OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thomas Walker Arnold

Sir Thomas Walker Arnold (Devonport, 19 d'abril de 1864 - Londres, 9 de juny de 1930) va ser un eminent orientalista britànic i historiador de l'art islàmic que va ensenyar al Muhammadan Anglo-Oriental College, Universitat d'Aligarh (aleshores Aligarh College), i al Government College University (Lahore). Va ser amic de Sir Syed Ahmed Khan i va escriure el seu famós llibre "The preaching of Islam" davant la insistència de Sir Syed. També va ensenyar al poeta i filòsof Muhammad Iqbal i Syed Sulaiman Nadvi, i va ser un amic molt proper de Shibli Nomani, que també va ser professor a Aligarh.

## Biografia

Arnold va néixer el 19 d'abril de 1864 i va estudiar a la City of London School. A partir de 1888 va treballar com a professor a la Muhammadan Anglo-Oriental College, Aligarh. El 1898 va acceptar un càrrec de professor de filosofia al Government College de Lahore i després es va convertir en degà de la facultat oriental de la Universitat de Punjab. De 1904 a 1909 va formar part del personal de l'Oficina de l'Índia com a Assistent Bibliotecari. El 1909 va ser nomenat assessor educatiu d'estudiants indis a la Gran Bretanya. De 1917 a 1920 va actuar com a assessor del secretari d'Estat a l'Índia. Va ser professor d'estudis àrabs i islàmics a l'Escola d'Estudis Orientals de la Universitat de Londres de 1921 a 1930. Arnold es va convertir en el primer editor anglès de la primera edició de The Encyclopaedia of Islam.
Va ser investit com a Acompanyant de l'Ordre de l'Imperi Indi el 1912, i el 1921 va ser investit com a cavaller. Es va casar amb Celia Mary Hickson el 1892. Va morir el 9 de juny de 1930.

## Obres

* Sir Thomas Walker Arnold. The preaching of Islam: a history of the propagation of the Muslim faith. WESTMINSTER: A. Constable and co., 1896, p. 388 [Consulta: 29 maig 2011]. (Original from the University of California)
* The Caliphate, Oxford 1924, reissued with an additional chapter by Sylvia G. Haim: Routledge and Kegan Paul, London 1965
* The Old and New Testaments in Muslim Religious Art (Schweich Lectures for 1928)
* Painting in Islam, A Study of the Place of Pictorial Art in Muslim Culture (1928, reprint ed. 1965).

## Referències

* ↑ «Empire in Your Backyard: Imperial Plymouth».
* 1 2 3 4 5 6 7 8 electricpulp.com. «ARNOLD, THOMAS WALKER – Encyclopaedia Iranica».
* 1 2 «Sir Thomas Walker Arnold | Aligarh Movement». Arxivat de l'original el 2023-07-04.
* 1 2 «Thomas W. Arnold | Making Britain».
* ↑ «Thomas Walker Arnold».
* ↑ Arnold, Thomas Walker. The preaching of Islam : a history of the propagation of the Muslim faith. London : Constable, 1913.

## Vegeu també

* Sir Syed Ahmed Khan
* Muhammad Iqbal
* Syed Sulaiman Nadvi
* Shibli Nomani

## Enllaços externs

* Arnold, Sir Thomas Walker Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine., Escola d'Estudis Orientals i Africans: pàgina d'inici (anglès)
* Sir Thomas Walker entrada a Encyclopaedia Iranica (anglès)
* L'Arxiu del Consell per a la Missió Mundial es porta a terme a l'School of Oriental and African Studies, London. (anglès)
# Tomopterna delalandii

Tomopterna delalandii és una espècie de granota que viu al sud d'Àfrica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Channing, A. & Minter, L. 2004. Tomopterna delalandii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Torreta de Canor

La torreta de Canor és una construcció defensiva de la qual es desconeix la data de construcció i que es troba al terme municipal de Benissa (Marina Alta, País Valencià). És llistat com bé d'interés cultural.

## Descripció

Es troba al cim d'un turó d'escassa altura, cosa que li permet dominar visualment la zona. És una construcció prismàtica realitzada en mur de tàpia. És de planta quadrada d'uns set metres de costat i una alçada de huit metres, amb coberta a dues aigües acabada en teula romana. Al costat sud del carener hi ha una petita creu de Calatrava. Els buits a la planta baixa són dos i queden situats en façanes oposades. Per la manera d'estar realitzats es pot argumentar que no corresponen amb els originals. Els del pis superior són més petits en les seues dimensions. No té elements decoratius, sent una construcció austera l'únic valor era el de protecció que va tenir la torre.
Es troba envoltada de diverses construccions que van conformar un corral i un modest habitatge.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ Banyuls i Pérez, Antoni; Crespo Mas, Teodoro «La Torreta de Canor (Benissa, País Valencià). Una torre d’alqueria dels s. XII-XIII». Recerques del Museu d'Alcoi, 30-07-2010, pàg. 123–134. ISSN: 2386-7205.
* ↑ «Secció 1a. Béns d'interés cultural: La Torreta de Canor». Patrimoni Cultural i Museus. Generalitat Valenciana. [Consulta: 3 març 2022].
# Torreta de Vallflor

Torreta de Vallflor és una antiga torre de guaita del Montmell declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Queden restes d'una petita torre lleugerament trapezoïdal, amb uns murs de gruix entre els 60 i 80 cm. Té una alçada d'uns 5 m, a la banda nord, mentre que al costat del camps només arriba als 3,5 m. A 1,7 m del nivell actual del sòl interior hi ha una volta rebaixada.
L'edifici devia tenir almenys un pis superior. Sembla ser una petita guàrdia construïda en un moment tardà, cap al segle xiii.
Aquesta torre es troba dins la propietat de la masia de Vallflor, a la carretera que va de Sant Jaume dels Domenys i Aiguaviva a Can Ferrer, camí de Sant Marc.

## Història

Aquesta torre de guaita, de ben segur relacionada amb la propera casa de Vallflor, feia de talaia sobre els camps de la vall de Sant Marc. En les ordinacions del Montmell de l'any 1341 consta un tal Berenguer de Vallflor, del que se sap que tenia oliveres a la Cogullada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torreta de Vallflor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
# Thrissobrycon pectinifer

Thrissobrycon pectinifer és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Torre talaia de Mingoandrés

La Torre talaia de Mingoandrés és una torre de guaita d'època nassarita, situada prop de la localitat de Puerto Lope, al municipi de Moclín, a la província de Granada, comunitat autònoma d'Andalusia (Espanya).

## Descripció

S'accedeix a través d'una pista, des de la carretera a Alcalá la Real. Té planta circular, amb obra de maçoneria en filades de mitjana grandària, amb argamassa rica en calç, i amb ripis i verdugades poc definits. Hi ha algunes restes d'arrebossat. L'estat de conservació és molt deficient, amb soscavament de la base.
És una torre massissa, com solia ser usual a les torres de guaita de l'època, que només solien disposar d'una habitació en el seu terç superior, que en aquest cas no és perceptible, igual que la porta d'accés.
Formava part del sistema defensiu del poderós Castell de Moclín.

## Referències

* MALPICA COLL, Antonio (1996): Poblamiento y Castillos en Granada; El Legado Andalusí-Lunwerg Edt; Barcelona. ISBN 84-7782-407-X
# Trachurus delagoa

Trachurus delagoa és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Moçambic, Sud-àfrica i al sud de Madagascar.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nekrasov, V. V. 1970. Mackerels (Carangidae family) of the eastern coasts of Africa. Trudy Az.-Chern. Nauch.-issl. Inst. Mar. Ryb. Khoz. Okean. v. 29: 89-138.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torre cívica de Mòdena

La Torre Cívica, també anomenada torre Ghirlandina, és el campanar de la catedral de Mòdena (regió d'Emília-Romanya, d'Itàlia. Té una alçada de 86,12 metres. És el símbol típic de Mòdena, visible des de qualsevol direcció des dels afores de la ciutat. Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat des del 1997.

## Història

L'estructura es va crear el 1179, de planta quadrada i cinc pisos, anomenada inicialment «Torre di San Geminiano». Per competir amb les torres de Bolonya, l'ajuntament li va afegir la característica cúspide octogonal dissenyada per Arrigo da Campione, un dels nombrosos mestres del Campioneque entre el segle xiii i el XV; aquesta decisió va actualitzar l'estil de la catedral al nou gust gòtic. El cim de la torre està decorada amb dos ghirlande (dos enreixats de marbre, i d'aquí el nom).

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Cathedral, Torre Civica and Piazza Grande, Modena» (en anglès). [Consulta: 8 febrer 2021].
# Titus Anni

Titus Anni (en llatí Titus Annius) va ser un magistrat romà que va viure al segle iii aC.
Va ser nomenat triumvir (triumviri coloniae deducendae) per fundar colònies a la Gàl·lia Cisalpina. Mentre feia la seva tasca es van revoltar els bois i es va haver de refugiar a Mutina l'any 218 aC.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXI,25
# Torre de recerca

Una torre de recerca és una torre que serveix principalment per fer experiments científics. S'inclouen, per exemple, torres de caiguda per crear una ingravidesa momentània com la torre de caiguda de Bremen.
Una torre de recerca inusual va ser la BREN Tower de Nevada, que portava un reactor no protegit per simular els efectes de radiació de les explosions de bombes atòmiques a Hiroshima.
Les torres de mesurament no entren dins d'aquesta categoria.
# Tobar

Tobar és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 56 | 49 | 50 | 43 |

## Galeria

* Església de Santa Maria
* Vista des de la pujada de l'Església
* Vista des de la pujada del Castell

## Referències

Viccionari
# Daniel Carriço

Daniel Filipe Martins Carriço (Cascais, 4 d'agost de 1988) és un futbolista professional portuguès que juga com a defensa central pel Wuhan Zall F.C..
Ha jugat la major part de la seva carrera professional amb l'Sporting, amb el qual va disputar 154 partits oficials durant quatre temporades i mitja, amb cinc gols marcats. El 2013 va fitxar pel Sevilla FC, amb el qual ha guanyat l'Europa League tres cops.
El maig de 2016 va disputar com a titular el partit que va fer que el Sevilla guanyés la seva cinquena Lliga Europa, tercera consecutiva, a Sankt Jakob-Park, contra el Liverpool FC (3 a 1 pels sevillistes).
Carriço ha disputat més de 70 partits amb la selecció portuguesa, en totes les categories, incloses 16 aparicions i quatre gols amb la selecció sub-21. El 2015 va debutar amb la selecció absoluta.

## Referències

* ↑ Blanco, Jordi. «El Sevilla gana su quinta Europa League aplastando al Liverpool» (en castellà). diari Sport, 18-05-2016. [Consulta: 21 maig 2016].

## Enllaços externs

* Daniel Carriço a BDFutbol
* Daniel Carriço a National-Football-Teams.com (anglès)
# Leòfanes

Leòfanes (Leophanes, Λεωφάνης) fou un metge grec que devia viure al segle iv aC o potser una mica abans, ja que és citat per Aristòtil i Teofrast.
Aristòtil descriu el seu mètode per generar mascle o femella, mètode que reprodueix després Plutarc, que li atribueix el nom de Cleòfanes. L'opinió d'Aristòtil i la seva contrària, es conserva també a l'obra De Superfoetatione, que forma part del Corpus hipocràtic.

## Referències

* ↑ Leophanes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 760
# CDC (informàtica)

Connected Device Configuration (CDC) és una especificació d'un entorn de treball per al desenvolupament d'aplicacions Java ME dirigides a dispositius encastats com mòbils o PDA.
CDC va ser desenvolupat per la Java Community Process. Hi ha dues versions de CDC amb els seus corresponents documents formals (Java Specification Request)CDC 1.0 (JSR 36) i CDC 1.1 (JSR 218).

## Requeriments mínims

* Memòria RAM: 2 MB
* Memòria ROM: 2.5 MB
* CPU: La CPU ha de ser de 32 bits com a mínim.

## Perfils

Hi ha tres perfils principals per a la configuració CDC
* Foundation Profile
** API similar a la de Java SE
** Sense interfície gràfica d'usuari
* Personal Basis Profile
** És una extensió dels perfil Foundation Profile
** Suport per a interfícies gràfiques d'usuari lleugeres. Suporta algunes classes de AWT, però no tots els Widgets. Per exemple no suporta java.awt.Button perquè aquest tipus de widget pressuposa que es disposa d'un dispositiu punter com un ratolí.
** Basada en BD-J
* Personal Profile
** Extensió del perfil Personal Basis Profile
** Suport complet AWT
** Suport complet d'Applets
** Les aplicacions Java són fàcils de passar a aquest perfil

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de CDC (en anglès)
* JSR 218 (CDC 1.1) (en anglès)
* JSR 36 (CDC 1.0) (en anglès)
# Normes Nacionals de Qualitat de l'Aire

Les Normes de Qualitat de l'Aire Ambient (NAAQS) són normes establertes per l'Agència de Protecció Ambiental dels Estats Units sota l'autoritat de la Llei d'Aire Net (42 USC 7401 et seq.) que s'apliquen per a l'aire exterior a tot el país. Les normes primàries estan dissenyades per protegir la salut humana, amb un marge adequat de seguretat, incloent les poblacions més vulnerables com els nens, els ancians i les persones que pateixen de malalties respiratòries. Les normes secundàries estan dissenyades per protegir el benestar públic dels efectes adversos coneguts o anticipats d'un contaminant.

## Referències

* ↑ «Trans-Alaska Pipeline System Renewal Environmental Impact Statement article». Arxivat de l'original el 2017-10-20. [Consulta: 19 juny 2012].
# Tobias

* No s'ha de confondre amb Tobies.
Tobias és una població del Comtat de Saline (Nebraska, Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Tobias tenia 158 habitants, 65 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 234,6 habitants per km².
Dels 65 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 29,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 3,2% entre 18 i 24, un 21,5% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.607 $ i la renda mediana per família de 43.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.625 $ mentre que les dones 23.333 $. La renda per capita de la població era de 13.017 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 4,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tobias». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tobias». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cal Barreres (l'Arboç)

Cal Barreres és una casa del municipi de l'Arboç protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa de gran llargada i consta de tres plantes. Els baixos presenten quatre portalades d'arc mixtilini: la principal és emmarcada per dues pilastres adossades a la paret. El pis noble presenta tres finestres quadrangulars amb base i trencaaigües de pedra i uns porticons de fusta. Damunt la porta principal, en comptes d'una finestra, hi ha una balconada amb barana de ferro forjat, però malgrat tot la decoració és la mateixa. L'última planta té quatre finestres d'arc conopial sostinguts per unes mènsules decorades alternativament amb un rostre humà o amb un lleó que sosté un escut amb dos arbres.

## Història

Un dels seus propietaris fou Juan Domingo. Hi ha documents a la casa que daten de 1814 en els quals s'atorga al propietari el títol d'administrador del correu de la vila.

## Referències

* 1 2 «Cal Barreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Cal Barreres». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cal Maiet

Cal Maiet és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 583.
# Nerea Martí

Nerea Martí (Albalat dels Sorells, 2 de gener de 2002) és una pilot de carreres valenciana. Actualment competeix a les W Serie.

## Trajectòria

Martí va començar a córrer amb karts als nou anys al circuit que tenia la seva família. Va debutar en monoplaça a la Fórmula 4 el 2019, pujant al podi en la seva primera cursa i acabant la temporada 16a a la classificació general i 2a al trofeu femení per darrere de Belén García.
El 2020, Martí es va classificar per a la segona edició de les W Series, un campionat de Fórmula 3 exclusivament femení. La temporada va ser cancel·lada arran de la pandèmia de COVID-19, després de la qual va optar per córrer al Campionat d'Espanya de Kàrting, on va quedar 8a en la categoria KZ.
Martí va fer el seu debut a les W Serie el 2021. Va aconseguir el seu primer i únic podi de la temporada al Circuit d'Hungaroring i va acabar 4a a la classificació final després d'haver sumat punts en les vuit proves. Martí va aconseguir la pole position a la primera cursa de la temporada 2022 al Circuit urbà de Miami.

## Referències

* ↑ «Nerea Martí hará su segundo test en Magny-Cours» (en castellà). Mundo Deportivo, 14-09-2022. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Nerea Martí, la piloto que deslumbra en el mundo del karting (in Spanish)». Yo Soy Noticia, 21-02-2018.
* ↑ «Nerea Marti age 17 and Spanish Female F4 Champion – 247Motorsport», 08-08-2020. Arxivat de l'original el 2020-08-08. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ «Tres podios en Portimao para el Fórmula de Campeones Praga (in Spanish)». Plaza Deportiva, 27-10-2019.
* ↑ «Nerea Marti and Belen Garcia battle hard for Female Trophy win in Barcelona race 1». Racers – Behind the Helmet, 10-11-2019.
* ↑ «Belen Garcia and Nerea Marti will participate in the W Series 2020». Time 24 News, 23-10-2019.
* ↑ «W Series announces cancellation of 2020 season». Motorsport.com, 04-06-2020. [Consulta: 27 octubre 2021].
* ↑ «Resultados - Campeonato KZ - CEK 2020» (en espanyol europeu). Karting - RFEDA. Arxivat de l'original el 2021-09-26. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ Edwards, Jordan. «Chadwick reclaims W Series points lead with controlled Hungaroring win». Formula Scout, 31-07-2021. [Consulta: 27 octubre 2021].
* ↑ «W Series Miami: Marti snatches pole in red-flagged qualifying» (en anglès). www.motorsport.com. [Consulta: 7 maig 2022].
* ↑ Wood, Ida. «F3 organises private test for W Series stars and Iron Dames racers». Formula Scout, 27-10-2021. [Consulta: 27 octubre 2021].
# Tobelita

La tobelita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la mica. Rep el nom de la localitat japonesa de Tobe, una de les dues localitats tipus d'aquesta espècie.

## Característiques

La tobelita és un silicat de fórmula química (NH₄,K)Al₂(AlSi₃O$_{10}$)(OH)₂. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descrita amb els exemplars de dues localitats japoneses: el dipòsit d'argiles d'Ohgidani, a la localitat de Tobe (prefectura d'Ehime), i el dipòsit d'Horou, al districte de Kamo (prefectura d'Hiroshima). També ha estat descrita a la República Popular de la Xina, als Estats Units, França i Polònia.

## Referències

* ↑ «Tobelite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 gener 2020].