OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Antoni Buxeres i Abat

Josep Antoni Buxeres i Abat (Martorell, 1820 - Barcelona, 1884) fou un advocat i erudit català del segle xix, fill d’Antoni Buxeres i Rosés.

## Biografia

Es va ocupar de qüestions agrícoles, fundà l’Associació Rural de Catalunya i defensà el dret civil català. Va ser director del setmanari barceloní El Paladín (1875), i col·laborà també al Diario de Barcelona, La Veu de Montserrat i altres publicacions.
Com a administrador de finques dels comtes de Sobradiel, el 1857 convencé la comtessa María Teresa Álvarez de Toledo y Palafox per a que vengués el Palau Reial Menor al seu principal llogater, Manuel de Compte i Ferran. En un dels millors solars (Palau, 5 i Comtessa de Sobradiel, 7), Buxeres es va fer construir una casa segons el projecte de l'arquitecte Elies Rogent, inspirat en el Rundbogenstil alemany.

## Vegeu també

* Can Boixeres (Viladecavalls)

## Referències

* 1 2 «Josep Antoni Buxeres i Abat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 296.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 132, 440.
* ↑ AHPB, notari Constantí Gibert, manual 1.261/31, f. 355-367v, 06-05-1857.
* ↑ Hereu, Pere; Montaner, Josep Maria; Ramon, Antoni «Sobre els processos d'urbanització i construcció a la zona del Palau Reial Menor de Barcelona». Història urbana del Pla de Barcelona: Actes del II Congrés d'Història del Pla de Barcelona celebrat a l'Institut Municipal d'Història els dies 6 i 7 de desembre de 1985, Volum II. Ajuntament de Barcelona, 1989, pàg. 145-165.

## Enllaços externs

* «Casa Josep A. Buxeres». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Joan Carreras i Valldeperes

Joan Carreras i Valldeperas (Gràcia, Barcelona, 1973) és un actor català de teatre, cinema i televisió. Format a l'Institut del Teatre, és un habitual dels escenaris catalans a part d'actor habitual d'Àlex Rigola.
Tot i així té el reconeixement per part del públic i critica, és considerat com un dels millors actors catalans de la seva generació. Va pertànyer a la companyia estable del Teatre Lliure i ha tingut nominacions els Premis Butaca

## Filmografia

| Televisió 1998: Laura (1 episodi) 1999: La memòria dels Cargols (1 episodi) 1999: Plats bruts (2 episodis) 2000-2001: Temps de silenci 2003: Cala reial (telefilm) 2004-2005: De moda 2005: L'un per l'altre (1 episodi) 2006: Càmping (telefilm) 2006-2007: Porca misèria 2008: Zoo 2009: Infidels 2011: Clara Campoamor, la dona oblidada (telefilm) 2013: Un berenar a Ginebra (telefilm) 2013: Salaó (minisèrie) 2014: Kubala, Moreno i Manchón (1 episodi) 2014: Barcelona (enregistrament de l'obra teatral) 2014: 39+1 2015: El ministerio del tiempo 2019-actualitat: Com si fos ahir | Cinema 1996: El domini dels sentits 2008: Mejor que nunca, de Dolors Payás 2012: Insensibles, de Juan Carlos Medina Teatre 2015: L'art de la comèdia, de Eduardo De Filippo, dirigida per Lluis Homar |

## Referències

* ↑ http://www.elperiodico.cat/ca/noticias/horta-guinardo/carmel-sabem-que-caminar-p%5BEnllaç+no+actiu%5Deu-pla-4080359.Joan Carreras:“El Carmel sambem caminar peu pla” a El Periódico, 08/04/2015
* ↑ http://www.premisbutaca.cat/2015/actor-teatral/ Arxivat 2016-06-05 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* confederado y samurái/ Critica Teatral de Marcos Ordoñez
* Joan Carreras: "Toda obra enseña una lección" Arxivat 2016-05-03 a Wayback Machine.
# Joaquim Dualde i Gómez

Joaquín Dualde Gómez (València, 15 de agost de 1875 - Barcelona, 20 de gener de 1963) fou un advocat i polític valencià, fill de Vicent Dualde i Furió, que va ser ministre d'Instrucció Pública i Belles Arts durant la Segona República Espanyola.

## Biografia

Treballà com a advocat i com a catedràtic de dret civil a la universitat de Sevilla de 1904 a 1906, i de la Universitat de Barcelona de 1906 a 1944. Fou elegit diputat a Corts per la circumscripció de Lleida a les eleccions generals espanyoles de 1923 dins les llistes del Partido Reformista, i s'oposà a les propostes autonomistes de la Lliga Regionalista. Quan el 1926 va deixar l'escó, en plena dictadura de Primo de Rivera, fou nomenat degà del Col·legi d'Advocats de Barcelona fins al 1930.
Durant la II República, com a membre del Partit Republicà Liberal Demòcrata formarà part, entre el 29 de desembre de 1934 i el 3 d'abril de 1935 en una primera etapa i posteriorment entre el 6 de maig i el 25 de setembre de 1935, de dos dels governs d'Alejandro Lerroux com a ministre d'Instrucció Pública i Belles Arts. Després de la guerra civil espanyola defensà Joan March Ordinas en el seu plet amb Barcelona Traction

## Obres

* Una revolución en la lógica del derecho (1932)
* De la democracia al comunismo (1948)
* La propiedad civilísima (1961)

## Referències

* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2020-04-07. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ Hernando, Pilar. «Dualde Gómez, Joaquín (1875-1963)». A: Diccionario de Catedráticos Españoles de Derecho. Universitat Carles III de Madrid. Arxivat 2014-12-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-12-29. [Consulta: 15 febrer 2015].

## Bibliografia

* Cuenca Toribio, José Manuel; Miranda García, Soledad «Sociología de los ministros de la II República». Revista de estudios políticos, 71, 1991, pàg. 53-86. ISSN: 0048-7694.

## Enllaços externs

* «Joaquim Dualde i Gómez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Joaquim Duran i Bach

Joaquim Duran i Bach va ser un comerciant nascut a Ripoll, Barcelona, el 3 de maig del 1892. Va ser vocal del Comitè Olímpic Espanyol com representant de la Federació Espanyola de Boxa.

## Biografia

El comerciant, va ser fill de Carme Bach i Soler (Vic, 18xx - Vallromanes, 1929) i del metge Joaquim Duran i Trincheria (Ripoll, 1856 - Barcelona, 1911) els quals van tenir sis fills: Manuel (Barcelona, 1886), Joaquim, Josep Maria (Barcelona, 1894-1894), Maria de Loreto (1899), Carles (Barcelona, 1903 - Santiago de Xile, 1962), Carme i Mercè.
El 1939, es va exilià a París, França, degut a la fi de la Guerra Civil. El 14 d'abril de 1942 es va embarcar al Maréchal Lyautey, Marsella de camí a Casablanca, fent escala a Orà. I des de Casablanca a bord del Nyassa va arribar finalment a Veracruz el 22 de maig.
Va residir a Mèxic DF, on el 1943 va poder rebre la nacionalitat mexicana.
Va morir el 9 d'octubre de 1964

## Bibliografia

* Catalunya des de l’esquerra: Una lectura moderna i popular de la Catalunya contemporània (1.a ed., Vol. 1). (2006). Rodolf Llorens i Jordana.
* Delgado, G. (2015). Historia de México. Legado histórico y pasado reciente (Edición estándar). Pearson Educación.
# Johannes Falnes

Johannes Falnes (Skudenes Municipality, 15 de desembre de 1931 - Trondheim, 2 de juny de 2024) va ser un físic noruec i professor emèrit de física experimental a la Universitat Noruega de Ciència i Tecnologia que va destacar per les seves contribucions a la investigació de l'energia d'ona.

## Referències

* ↑ «Johannes Falnes - Minneside (Elveseter Gravferd)» (en anglès). [Consulta: 11 juny 2024].
# Les Barrancs

Les Barrancs és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Hortoneda.
Es troba al nord-oest d'Hortoneda, a la dreta de la llau de Catxí a llevant de la Roca de Seguers i a ponent de les Obagues de Senllí.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Luci Domici Ahenobarb (cònsol 94 aC)

Luci Domici Ahenobarb (llatí: Lucius Domitius Cn. F. Cn. N. Ahenobarbus) va ser fill del Gneu Domici Ahenobarb (cònsol 122 aC), i germà del cònsol del 96 aC Gneu Domici Ahenobarb (homònim del pare). Pertanyia a la gens Domícia, una gens romana d'origen plebeu que es va convertir en una de les més il·lustres de Roma.
Va ser pretor a Sicília segurament el 96 aC després de la guerra dels Esclaus, quan aquests no podien portar armes. Va fer crucificar a un esclau que va matar un senglar amb una llança. L'any 94 aC va ser cònsol. A la guerra civil entre Màrius i Sul·la va ser partidari del darrer, i va ser assassinat a Roma el 82 aC pel pretor Damasip, per ordre de Màrius el Jove.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 85.
# Tapiolita-(Mn)

La tapiolita-(Mn), també anomenada manganotapiolita, és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la tapiolita.

## Etimologia

El nom de tapiolita va ser donat al mineral per Nils Adolf Erik Nordenskiöld l'any 1869, en honor del déu finlandès Tapio, déu dels boscos. L'any 1983 va canviar de nom a manganotapiolita, per a diferenciar-la de la ferrotapiolita. Finalment s'acabà anomenant Tapiolita-(Mn).

## Característiques

La tapiolita-(Mn) es un òxid de fórmula química Mn$^{2+}$Ta₂O₆. Cristal·litza en el sistema tetragonal.forma una sèrie de solució sòlida amb la tapiolita-(Fe), diferenciant-se tots dos minerals pels seus continguts en manganès i ferro, respectivament. Sobre el mineral recau certa importància econòmica, ja que és ric tant en niobi com en tàntal. El mineral es pot considerar un dimorf de la sèrie columbita-tantalita (coneguda popularment com a coltan). La seva localitat tipus es troba a la pegmatita de Tiainen, Orivesi, Finlàndia.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tapiolita-(Mn) pertany a «04.DB - Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations de mida mitjana; cadenes que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: argutita, cassiterita, plattnerita, pirolusita, rútil, tripuhyita, tugarinovita, varlamoffita, byströmita, tapiolita-(Fe), ordoñezita, akhtenskita, nsutita, paramontroseïta, ramsdel·lita, scrutinyita, ishikawaïta, ixiolita, samarskita-(Y), srilankita, itriocolumbita-(Y), calciosamarskita, samarskita-(Yb), ferberita, hübnerita, sanmartinita, krasnoselskita, heftetjernita, huanzalaïta, columbita-(Fe), tantalita-(Fe), columbita-(Mn), tantalita-(Mn), columbita-(Mg), qitianlingita, magnocolumbita, tantalita-(Mg), ferrowodginita, litiotantita, litiowodginita, titanowodginita, wodginita, ferrotitanowodginita, wolframowodginita, tivanita, carmichaelita, alumotantita i biehlita.

## Jaciments

La tapiolita-(Mn) va ser descoberta a la pegmatita de Tiainen, Eräjärvi, a Orivesi (Pirkanmaa, Finlàndia Occidental, Finlàndia). També ha estat descrita al comtat de Franklin (Maine, Estats Units).

## Referències

* 1 2 3 4 «Tapiolita-(Mn)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Bibliografia

* Lahti, S.I., Johanson, B. & Virkkunen, M. (1983): Contribution to the chemistry of tapiolite – manganotapiolite, a new mineral. Bulletin of the Geological Society of Finland. 55, 101-109.
* American Mineralogist (1985): 70: 217.
* Mineralogical Record 39:132
* Canadian Mineralogist (1996): 34: 631-647.
# Ninth Avenue

La Ninth Avenue (en català Novena Avinguda) és una avinguda de Manhattan, a la ciutat estatunidenca de Nova York. Al nord del carrer 60è, la Ninth Avenue pren el nom de Columbus Avenue.
El 1912 s'hi fabricaren les primeres galetes Oreo.

## Referències

* ↑ Hinkley, D. «Celebrating the life of 'Mr. Oreo'» (en anglès). New York Daily News, 20 maig 2012. Arxivat 2012-06-13 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-06-13. [Consulta: 3 juliol 2022].
# Nonza

Nonza (en cors Nonza) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 67 habitants. Limita amb Ogliastro al nord, Olcani a l'est i Olmeta-du-Cap al sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 61 | 137 | 71 | 68 | 86 | 67 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Karl Burini | | |
| 2008- | Jean-Marie Dominici | | |
# Next music station

Next music station és una sèrie de televisió documental realitzada per Fermin Muguruza el 2011.
La coproducció va anar a càrrec del canal de televisió Al Jazeera i recorre nou països (Síria, Kuwait, Bahrain, Iemen, Líban, Sudan, Egipte, Tunísia i el Marroc) recollint la cultura musical del Món Àrab i fent entrevistes a més de 50 músics locals. És una sèrie d'onze documentals en total, tot i que els dos dedicats a Algèria no es van poder realitzar perquè Al Jazeera hi estava prohibit.

## Referències

* ↑ «Next music station». Argia. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ «Next Music Station - Fermin Muguruza» (en castellà). Naranjas de Hiroshima. [Consulta: 13 octubre 2022].
# One of These Days

«One of These Days» és el primer tema de l'àlbum Meddle del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd.
Es tracta d'un tema instrumental que s'obre amb sons de vent fets a través d'un oscil·lador sonor, seguit de dos baixos tocats per David Gilmour i Roger Waters. Al final de la peça hi ha un missatge sonor enregistrat a baixa velocitat, cosa que li dona un gran to amenaçador: One of these days, I'm going to cut you into little pieces («un d'aquests dies et tallaré en petits trossets), frase que estava destinada al DJ de la BBC Jimmy Young de la BBC Radio 2.
Gilmour va considerar aquesta peça com aquella on els membres del grup més havien col·laborat tots junts. Durant la gira de l'àlbum The Division Bell, dos grans porcs inflables apareixien a cada costat de l'escenari quan sonava aquesta cançó. Tenien un aspecte bastant desagradable i d'aquesta manera augmentava el costat bestial i frenètic del tema.

## Crèdits

* David Gilmour - guitarra, Guitare Slide, baix
* Roger Waters - baix, guitarra
* Nick Mason - bateria, percussions, veu
* Rick Wright - sintetitzador, orgue, efectes sonors

## Referències

* ↑ Strong, Martin C. The Great Rock Discography. 7th. Edinburgh: Canongate Books, 2004, p. 1177. ISBN 1-84195-551-5.
* ↑ Mabbett, Andy. The Complete Guide to the Music of Pink Floyd. London: Omnibus Press, 1995. ISBN 0-7119-4301-X.
# Nižný Kručov

Nižný Kručov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1327.
# Orestias elegans

Orestias elegans és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* 1 2 «Orestias elegans» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Níjnie Serguí

Níjnie Serguí (en rus: Нижние Серги) és una ciutat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 8.891 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Níkopol

* Per a altres significats, vegeu «Nikòpol».
Níkopol (ucraïnès: Ні́кополь i rus: Ни́кополь) és una ciutat de l'oblast de Dnipropetrovsk, a Ucraïna. El 2011 tenia 121.784 habitants. Va ser fundada el 1782.

## Geografia

Nikopol es troba a la riba dreta de l'embassament de Kakhovka al riu Dniéper a 100 km al sud-oest de Dnipropetrovsk.

## Història

Durant la Segona Guerra Mundial, aquesta ciutat va ser ocupada per l'Alemanya nazi el 17 d'agost de 1941. Tenia un interès pels seus jaciments de manganès que eren una matèria primera que mancava a Alemanya. Va ser alliberada el 8 de febrer de 1944 per l'Exèrcit Roig.

## Població

L'aglomeració de Níkopol comprèn les ciutats mineres de Màrhanets a l'est i d'Ordjonikidze a l'oest. En total té 235.000 habitants (2001).

## Economia

Les principals empreses de Níkopol són:
* OAO Nikopolski Youjnotroubny Zavod (en rus: ОАО Никопольский Южнотрубный Завод) que fabrica tubs d'acer.
* OAO Nikopolski zavod ferrosplavov (en rus: ОАО Никопольский завод ферросплавов) fa aliatges de ferro.

## Notes i referències

* ↑ Web de l'empresa Interpipe
* ↑ Web de l'empresa d'aliatges de ferro Arxivat 2008-05-04 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (ucraïnès) Informations officielles
# Oranjerei

Oranjerei (en rus: Оранжереи) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 4.473 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Oranjestad

«Oranjestad» té aquests significats:
# Paestum Vallis

Paestum Vallis és un vallis de 16 km de diàmetre de Mercuri. Porta el nom de Paestum, una antiga ciutat italiana, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2013.

## Referències

* 1 2 «Paestum Vallis». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-12-2016. [Consulta: 5 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de valles de Mercuri
# Pablo Dorado

Pablo Dorado (Montevideo, 22 de juny, 1908 - Montevideo, 18 de novembre, 1978) fou un futbolista uruguaià.
Jugà al CA Bella Vista i al River Plate a Argentina.
També jugà a la selecció de l'Uruguai. Amb aquesta fou campió del món el 1930, on a més marcà dos gols, un d'ells el primer a la final davant Argentina.

## Referències

* ↑ Perfil Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine. a worldcupcollections.com

## Enllaços externs

* Perfil a FIFA Arxivat 2013-06-29 at Archive.is
* Perfil a kicker.de
# Paide Linnameeskond

El Paide Linnameeskond és un club de futbol estonià de la ciutat de Paide.

## Història

El club va ser fundat l'any 2004 amb el nom Flora Paide. La temporada 2008 debutà a segona divisió acabant en quarta posició, i ascendí a primera després d'una eliminatòria de promoció. La temporada 2014-15 arribà a la final de la Copa perdent amb Nõmme Kalju 0-2. L'any 2016, l'entrenador de tots aquests èxits, Meelis Rooba, fou substituït per Vjatšeslav Zahovaiko.

## Palmarès

* Copa estoniana de futbol:
** Finalista: 2014-15

## Referències

* ↑ «Meeskond». Paide Linnameeskond. [Consulta: 26 abril 2017].
* ↑ «Paide Linnameeskond» (en estonian). Estonian Football Association. [Consulta: 18 juliol 2017].
* ↑ Estonia 2008, rsssf.com
* ↑ «Estonia - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Pommuudis! Meelis Rooba ei jätka enam Paide peatreenerina (Uus peatreener Zahovaiko!)» (en estonian). Soccernet.ee, 01-11-2016. [Consulta: 30 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Omobranchus mekranensis

Omobranchus mekranensis és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Golf Pèrsic, el Golf d'Oman i Pakistan.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Carpenter, K.E., F. Krupp, D.A. Jones i U. Zajonz, 1997. FAO species identification field guide for fishery purposes. Living marine resources of Kuwait, eastern Saudi Arabia, Bahrain, Qatar, and the United Arab Emirates. FAO, Roma, Itàlia. 293 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V. G. i M. F. Gomon, 1975: Revision of the blenniid fish genus Omobranchus with descriptions of three new species and notes on other species of the tribe Omobranchini. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 177: i-iii + 1-135.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Parc Nacional de Ķemeri

El Parc Nacional de Ķemeri (en letó, Ķemeru nacionālais parks) és un parc nacional que està situat a l'àrea de Ķemeri, a l'oest de la ciutat de Jurmala, a Letònia.
Fundat el 1997, Kemeri és el tercer parc nacional més gran al país, amb una superfície de 381,65 quilòmetres quadrats. El territori del parc està pràcticament cobert per boscos i aiguamolls, la més important d'elles és el Gran Páramo Kemeri (letó: Lielais Ķemeru tīrelis). També hi ha diversos llacs i llacunes que es creu són l'antic «Mar Littorina». El Llac Kaņieris és un lloc Ramsar. El parc també protegeix un famós brollador amb minerals i fangs naturals, que s'utilitza des de fa segles a causa de la seva naturalesa terapèutica. Les seves atraccions van portar al desenvolupament de molts centres turístics, balnearis i sanatoris durant el segle xix .

## Vegeu també

* Llista dels parcs nacionals dels Estats bàltics

## Referències

* ↑ «New Tourism Product Development Process in Kemeri National Park» (en anglès). Latvijas Lauku tūrisma asociācija. Arxivat de l'original el 2015-01-04. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ Priede, Agnese. «Phytosociology and dynamics of calcareous grasslands in Ķemeri National Park, Latvia» (en anglès). Estonian Journal of Ecology. [Consulta: 4 gener 2015].

## Enllaços externs

* http://www.latvia.travel/en/kemeri-national-park Arxivat 2012-05-15 a Wayback Machine.
# Panar

Panar és un riu del districte de Purnia o Purniah a Bihar, format per la unió de diversos rius procedents del Nepal. Corre primer al sud-est per les comarques de Sultinpur i Haveli Purniah i després al sud, passant prop de Kadba i Hatanda fins a arribar al Ganges. És navegable per bot de fins a 9 tones del Ganges a la rodalia de Purnia (ciutat) i més amunt fins a la frontera amb Nepal, només per barques de fins a 3 tones.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Parròquia de Matkule

La Parròquia de Matkule (en letó: Matkules pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Kandava, al nord de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Tukuma.

## Pobles, viles i assentaments

* Matkule (centre parroquial)
* Kalnalangsēde
* Lejaslangsēde

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Parròquia de Pilskalne

La Parròquia de Pilskalne (en letó: Pilskalnes pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Nereta, al sud de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion d'Aizkraukle.

## Pobles, viles i assentaments

* Pilskalne (centre parroquial)
* Gricgale
* Pilkalne
* Viņaukas

## Hidrografia
### Rius

* Nemunėlis
** Dienvidsusēja
** Dorupīte
** Neretiņa

### Pantans

* Pantà Salgaļu

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia