OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emmanuel de Martonne

Emmanuel de Martonne (Chabris 1 d'abril de 1873 - Sceaux 24 de juliol de 1955) va ser un geògraf francès.

## Biografia

Fill de l'arxiver Alfred de Martonne, estudià al liceu Ambroise-Paré de Laval on tingué com a condeixebles Carle Bahon i Francis Delaisi. Entrà a l'Escola normal superior el 1892 el mateix any que ho va ferAlbert Demangeon i seguí el curs de geografia de Paul Vidal de La Blache. El 1909 fou nomenat professor a la universitat de la Sorbona de París i el mateix any aparegué la seva obra Traité de géographie physique que tingué un gran èxit i el consagrà com un geògraf important. És molt conegut pels seus índexs d'evapotranspiració potencial i per ser el creador del terme endorreisme.
Participà en els treball de la Conferència de Pau de París de 1919 i va ser el president de la comissió que establí les noves fronteres de Polònia i Romania, propugnat un «principi de viabilitat» que no només tingués en compte els criteris ètnics sinó també els materials.
Presidí de 1931 a 1949 la Unió geogràfica internacional i va ser membre de l'Acadèmia de ciències de França.

## Publicacions

* Recherches sur l'évolution morphologique des Alpes de Transylvanie (Karpates meridionales), Paris, Delagrave, 1906.
* Traité de géographie physique : Climat, Hydrographie, Relief du sol, Biogéographie, Paris, Armand Colin, 1909 (reeditada).
* Choses vues en Bessarabie, Paris, 1919.
* Les régions géographiques de France, Paris, Flammarion, 1921.
* Abrégé de géographie physique, Paris, Armand Colin, 1922.
* Les Alpes, in Géographie générale, Librairie Armand Colin, Paris, édition 1926.
* Les Alpes, géographie générale, Paris, Armand Colin, 1931.
* Géographie universelle (dir. Vidal de la Blache, Gallois), tome IV : Europe centrale, Paris, Armand Colin, 1930, 1931.
* Géographie aérienne, Paris, Albin Michel, 1948.
* La découverte aérienne du monde (dir.), Horizons de France, 1948.
* Géographie universelle (dir. Vidal de la Blache, Gallois), tome VI : la France, avec Albert Demangeon : La France physique, Paris, Armand Colin, 1943.

## Referències

* ↑ «Emmanuel de Martonne». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Jean-Louis Tissier, Martonne (Emmanuel de), in Jacques Julliard, Michel Winock (dir.), Dictionnaire des intellectuels français, Paris, Seuil, 1996, p. 758-759.
* Guy Baudelle, Marie-Vic Ozouf-Marignier, Marie-Claire Robic (dir.), Géographes en pratiques (1870-1945). Le terrain, le livre, la Cité, Presses universitaires de Rennes, 2001, 390 p.

## Vegeu també

* Pierre Birot
# Ember.js

Ember.js és un entorn de treball per a aplicacions web de codi obert i amb llicència MIT basat en el model MVVM (Model vista vista model). Ember.js permet de desenvolupar aplicacions web de pàgina única de forma escalable. Ember.js forma part del programari anomenat MEAN, juntament amb MongoDB, Express.js, Angular.js i Node.js.

## Components de l'entorn ember
### Ember CLI

    Ember-cli tracta d'eines de configuració.

### Ember Data

    Ember-data tracta de les dades dins l'entorn.

### Ember Inspector

    Ember-inspector s'adreça a facilitar les eines de depuració.

### Fastboot

    Ember-fastboot permeten d'executar les aplicacions dintre l'entron Node.js

### Liquid Fire

    Ember-liquid fire dota d'animació a l'entron ember.

## Referències

* ↑ «Ember.js: A framework for creating ambitious web applications.» (en anglès). https://www.emberjs.com/.+[Consulta: 15 juny 2017].
* ↑ «AngularJS vs. Backbone.js vs. Ember.js» (en anglès). https://www.airpair.com, 15-06-2017. Arxivat de l'original el 2023-03-26 [Consulta: 16 juny 2017].
* ↑ «Ember.js - Guides and Tutorials» (en anglès). https://guides.emberjs.com.+[Consulta: 16 juny 2017].
* ↑ «Ember.js Basics - What is Ember? - Evangelism - Infragistics.com Blog» (en anglès). https://www.infragistics.com.+[Consulta: 16 juny 2017].

## Vegeu també

* Entorn de treball per a aplicacions web
# Eroles (Hortoneda)

Eroles és un indret del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, situat al límit amb l'antic enclavament dels Masos de Baiarri, que pertanyia al terme de Claverol.
Es tracta d'un lloc on devia haver-hi petites eres per a batre els cereals collits a la zona, activitat que li donà el nom. Està situat al nord-est d'Hortoneda, a la dreta del barranc de Llabro i sota, sud-oest, de les Roques d'Eroles, i a ponent del Cap de l'Alt de Baiarri i de la Roca de Cavalls.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Emmanuel Okwi

Emmanuel Okwi (Kampala, 25 de desembre de 1992) és un exfutbolista ugandès de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Uganda.
Pel que fa a clubs, destacà a Simba S.C. de Tanzània, Young Africans S.C. i SønderjyskE Fodbold.

## Referències

* ↑ Mugabe, Bonnie «Third time unlucky». The New Times [Rwanda], 11-12-2011 [Consulta: 2 desembre 2013]. Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 28 febrer 2020].
* ↑ «Emmanuel Okwi profile». FIFA. FIFA. Arxivat de l'original el 2013-03-27. [Consulta: 30 juny 2015].
* ↑ Emmanuel Okwi a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Emma Okwi set to join Orlando Pirates in a record transfer». Kawoko Sports, 22-06-2012. Arxivat de l'original el 23 juny 2012. [Consulta: 22 juny 2012].
* ↑ «Emmanuel Okwi handed 5 year contract at Danish Club SønderjyskE Fodbold». Kawowo Sports [Consulta: 10 juliol 2015]. Arxivat 11 de juliol 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-07-11. [Consulta: 28 febrer 2020].
* ↑ Emmanuel Okwi, Fitxa a Soccerway. Consultat 2013-08-31.
# Emmanuel Roblès

Emmanuel Roblès (Orà, Algèria francesa, 22 de maig del 1914 - Boulogne-Billancourt, França, 22 de gener de 1995) fou un escriptor i militar francès.

## Premis literaris

* Prix Broquette-Gonin (de l'Académie Française, 1964)
* Prix Fémina (1948)
* Prix de Portique (1948)

## Obres
### Novel·les

* 1938 - L'Action (reedició le Seuil, 1996)
* 1941 - La Vallée du paradis
* 1942 - Travail d'homme (reedició le Seuil, 1996)
* 1948 - Les Hauteurs de la ville (Prix Femina, reedició le Seuil, 2012)
* 1952 - Cela s'appelle l'aurore
* 1954 - Federica
* 1956 - Les Couteaux
* 1961 - Le Vésuve
* 1962 - La Remontée du fleuve
* 1966 - Plaidoyer pour un rebelle
* 1968 - La Croisière
* 1970 - Un printemps d'Italie
* 1974 - Saison violente
* 1976 - Un amour sans fin
* 1977 - Les Sirènes
* 1979 - L'Arbre invisible
* 1981 - Venise en hiver
* 1985 - La Chasse à la licorne
* 1988 - Norma, ou, L'Exil infini
* 1992 - L'Herbe des ruines

### Teatre

* 1941 - Île déserte
* 1941 - Interlude
* 1948 - Montserrat
* 1952 - La vérité est morte
* 1958 - L'Horloge
* 1958 - Porfirio
* 19?? - Plaidoyer pour un rebelle
* 19?? - Un Château en novembre
* 19?? - La Fenêtre
* 1984 - Un château en novembre
* 1991 - Les Yaquils
* 19?? - Mer libre
* 19?? - Lanterne magique

### Recopilacions de contes

* 1944 - Nuits sur le monde
* 1951 - La Mort en face
* 1959 - L'Homme d'Avril
* 1972 - L'Ombre et la rive
* 1990 - Les Rives du fleuve bleu
* 1994 - Erica
* 2014 - Malika et autres nouvelles d'Algérie (éd. El Kalima, Alger)

### Poesia

* 1990 - Cristal des jours

### Autobiografia

* 1961 - Jeunes saisons

## Referències

* ↑ Arthaud. Le XXième siècle. 2, 1978. ISBN 9782700302110.
* ↑ «Le prix Roblès». Ville de Blois. [Consulta: 23 febrer 2015].
# Escidros

Escidros (grec antic: Σκίδρος, llatí: Scidrus) era una antiga ciutat grega a la costa de Lucània entre Pixunt i Laos. És esmentada per Heròdot, qui diu que era colònia de Síbaris i una de les ciutats a la que es van retirar els habitants de Síbaris quan la seva ciutat va ser destruïda. És possible que fos fundada per aquests fugitius.
No torna a aparèixer a la història i només l'esmenta més tard Esteve de Bizanci que no en dona la posició, simplement diu que era "una ciutat d'Itàlia". Les restes d'una antiga ciutat (muralles, teatre i restes d'un port) al lloc de Sapri, al golf de Policastro, són considerades les restes d'Escidros. Avui dia és una vila de pescadors a uns 10 km a l'est de Policastro.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català

## Referències

* ↑ Bunbury, Edward Herbert. «Scidrus». A: Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
* ↑ Smith, William (ed.). «Scidrus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 11 d¡abril 2021].
# Entre Calais et Douvres

Entre Calais et Douvres és un curtmetratge mut de comèdia del 1897 dirigida per Georges Méliès.

## Argument

A la coberta d'un vaixell de vapor amb l'etiqueta "Robert-Houdin Star Line", els passatgers experimenten una travessia accidentada del canal de la Mànega. Entre ells, un home amb bigotis amb un vestit a quadres intenta lluitar contra el mal de mar, un clergue amb molta barba entaula converses amb viatgers molests i un capità examina el pandemoni des d'una coberta superior.

## Producció i llançament

La pel·lícula es va rodar a l'exterior al jardí de la propietat de Méliès a Montreuil (Sena Saint-Denis), amb un paisatge pintat. El moviment de balanceig del vaixell va ser creat per una plataforma articulada especial, construïda per Méliès per a Combat naval en Grèce el mateix any. El cartell "Robert-Houdin Star Line" fa referència al Théâtre Robert-Houdin de Méliès, així com a la marca registrada del seu negoci cinematogràfic, "Star Film". El conjunt de la pel·lícula també inclou un marca registrada amb les inicials "M.R.", fent referència a Méliès i Lucien Reulos, un company que aleshores era soci comercial de Méliès.
La pel·lícula presenta el mateix Méliès com l'home del vestit a quadres; Georgette Méliès, la seva filla, com la jove amb la nina; i Joseph Grapinet, un escultor de Montreuil, com l'home que porta uns prismàtics a la fotografia de plató de la pel·lícula. La posada en escena dona un primer exemple del talent de Méliès per planificar escenes de comèdia aparentment caòtiques; segons l'historiador del cinema John Frazer, "S'havia preparat i assajat una coreografia aproximada i tomba, de manera que enmig del cos a cos general s'apunten successivament accions significatives." Més tard, exemples més desenvolupats d'aquesta farsa. La coreografia de l'obra de Méliès inclou escenes de Sorcellerie culinaire (1904) i Les Quatre Cents Farces du diable (1906).
La pel·lícula va ser estrenada per la Star Film Company de Méliès i té el número 112 dels seus catàlegs, on es va anunciar com una escena còmica a bord d'un vaixell de vapor. El primer títol en anglès conegut de la pel·lícula és Between Dover and Calais, però també s'ha usat el títol Between Calais and Dover en escrits acadèmics i per l'estrena en vídeo.

## Referències

* 1 2 3 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 92, ISBN 9782732437323
* 1 2 3 4 Frazer, John (1979), Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès, Boston: G. K. Hall & Co., pàg. 61–62, ISBN 0816183686
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, p. 52, ISBN 2903053073, OCLC 10506429
* ↑ Malthête & Mannoni 2008, p. 338
* ↑ Méliès, Georges (2008), Georges Méliès: First Wizard of Cinema, Los Angeles: Flicker Alley, ISBN 1893967352

## Enllaços externs

* Entre Calais et Douvres a Internet Movie Database (anglès)
# Esclerita (biologia)

Esclerita (terme derivat del grec: skleros, que significa 'dur') indica una part del cos dura. El terme esclerita es fa servir en diversos sectors de la biologia per a nombroses estructures, que incloguin porcions endurides de les esponges (espícules) i de l'exoesquelet dels artròpodes.

## Esclerites en els artròpodes

En els artròpodes, aquestes estructures estan constituïdes per l'encreuament de les cadenes de proteïnes a la cutícula externa dins un procés conegut com a esclerotització). L'exoesquelet dels artròpodes està dividit en nombroses esclerites, unides a regions membranoses i no esclerotitzades. La forma i la disposició de les diferents esclerites constitueixen una part rellevant de les característiques morfològiques usades en la reconstrucció de les relacions filogenètiques entre les diferents línies evolutives; les esclerites, per tant, permeten la constitució d'una sistemàtica dels artròpodes, sobretot gràcies a l'habilitat dels sistematistes a reconèixer acuradament l'homologia entre les diferents esclerites, des del moment que aquestes es poden haver perdut, fusionat juntes, dividides o modificades d'alguna manera en una línia evolutiva o una altra. Per exemple, les esclerites que formen la mandíbula dels insectes varien molt en la seva forma entre els diversos ordres d'insectes, però totes aquestes variacions són homòlogues.

## Esclerites en el Cambrià

Un ús especialitzat del terme esclerita es fa servir per a descriure estructures amb carbonat, sulfat o fosfat de calci presents en nombrosos animals del període Cambrià inferior. Aquests fòssils es coneixen com la petita fauna dura; semblen representar elements d'una armadura externa més que no pas elements estructurals (com passa, en canvi, en les esponges). Per exemple, es troben esclerites en animals primitius com els anomenats Chanchelloria, Wiwaxia, Microdictyon, Halkieria i, el que probablement és un mol·lusc, Tommotia.

## Esclerites en els mol·luscs actuals?

Hi ha una hipòtesi sobre el fet que les esclerites dels Wiwaxia serien homòlogues a les quetes dels anèl·lids (Butterfield, 1990). A més, almenys un mol·lusc actual gastròpode que habita al mar profund a la vora de les surgències hidrotermals té una estructura composta de sulfits de ferro (Bengtson e Warén, 2003); aquestes estructures són molt similars a les esclerites dels animals del Cambrià, però probablement no són estructures homòlogues.

## Bibliografia

* (anglès) Butterfield, N. J. (1990) - A Reassessment of the Enigmatic Burgess Shale Fossil Wiwaxia corrugata (Matthew) and Its Relationship to the Polychaete Canadia spinosa Walcott. Paleobiology, volume 16, issue 3, pages 287–303.
# Església de San Andrés (Cantalejo)

L'església de San Andrés és una església catòlica dedicada a sant Andreu, i que es troba a la localitat segoviana de Cantalejo (Espanya). Va ser declarada bé d'interès cultural, amb la categoria de monument, el 28 de desembre de 1995. Va ser construïda el segle xvii. És una obra de grans proporcions, i presenta planta basilical, amb tres naus amb una capçalera plana i una torre als seus peus. Compta amb unes interessants voltes de creueria i un portal barroc.

## Referències

* ↑ «DECRETO 271/1995, de 28 de diciembre, por el que se declara bien de interés cultural con categoría de monumento a favor de la iglesia de San Andrés, en Cantalejo (Segovia).» (en castellà). BOE, 1995. [Consulta: 15 octubre 2014].
El contingut d'aquest article incorpora material de la declaració d'un bé d'interès cultural publicada a BOE Nº 45 el 21 de febrer de 1996 (text disponible en línia), considerada de domini públic de conformitat a allò dispost a l'article 13 de la Llei de Propietat Intel·lectual espanyola (castellà).
esborrany d'Espanya
# Ernst Meissel

Daniel Friedrich Ernst Meissel (1826-1895) va ser un matemàtic alemany.

## Vida i Obra

Meissel va estudiar de 1847 a 1850 a la universitat de Berlín essent alumne de Jacobi i, potser també, de Dirichlet. El seu doctorat, però, el va obtenir a la universitat de Halle el 1850. Després va tornar a Berlín per a preparar la seva carrera com a professor de secundària.
Entre 1852 i 1855 va ser professor als instituts berlinesos Bergakademie i Bauakademie. De 1856 a 1871 va ser director d'estudis del Provinzial-Generbeschule de Iserlohn i, finalment, de 1871 fins a la seva mort va dirigir el Ober-realschule de Kiel. El 1894 va caure malalt i va haver de demanar un permís. Va morir l'any següent d'un atac de cor.
Meissel va treballar en diferents àrees de les matemàtiques. El seu treball més recordat és sobre els nombres primers, camp en el que va establir la constant de Meissel-Mertens i que el nombre de nombres primers menors que 10⁹, era de 50.847.478. Setanta anys més tard es va demostrar que s'havia equivocat en 56.
A part de dos llibres de text, un de càlcul (1854) i un altre d'aritmètica i àlgebra (1861), va publicar diversos articles al Journal de Crelle, al Mathematische Annalen i al Archiv der Mathematik und Physik, sobre temes diversos de matemàtiques pures. Els altres temes dels que es va ocupar van ser teoria de nombres, funcions el·líptiques, trigonometria esfèrica, equacions diferencials i funcions de Bessel,

## Referències

* 1 2 Peetre, pàgina 155.
* ↑ A., R.C., pàgina 449.
* ↑ Peetre, pàgina 160.
* ↑ Yan, pàgina 244.
* ↑ Peetre, pàgina 156. Al apèndix II (pàgines 172-174) hi ha una llista del 46 articles publicats.
* ↑ Peetre, pàgina 161.
* ↑ Peetre, pàgina 162.
* ↑ Peetre, pàgina 165.
* ↑ Peetre, pàgina 169.

## Bibliografia

* A., R.C. «NOTES: Daniel Friedrich Ernst Meissel» (en anglès). Mathematics of Computation, Vol. 3, Num. 26, 1949, pàg. 449-451. ISSN: 0025-5718.
* Peetre, Jaak «Outline of a scientific biography of Ernst Meissel (1826-1895)» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 22, Num. 2, 1995, pàg. 154-178. DOI: 10.1006/hmat.1995.1015. ISSN: 0315-0860.
* Yan, Song Y. Number Theory for Computing (en anglès). Springer, 2000. ISBN 978-3-662-04055-3.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ernst Meissel» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Esquinç

Un esquinç és l'estripada, distensió o estirament excessiu d'un lligament (banda resistent de teixit elàstic que uneix els extrems ossis d'una articulació). Es produeix a causa d'un moviment brusc, caiguda, cop o una forta torsió de l'articulació, que fa superar la seva amplitud normal. També es denomina "torçament" o "torçadura" en llenguatge comú. Els esquinços causen dolor, inflamació i impotència funcional. El temps de recuperació és variable segons quina sigui la gravetat i la cronicitat de la lesió. Es distingeix entre esquinços benignes, quan els lligaments estan només distesos, i esquinços greus, quan hi ha hagut una ruptura de lligaments. Les lesions dels esportistes sovint són esquinços al turmell; en bàsquet, futbol i altres esports són freqüents.

## Classificació, diagnòstic i tractament
### Esquinç de primer grau

És un esquinç de només unes poques fibres del lligament. També s'anomenen entorsi, corresponen a una distensió dels lligaments articulars, sense veritable trencament ni arrencament. En l'examen clínic, l'articulació acostuma a comportar una inflamació i és dolorosa. Ocasionalment pot caldre fer una radiografia, que no mostrarà cap lesió. El tractament consisteix a aplicar una immobilització lleugera, mitjançant una fèrula o benes adhesives que permet una cicatrització del lligament.

### Esquinç de segon grau

És un esquinç d'una part d'un lligament, d'un terç a gairebé totes les seves fibres. En l'examen clínic, l'articulació acostuma a comportar una inflamació important amb equimosi i és molt dolorosa, però poden fer-se moviment, que són normals. La radiografia no mostra cap lesió. Per a guarir-les n'hi ha prou amb una immobilització durant un parell (aproximadament) de setmanes i sovint caldrà una fisioteràpia posterior.

### Esquinç de tercer grau

És un esquinçament complet del lligament, per la qual cosa hi ha moviment massa ampli de l'articulació afectada. Per detectar-los cal una radiografia forçant l'obertura de l'articulació. Sovint cal la cirurgia que repara el lligament o la substitució per un d'artificial; a vegades s'opta per mantenir sols una immobilització durant diverses setmanes. Sempre caldrà una fisioteràpia posterior.

## Rehabilitació

La rehabilitació té tres objectius:
* reeducar el segment lesionat;
* disminuir la inflamació;
* enfortir els músculs que l'envolten;

## Enllaços externs

* Zonamédica.com.ar
* Explored.com.ec Arxivat 2010-04-16 a Wayback Machine.
* Presentación
* Medlineplus
* Traumazamora.org Arxivat 2007-08-30 a Wayback Machine.
# Esquinçament perineal

Un esquinçament perineal o estrip vaginal és una laceració de la pell i d'altres estructures de teixits tous que, en les dones, separen la vagina de l'anus. Els esquinçaments perineals es produeixen principalment en les dones com a conseqüència del part vaginal, que tensa el perineu. És la forma més comuna de lesió obstètrica. Els esquinçaments varien molt de gravetat. La majoria són superficials i poden no requerir cap tractament, però els esquinçaments greus poden causar sagnat important, dolor a llarg termini o disfuncions. Un esquinçament perineal es diferencia d'una episiotomia, en la qual es fa una incisió al perineu intencionadament per facilitar el part. Una episiotomia, un naixement molt ràpid o una mida fetal gran poden dur a esquinçaments més greus que poden requerir una intervenció quirúrgica.

## Classificació

Els esquinçaments es classifiquen en quatre categories:
* Esquinçament de primer grau: la laceració està limitada a la pell perineal de la forqueta vulvar i superficial o a la mucosa vaginal
* Esquinçament de segon grau: la laceració s'estén més enllà de la forqueta vulvar, la pell perineal i la mucosa vaginal fins a als músculs i fàscies perineals, però no l'esfínter anal
* Esquinçament de tercer grau: es trenquen la forqueta vulvar, la pell perineal, la mucosa vaginal, els músculs i l'esfínter anal. Els esquinçaments de tercer grau es poden subdividir en tres subcategories:
** 3a: esquinç parcial de l'esfínter anal extern que comporta un gruix inferior al 50%
** 3b: més del 50% de l'esquinçament de l'esfínter anal extern
** 3c: l'esfínter intern està trencat
* Esquinçament de quart grau: es trenquen la forqueta vulvar, la pell perineal, la mucosa vaginal, els músculs, l'esfínter anal i la mucosa rectal.

## Referències

* ↑ Elharmeel, Suzan MA; Chaudhary, Yasmin; Tan, Stephanie; Scheermeyer, Elly; Hanafy, Ashraf; van Driel, Mieke L «Surgical repair of spontaneous perineal tears that occur during childbirth versus no intervention» (en anglès). Cochrane Database of Systematic Reviews, 8, 10-08-2011, pàg. CD008534. DOI: 10.1002/14651858.CD008534.pub2. PMID: 21833968.
* ↑ Taber's Cyclopedic Medical Dictionary tabers.com
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2011-10-01. [Consulta: 12 juliol 2011]. Arxivat 2011-10-01 a Wayback Machine.
* ↑ MDConsult mdconsult.com