OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xot de les Moluques

El xot de les Moluques (Otus magicus) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida i altres zones boscoses de les Moluques i les illes Petites de la Sonda. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

El xot de Wetar, generalment ha estat considerat una subespècie, però modernament ha estat separada a la seva pròpia espècie per alguns especialistes.

## Referències

* ↑ «Xot de les Moluques». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 258. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Moluccan Scops-owl. Otus magicus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2022. [Consulta: 14 febrer 2023].
* ↑ JS. Marks, RJ. Cannings,i H. Mikkola (2018). Typical Owls (Strigidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, DA. Christie i E. de Juana (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Cardiocranins

Els cardiocranins (Cardiocraniinae) són una subfamília de rosegadors de la família dels dipòdids. Conté tres gèneres vivents, que tenen una locomoció bípeda i són oriünds d'Àsia. Se n'han trobat espècies extintes dels gèneres Cardiocranius i Salpingotus. Els cardiocranins són el tàxon germà d'un clade format pels eucoreutins, els dipodins i els al·lactagins. A vegades se'ls coneix com a «jerbus pigmeus».

## Referències

* ↑ Li, Q.; Zheng, S.-H «Note on four species of dipodids (Dipodidae, Rodentia) from the Late Miocene Bahe Formation, Lantian, Shaanxi» (en anglès). Vertebrata Palasiatica, 48, 2005, pàg. 283–296.
* ↑ Fabre, P.-H. et al.. «A synopsis of rodent molecular phylogenetics, systematics and biogeography». A: Cox, P. G.; Hautier, L. Evolution of the Rodents: Advances in Phylogeny, Functional Morphology and Development (en anglès). Cambridge University Press, 2015. ISBN 9781107044333.
Espècies vivents de dipòdids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Allactaginae :
Cardiocraniinae :
Dipodinae :
Euchoreutinae :
Categoria :
# Camp Rodó (Mussarra)

El Camp Rodó és un camp de conreu del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situat a prop i al sud-est de la masia de Mussarra, a la qual pertany. Deu el seu nom a la forma arrodonida que té.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.
# Delirium tremens

Delirium tremens (en llatí, «deliri tremolós») és una locució llatina per la síndrome d'abstinència de l'alcohol. Pròpiament es tracta de la tercera fase, la més aguda d'aquesta síndrome. Pel que sembla, també es pot donar com a complicació en una intoxicació per benzodiazepines o barbitúrics.

## Vegeu també

* Coma etílic
* Intoxicació alcohòlica
* Cultura de l'alcohol

## Referències

* ↑ «Delirium tremens». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Espuri Lucreci (pretor 172 aC)

Espuri Lucreci (en llatí Spurius Lucretius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Lucrècia.
Va ser pretor l'any 172 aC i va obtenir la província de la Hispània Ulterior. El 169 aC va servir amb distinció sota el cònsol Quint Marci Filip en la guerra contra Perseu de Macedònia. L'any 162 aC va ser un dels tres ambaixadors enviats a Síria.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XLII,9,10; XLIV,7
# Hunduwa

Hunduwa (o potser Hinduwa) era una ciutat de la regió de Lukka (Lícia), propera a la costa sud, que es va revoltar contra els hitites abans del 1400 aC, juntament amb Dalawa. Madduwattas rei de Zippasla va suggerir que l'exèrcit hitita (dirigit per Kisbapili) atacaria Hunduwa i ell mateix Dalawa. En realitat Madduwattas es va aliar a Dalawa i amb la seva ajuda va fer caure a Kisnapili en un parany i va exterminar l'exèrcit hitita.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 44. ISBN 8446022532.
# Neptú calent

Un Neptú calent és un hipotètic planeta extrasolar gegant amb una massa similar a la d'Urà o Neptú, en una òrbita prop de la seva estrella (normalment, menys d'1 ua), cosa que fa que se sobreescalfi en unes altes temperatures. S'han detectat amb una densitat relativament alta en aquest tipus de planetes. El primer Neptú ardent descobert va ser Mu Arae c (o HD 160691 c).

## Característiques generals

Els Neptuns calenst tenen algunes característiques comunes:
* Tenen moltes més possibilitats de transitar la seva estrella vista des d'un punt perifèric més enllà dels planetes de la mateixa massa en òrbites més grans. Els més notables són Gliese 436 b, el primer Neptú calent en trànsit descobert, i HAT-P-11b, que va ser observat recentment per la missió Kepler.
El primer estudi teòric que mostra com es podria formar aquest tipus d'exoplaneta es va dur a terme en la tesi doctoral de Gustavo Rodolfo Cionco i va ser publicat en Icarus (Brunini & Cionco, 2004).

## Possibles candidats

Dels següents planetes extrasolars, podrien ser declarats com a Neptuns calents:
* Gliese 436 b i Gliese 436 c
* 55 Cancri e i 55 Cancri c
* HD 149026
* Mu Arae c (HD 160691 c)
* HAT-P-11b

## Referències

* ↑ Transiting 'Hot Neptune' Found. Centauri Dreams, 2007-05-16.
* ↑ Hot Neptunes: A Key To Giant Planet Formation
* ↑ Oligarchic formation of hot Neptunes

### Bibliografia

* Birth and fate of hot-Neptune planets (en anglès). 2006a ed.. Astronomy and Astrophysics, 2006, p. 1221–1229. ISBN 10.1051/0004-6361:20054040.

## Vegeu també

* Júpiter calent
* Planeta oceànic
* Súper-Terra
* Minineptú

## Enllaços externs

* D.S. McNeil, R.P. Nelson: Oligarchic formation of hot Neptunes. (PDF; 7 kB) cosis.net (Über die mögliche Anzahl an Hot Neptunes).
* Gliese 436 b com a possible Neptú calent
# Xot del Balsas

El xot del Balsas (Megascops seductus) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita boscos del sud-oest de Mèxic, a l'Estat de Colima i la conca del riu Balsas, a Michoacán i Guerrero. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Xot del Balsas». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 261. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Balsas Screech-owl. Megascops seductus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Cantó de Yenne

El cantó de Yenne és un cantó francès del departament de la Savoia, situat al districte de Chambéry. Té 14 municipis i el cap és Yenne.

## Municipis

* La Balme
* Billième
* La Chapelle-Saint-Martin
* Jongieux
* Loisieux
* Lucey
* Meyrieux-Trouet
* Ontex
* Saint-Jean-de-Chevelu
* Saint-Paul-sur-Yenne
* Saint-Pierre-d'Alvey
* Traize
* Verthemex
* Yenne

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1956 | Robert Barrier | UDSR |
| 1956-1961 | Michel May | Divers droite |
| 1961-1967 | Michel Trousseau | Divers droite |
| 1967-1992 | Albert Carron | Divers droite |
| 1992-2004 | René Carron | Divers droite |
| 2004-2011 | Maurice Michaud | Divers droite |
| 2011- | René Padernoz | EELV |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1882 | 1926 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| ? | ? | ? | ? | ? | 4.577 | 5.091 | 5.697 | 6.707 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||||
# Bruce Sterling

Bruce Sterling (Austin, Texas, 14 d'abril de 1954) és un escriptor, periodista, editor i crític estatunidenc. Considerat un dels fundadors del moviment cyberpunk juntament amb William Gibson, és especialment conegut per les seves novel·les de ciència-ficció, entre les quals destaquen Islas en la red (1990), guanyadora del premi John W. Campbell Memorial del 1989; Distracción (2001), mereixedora del guardó Arthur C. Clarke (2000), i The Zenith Angle (2004). També ha escrit llibres de relats, com ara Mirrorshades: una antología ciberpunk (1998) i Cristal express (1992), i assaigs com Law and Disorder on the Electronic Frontier (1992) i Tomorrow now: Envisioning the Next Fifty Years (2003).
Durant el 2005 va treballar com a visionari resident en el prestigiós centre de disseny Art Centre Collage of Design de Pasadena. També ha aparegut en destacats programes televisius, entre d'altres, Nightline de l'ABC, The Late Show de la BBC o Morningside a la CBC, i ha publicat articles a Times, Newsweek, The Wall Steet Journal, The New York Times, Nature o Technology Review. Actualment és editor col·laborador de la revista Wired i columnista de la revista Make.

## Referències

* ↑ «Bruce Sterling». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Delitoon

Delitoon és una plataforma web francesa per a la lectura de webcòmics gestionada per l'editorial homònima i dirigida per Didier Borg. És la plataforma que introduí el webtoon a França i portà a l'èxit el còmic Lastman, creat per Bastien Vivès, Balak i Michaël Sanlaville.
Des del 2009, baix la influència dels webtoons sud-coreans es va anar desenvolupar el projecte. El 2010 l'editorial gestora fou creada. La plataforma fou llançada el 2011. L'aparició de la plataforma s'emmarca dins l'auge del còmic digital. Fins a octubre del 2015 va experimentar el model de negoci on la lectura era gratuïta. El 2015 proveïa 40 còmics coreans i tres francesos. A partir d'octubre del 2015, amb l'adquisició d'un 30% de Delitoon per part de l'empresa sud-coreana Daou Technology, el model fou de pagament freemium. El 2016 incorporà deu nous títols sud-coreans i fou redissenyada la web. Eixe mateix any la plataforma tingué una aplicació mòbil per a Android i a finals d'eixe any tingué un acord amb KidariEnt, una productora sud-coreana de còmics i produccions audiovisuals.
El febrer de 2017 Delitoon va signar un acord de cooperació amb l'empresa xinesa Sina Weibo. L'acord permet l'entrada de còmics xinesos (de Weibo Comics) a la plataforma Delitoon i la creació de còmics fets per la col·laboració entre xinesos i francesos. El webcòmic francès Philocomix de Rue de Sèvres es va llançar a Delitoon el 2018. A partir del maig de 2020, el lloc acull la seva sèrie exclusivament en francès.

## Referències

* 1 2 «Delitoon». Manga-news. [Consulta: 12 abril 2018].
* 1 2 3 4 Potet, Frédéric «BD : les espoirs de la société Delitoon sur écran connecté». Le Monde, 28-01-2016 [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ «Didier Borg (Delitoon) « Si tu as un smartphone, tu as Delitoon »». ActuaBD, 30-01-2017 [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ Valentin, Deborah «Delitoon : le webtoon débarque en France». BSC News, 24-08-2016 [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ «Delitoon poursuit sa mise en valeur du webtoon avec le « webscrolling». ActuaLitté, 01-07-2016.
* 1 2 Jang, Wonho; Song, Jung Eun «Webtoon as a New Korean Wave in the Process of Glocalization». Kritika Kultura, 29, 31-08-2017, pàg. 181. DOI: 10.13185/KK2017.02908.
* 1 2 3 «La plateforme Delitoon s'ouvre aux oeuvres chinoises». Manga-news, 22-02-2017 [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ Baudry, Julien «Paradoxes of Innovation in French Digital Comics». The Comics Grid: Journal of Comics Scholarship, 8, 2018. Arxivat de l'original el 2018-04-13 [Consulta: 12 abril 2018]. Arxivat 2018-04-13 a Wayback Machine.
* ↑ Xuanhong, Pan «新浪动漫挺进欧洲市场 与Delitoon达成漫画IP战略合作». Rednet.com, 21-02-2017 [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ Gary, Nicolas. «Delitoon : "L'algorithme humain, ça s'appelle un coup de coeur"». ActuaLitté, 20-11-2017.
# Estela dels evadits

Les Esteles dels evadits de la França és un conjunt de monuments aixecats a la memòria dels resistents que van abandonar la França per tal d'unir-se a la Resistència o Exèrcit d'alliberament a través d'Espanya durant la Segona Guerra Mundial. La major part està situada al llarg de la frontera francoespanyola.
La més antiga fou erigida a Ceret el 1946, al Coll de Fontfreda, prop del Puig de Fontfreda.
Les altres existents, amb el seu any de construcció són:
* Ascain (1947),
* Hendaia (1957),
* Ciboure (1955),
* Bedous (1987),
* Laruns (1988),
* Getaria (1989),
* Biarritz (1990),
* Dorres (1990),
* Narbonne (1993),
* La Pèira Sant Martin, (1993),
* Aunac, (1994),
* Itxassou (1995),
* Bordèus (1995),
* Loudenvielle (1996),
* Capbreton (1998),
* Hasparren (1998)
* París (1999),
* Marinhac (2002),
* Atharratze-Sorholüze (2006).

## Referències

* ↑ Esteles dels evadits de França

## Bibliographie

* Sébastien Barrère, Pyrénées, l'échappée vers la liberté. Les évadés de France, Éditions Cairn, 2005 ISBN 2-35068-027-4.
# Hyttsjöïta

La hyttsjöita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom per Hytssjon, un llac a l'oest de les mines de Långban.

## Característiques

La hyttsjöita és un silicat de fórmula química Pb$_{18}$Ba₂Ca₅Mn$^{2+}$₂Fe$^{3+}$₂Si$_{30}$O$_{90}$Cl·6H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hyttsjoïta pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, ganofil·lita, tamaïta, coombsita, zussmanita, franklinfilita, lennilenapeïta, parsettensita, estilpnomelana, latiumita, toscanita, jagoïta, wickenburgita, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Långban, dins el municipi de Filipstad, al comtat de Värmland (Suècia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hyttsjöite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 febrer 2020].
# Neptú fred

Un neptú fred és un tipus de planeta amb una massa que va des d'unes deu masses de la Terra (una superterra) a menys de la massa de Saturn. Els neptuns freds haurien de situar-se més enllà de la línia de neu, on les temperatures són més fresques i és més fàcil per als compostos de l'hidrogen com l'aigua, amoníac i metà condensar-se en grans de gel sòlid.
Els quatre únics neptunos freds coneguts són Urà i Neptú en el nostre Sistema Solar i els exoplanetes OGLE-2005-BLG-169Lb i OGLE-2007-BLG-368Lb Tots dos d'aquests exoplanetes van ser detectats per microlents gravitacionals en òrbita al voltant de foscos estels vermell-ataronjades.

## Vegeu també

* Júpiter fred
* Neptú calent

## Referències

* ↑ Gould et al. «Microlens OGLE-2005-BLG-169 Implies That Cool Neptune-like Planets Are Common». The Astrophysical Journal Letters, 644, 2006, pàg. L37?L40. DOI: 10.1086/505421.
* ↑ T. Sumi, D.P. Bennett, I.A. Bond, A. Udalski, V. Batista, M. Dominik, P. Fouqué, D. Kubas, A. Gould, B. Macintosh, K. Cook, S. Dong, L. Skuljan, A. Cassan, The MOA Collaboration: F. Abe, C.S. Botzler, A. Fukui, K. Furusawa, J.B. Hearnshaw, I. Itow, K. Kamiya, P. m. Kilmartin, A. Korpela, W. Lin, C.H. Ling, K. Masuda, I. Matsubara, N. Miyake, I. Muraki, M. Nagaya, T. Nagayama, K. Ohnishi, T. Okumura, I.C. Perrott, N. Rattenbury, To. Saito, T. Sako, D.J. Sullivan, W.L. Sweatman, P., P.C.M. Yock, The PLANET Collaboration: J.P. Beaulieu, A. Col·le, Ch. Coutures, M.F. Duren, J. Greenhill, F. Jablonski, O. Marboeuf, I. Martioli, I. Pedretti, O. Pejcha, P. Rojo, M.D. Albrow, S. Brillant, M. Bode, D.M. Bramich, M.J. Burgdorf, J.A.R. Caldwell, H. Calitz, I. Corrals, S. Dieters, D. Dominis Prester, J. Donatowicz, K. Hill, M. Hoffman, K. Horne, O.G. J, N. Kains, S. Kane, J.B. Marquette, R. Martin, P. Meintjes, J. Menzies, K.R. Pollard, K.C. Sahu, C. Snodgrass, I. Steele, R. Street, I. Tsapras, J. Wambsganss, A. Williams, M. Zub, The OGLE Collaboration: M.K. Szyma, M. Kubiak, G. Pietrzy, I. Soszy, O. Szewczyk, K. Ulaczyk, The microFUN Collaboration: W. Allen, G.W. Christie, D.L. DePoy, B.S. Gaudi, C. Han, J. Janczak, C.-O. Lee, J. McCormick, F. Mallia, B. Monard, T. Natusch, B.-G. Park, R.W. Pogge, R. Santallo. A Cold Neptune-Mass Planet OGLE-2007-BLG-368Lb: Cold Neptunes Are Common. v3, 2010.

## Enllaços externs

* Recent Developments in Gravitational Microlensing
* A Cold Neptune-Mass Planet OGLE-2007-BLG-368Lb: Cold Neptunes Are Common
# Aretusa

* Per a altres significats, vegeu «Aretusa (desambiguació)».
Aretusa és una nimfa del grup de les nàiades. Segons una tradició, va revelar a Demèter el rapte de Persèfone. Formava part de l'estol d'Àrtemis quan el déu-riu Alfeu se n'enamorà i la perseguí per tot el seu curs. Àrtemis, per salvar-la, la va transportar a Sicília convertida en una font. Tanmateix, l'Alfeu l'anà a trobar filtrant-se sota terra des de Grècia fins a Sicília, i per això els antics creien que les seues aigües es comuniquen amb les de la font siciliana.
La Font d'Aretusa es troba a l'illa d'Ortígia, a Siracusa. Es tracta d'una deu que raja a ran de mar, cosa que n'explica la notorietat des de l'antigor.

## Vegeu també

* Abant (heroi).

## Referències

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Aretusa
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 25. ISBN 8429741461.
* ↑ «Aretusa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cantó de Yutz

El cantó de Yutz és un cantó francès del departament del Mosel·la, situat al districte de Thionville-Est. Té 4 municipis i el cap és Yutz.

## Municipis

* Illange (Illéngen)
* Manom (Monuwen)
* Terville (Tierwen)
* Yutz (Jäitz)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1973 | François Dupont | RI |
| 1973-1985 | René de Mattéis | PCF |
| 1985-1998 | Jean-Pierre Heitz | UDF |
| 1998- | Patrick Weiten | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 21.344 | 25.716 | 26.201 | 24.203 | 24.896 | 26.007 | 27.493 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||||||
# Bruce Tulloh

Bruce Tulloh (Datchet, 29 de setembre de 1935 - Wiltshire, 28 d'abril de 2018) fou un atleta anglès, especialista en curses de fons, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on quedà eliminat en sèries en la prova dels 5.000 metres del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en els 5.000 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1962, per davant de Kazimierz Zimny i Piotr Bołotnikow, així com el campionat de la Gran Bretanya de les 3 milles el 1959, 1962 i 1963. El 1962 va disputar els Jocs de l'Imperi Britànic, on destaca la quarta posició en la cursa de les tres milles.
Tulloh era conegut per córrer descalç. El 1969 va recórrer 2.876 milles a través dels Estats Units, des de Los Angeles fins a Nova York, en 64 dies i 23 hores, batent l'antic rècord en més de quatre dies. Ho va descriure al seu llibre Four Million Footsteps, publicat el 1970. En total va publicar 23 llibres.

## Millors marques

* Milla. 3'59,3" (1962)
* 5.000 metres. 13'49.4" (1964)
* 10.000 metres. 28'50.4" (1966)

## Referències

* ↑ Cobley, John. «Bruce Tulloh Profile». Racing Past, 09-05-2015. [Consulta: 20 octubre 2021].
* ↑ Robinson, Roger (29 April 2018). «Bruce Tulloh, barefoot champion of the 1960s, dies». Athletics Weekly.
* ↑ Nichols, Peter «Bruce Tulloh obituary». , 04-05-2018.
* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Bruce Tulloh». [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Berlín 2018 Leichtathletik - EM Statistics Handbook». European Athletics, 14-09-2019. Arxivat de l'original el 2019-09-14. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «British Athletics Championships 1945-1959». [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «AAA Championships (Men)». [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Michael Swinton Tulloh | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-10-06. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 6 octubre 2022].
# Divina Pastora

* Aquest article tracta sobre el barri d'Alacant. Vegeu-ne altres significats a «Divina Pastora (desambiguació)».
La Divina Pastora és un barri de la ciutat d'Alacant a l'Alacantí (País Valencià). Limita al nord con el terme municipal de Sant Vicent del Raspeig; a l'est amb el barri de Ciutat Jardí; al sud amb els barris de Rabassa i el Polígon de Sant Blai; i a l'oest, en el seu extrem més septentrional, amb el barri de Ciutat d'Assís. Segons el padró de 2006, compta en una població de 1.584 habitants (795 homes i 789 dones).

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor Toponímic Valencià». Generalitat Valenciana. [Consulta: 15 octubre 2023].
* Població per barris Arxivat 2007-03-19 a Wayback Machine. i Llista de carrers Arxivat 2007-07-14 a Wayback Machine., en la pàgina de l'Ajuntament d'Alacant.
# Estació de Florència Santa Maria Novella

L'Estació de Florència Santa Maria Novella (en italià: Stazione di Firenze Santa Maria Novella o Firenze SMN) és la principal estació de ferrocarril de Florència i de tota la regió de la Toscana. L'estació és utilitzada per 59.000.000 persones cada any i és una de les més importants d'Itàlia.
Està localitzada al nord del final de la línia d'alta velocitat Florència-Roma, la qual es va completar el 26 de maig de 1992 i al sud del final de la línia Bolonya-Florència, oberta el 22 d'abril de 1934. Una nova línia d'alta velocitat a Bolonya va ser inaugurada el 13 de desembre de 2009. L'estació és també utilitzada per trens regionals que connecten Florència amb Pisa, Livorno, Lucca, Viareggio, Bolonya i Faenza.

## Història

L'estació va ser dissenyada el 1932 per un grup d'arquitectes coneguts amb el nom de Gruppo Toscano, dels quals Giovanni Michelucci i Italo Gamberini eren membres. L'edifici va ser construït entre els anys 1932 i 1934. El pla de l'edifici, vist des de dalt, estava basat en el fascio littorio, el símbol del Partit Nacional Feixista de Benito Mussolini. L'edifici és una de les obres clau del modernisme italià, però té una mica a veure amb el moviment racionalista italià. L'estació va ser dissenyada per a substituir l'antiga Stazione Maria Antonia.
El nom de l'estació prové de l'església d'estil gòtic de Santa Maria Novella, situada a l'altre costat del carrer on es troba l'estació. L'interior de l'estació compta amb un sostre de metall i vidre sobre el principal vestíbul de passatgers que s'alinea en perpendicular a les vies. Aquest sostre abasteix tot el vestíbul de passatgers sense cap mena de columna de suport, donant una sensació d'obertura i gran espai. Prop l'andana de la via 8 hi ha una placa commemorativa en record als trens carregats de jueus deportats d'Itàlia que es dirigien als camps de concentració nazi durant la Segona Guerra Mundial.

## Enllaços externs

* Trenitalia (italià)(anglès)
* Informació de l'estació a Grandi Stazioni Arxivat 2008-09-23 a Wayback Machine. (italià)(anglès)
* Informació de l'estació a Stazioni del Mondo Arxivat 2011-08-16 a Wayback Machine. (italià)
# Hyundai Motor Group

Hyundai Motor Group (현대자동차 그룹) és un fabricant d'automòbils sud-coreà i una de les majors empreses mundials en el sector de l'automoció. El seu mercat principal és Asia i les seves principals filials inclouen marques conegudes com a Hyundai, Kia i Genesis.

## Marques del grup automobilístic

| Marca | Seu | Fundació | Membre del grup |
| Hyundai | Seül, Corea del Sud | 1967 | 1937-Actualitat |
| Kia | Seül, Corea del Sud | 1944 | 1999-Actualitat |
| Genesis | Seül, Corea del Sud | 2015 | 2015-Actualitat |
| Grup | Seül, Corea del Sud | 1998 | Total |