple de la Sagrada Família i que dona nom a la plaça. Es troba entre els carrers de Mallorca, Provença, Sardenya i Sicília. La plaça ha estat remodelada diversos cops per tal de donar-li amplitud i adequar-la a la gran afluència de visitants que té el temple.
Antigament, i fins al 1931, la plaça s'havia anomenat plaça del General Barrera. Al nord de la plaça hi havia el Cine Niza.
A la plaça hi ha una estàtua d'en Miliu, personatge de Toresky, un dels locutors pioners de la ràdio a Catalunya.
# Torre del Campanar de l'Església de Santo Tomé

La Torre del Campanar de l'Església de Santo Tomé és la torre de l'església de Sant Tomàs Apóstol, a la localitat de Santo Tomé, província de Jaén (Andalusia, Espanya). Va ser construïda cap a l'any 1348, probablement sobre restes islàmiques anteriors. L'església va ser adossada a aquesta construcció militar cristiana a principis del segle XIV.

## Descripció

La seva planta és rectangular, gairebé quadrada, de 8,70 metres en el costat que dona a la plaça, quedant estructurada en planta baixa i altres dues plantes més. La torre, que conserva els seus trets gòtics, és de paredat amb filades regulars i carreus a les cantonades, quedant coberta amb teulada.
Està envoltada per construccions circumdants que deixen visibles dos dels seus costats, el que dona a la plaça i l'oposat. S'accedeix per una petita porta que està a nivell del carrer. Posseeix a més tres buits en aquest costat frontal, dos d'ells clarament ampliats en època posterior i un original, cap a la meitat de la façana, en espitllera.
Al segle xviii hauria estat coronada amb una espadanya de pedra dividida en dos cossos que alberguen les campanes. L'inferior presenta dos buits de mig punt i, sobre la cornisa, un frontó triangular acull un altre buit més de menors dimensions. Aquesta nova funció de la torre com a campanar de l'església que se situa al costat d'ella, va poder salvar-la de la ruïna i la desaparició.
L'edifici va ser consolidat el 1947 dins del programa de Regions Devastades i restaurat recentment.

## Història

La torre sobre la qual es va conformar el campanar de l'Església de Santo Tomé, situada a 500 metres sobre el nivell del mar, va ser construïda cap a 1348 per Pedro Díaz de Toledo, sota el mandat de l'Arquebisbe de Toledo, Pedro González de Palomeque, tot i que no resulta descartable que es construís sobre restes islàmiques anteriors.

## Referències

* 1 2 3 Instituto Andaluz del Patrimonio Histórico. Consejería de Cultura. Junta de Andalucía. «Guía Digital del Patrimonio Cultural de Andalucía. Santo Tomé. Torre del Campanario de la Iglesia. Bajo licencia de Creative Commons.». [Consulta: 27 maig 2020].

## Bibliografia

* García Pulido, Luis José; Ruiz Jaramillo, Jonathan; Alba Dorado, María Isabel. Revisión, cualificación y actualización de la información sobre arquitectura defensiva de la comunidad autónoma andaluza. Torre del Campanario de la Iglesia (en castellà). Centro de Documentación y Estudios, 2018.
# Nomen nudum

La frase nomen nudum (plural nomina nuda) és un terme llatí que significa 'nom despullat'. En taxonomia, s'utilitza per a indicar un terme o frase que s'assembla a un nom científic, i s'ha procurat que esdevingui nom científic, però ha fallat perquè no s'ha publicat amb una descripció (o referència) adequada, i és per això que és «despullat».
Un nom pot ser nomen nudum per diverses raons:
* Pot no haver estat publicat, o ha estat publicat d'una manera que no satisfà les exigències del codi apropiat de la nomenclatura (per exemple, publicat només en el web).
* Pot haver estat publicat, però sense la intenció de crear un nou nom científic, per exemple pot ser acompanyat amb condicions, o amb una negació, o simplement la carència d'una indicació que el nom és intencionat per a ser nou.
* Pot haver estat publicat, però sense una descripció de l'espècimen tipus, o amb una descripció que és inadequada per a distingir aquell organisme dels seus parents.

## Referències

* ↑ «What is a nomen nudum?». Frequently Asked Questions. International Commission on Zoological Nomenclature. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ Turland, Nicholas. The code decoded : a user's guide to the international code of nomenclature for algae, fungi, and plants. Königstein, Germany: Koeltz Scientific Books, 2013. ISBN 978-3-87429-433-1.