OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Canon EOS 4000D

La Canon EOS 4000D és una càmera reflex digital APS-C fabricada per Canon. Va ser anunciada, junt amb la EOS 2000D, el 25 de febrer de 2018 amb un preu de venda suggerit de 429€, el qual incloïa l'objectiu Canon EF-S18-55 mm f/3,5-5,6 II.
Aquest model i la EOS 2000D van substituir a la EOS 1300D, sent la primera inferior i la segona superior en prestacions.
Va ser presentada com la càmera reflex digital d'iniciació amb el preu de llançament més economic fins al moment.
Aquest model és conegut com a Canon EOS 3000D en algunes parts d'Àsia i com a EOS Rebel T100 a Amèrica del Nord.

## Característiques

* Sensor d'imatge CMOS de 18 megapíxels
* Processador d'imatge Digic 4+
* 9 punts d'autoenfocament amb un punt en creu en el centre a f/5,6
* Disparo continu de 3 fotogrames per segon
* Sensibilitat ISO 100 - 6400 (ampliable fins a H: 12800)
* Gravació de vídeo FULL HD de 1080p a 24p, 25p (25 Hz) i 30p (29,97 Hz)
* Gravació de vídeo HD de 720p a 60p (59,94 Hz) i 50p (50 Hz)
* Pantalla LCD de 2,7" amb una resolució de 230.000 píxels
* Wi-Fi incorporat per poder enviar les fotografies i vídeos al telèfon
* Batería LP-E10

## Diferències respecte a la 1300D

* Resolució de pantalla inferior: La 4000D consta d'una pantalla de 2,7″ amb 230.000 píxels i la 1300D d’una pantalla de 3,0" amb 920.000 píxels, per tant, té quatre vegades menys de resolució.
* No consta d'un botó separat per encendre i apagar, sinó que està inclòs en el selector d'escenes
* No consta de connectivitat NFC
* Muntura de lent de plàstic, en lloc de metall
* En aquest model es va eliminar el pin central de la zapata de flaix, fent així que només fos compatible amb flaixos TTL

## Inclòs a la caixa

* Cos de la Canon EOS 4000D
* Ocular EF
* Tapa d'objectiu E-58 II
* Tapa posterior d'objectiu E
* Corretja per la càmera EW-400D
* Bateria LP-E10
* Carregador de bateria LC-E10E
* Cable d'alimentació
* Guia d'inici

## Accesoris compatibles

* Tots els objectius amb muntura EF / EF-S
* Flaixos amb TTL
* Targetes de memòria SD, SDHC i SDXC
* Cable mini HDMI (tipus C)

## Referències

* 1 2 «Canon EOS 4000D. Ficha Técnica» (en castellà). Todo fotografia.
* 1 2 «Canon EOS 4000D: Análisis en Profundidad» (en castellà). Dzoom.
* ↑ «Canon elimina conector de su zapata para flashes y Godox responde con actualización» (en castellà). Foto Perú 35.
* ↑ «Cámara Canon EOS 4000D y Objetivo EF-S 18-55mm» (en castellà). Canon Store.
# Hemibarbus labeo

Hemibarbus labeo és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 62 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species, Edició anglesa, I. Tokai University Press, Japó, pp v-866.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Denmark

* No s'ha de confondre amb Dinamarca.
«Denmark» té aquests significats:
* Denmark (Carolina del Sud)
* Denmark (Maine)
* Denmark (Wisconsin)
* Denmark és també el nom de Dinamarca en anglès.
# Rajola de mitgeria

S'anomena rajola de mitgeria a una rajola típica de mitjan segle xix de Palafrugell i del seu entorn més immediat. Té senzilles inscripcions textuals, algunes amb la data, que pregonen, de manera pública i permanent, les condicions de mitgeria de parets situades a les partions entre propietats veïnes. Es troben fixades, de manera ben visible, a les parets a què es refereixen i evita els freqüents problemes entre veïns a l'hora d'interpretar els drets de cadascun, quant a les parets que els separen mútuament.

## Rajoles de mitgeria conservades

* Palafrugell: Carrer Ample, 64 / Ànimes, 12 / Ànimes, 16 (abans 12) / Bailèn, 60 / Begur, 38 / Begur, 59 / Botines, 8 / Botines, 24 / Bruc, 21 / Bruc, 43 / Bruguerol, 66 / Bruguerol, 74 / A tanca d'hort, al Bruguerol / Creu Roquinyola, 8, a la paret d'hort / Estrella, 6 / Font, 13 / Girona, 67 / A. Clavé, 50 / A. Clavé, 75 / Lluna, 34 / Lluna, 52 / Lluna, 54 / Nou, 9 / Palamós, 15 / Progrés, 25 / Sant Isidre, 8 / Sant Isidre, 11 / Santa Margarida, 15 / Sant Joan, 10 / Sant Josep, 12 / Sant Pere, 67 / Solarium, 13 / Tarongeta, 58 / Tarongeta, 87 / Torroella, 103 / Vilà, 11
* Calella de Palafrugell. Carrer de Bofill i Codina, 26 / Noi Gran, 6 / Villaamil, 37
* Llofriu. Carrer de la Barceloneta, 27 / Puig Montoriol, 15

## Referències

* 1 2 Rosal i Sagalés, Joan. Les rajoles de mitgeria, un document civil en ceràmica, Inventari. Institut d'Estudis del Baix Empordà, abril de 2007.
* 1 2 3 «Rajoles de mitgeria». Pla Especial de Protecció i d'Intervenció en el Patrimoni Històric. Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2013-11-11. [Consulta: 13 octubre 2013].

## Bibliografia complementària

* ALSINA, Claudi, FELIU, Gaspar i MARQUET, Lluís (1990): Pesos, mides i mesures dels Països Catalans. Barcelona: Curial, 1990.
* BASSEGODA I MUSTÉ, Pere Jordi (1928): Las leyes de la construcción en Cataluña. Barcelona: Asociación de Arquitectos de Cataluña, 1928.
* PELLA I FORGAS, Josep: Tratado de las relaciones y servidumbres entre las fincas. Barcelona: José Espasa, 1901.
* ROSAL I SAGALÉS, Joan (1987): «Els terrissers de Palafrugell i la seva obra», Campanar, 3, desembre 1987, pàg. 21-23. Palafrugell: Grup Festes de Primavera.
* ROSAL I SAGALÉS, Joan (1988): «La terrissa de Palafrugell. 5a i última part», Butlletí Informatiu de Ceràmica, 37, abril-juny 1988, pàg. 36-39. Barcelona: Associació Catalana de Ceràmica Decorada i Terrissa.
* ROSAL I SAGALÉS, Joan i ROSAL I RICART, Pau (2004): «El lèxic de la ceràmica aplicada a l'arquitectura. 5a part i última», Butlletí Informatiu de Ceràmica, 80-81, gener-juny 2004, pàg. 12-19. Barcelona: Associació Catalana de Ceràmica Decorada i Terrissa.
# Gabínia

«Gabínia» té aquests significats:
* Gens Gabínia, gens romana
* Dret romà:
** Gabinia de nocturnis coetibus
** Gabínia de pirates, llei del 68/67 aC
** Gabínia del Senat, llei del 68 aC
** Gabinia de suffragiis o Gabinia tabellaria, llei del 140 aC establerta per Gai Calpurni Pisó i Marc Popil·li Laenes
** Gabínia d'usures, llei del 66 aC
# Guenfouda

Guenfouda (en àrab كنفوذة, Ganfūḏa; en amazic ⴳⵏⴼⵓⴷⴰ) és una comuna rural de la província de Jerada, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.591 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Can Feina (Sant Pere de Ribes)

Can Feina és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada entre el nucli de Ribes i l'Hospital Sant Camil. És un edifici aïllat de planta rectangular i dues crugies. Consta de planta baixa i pis i té la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. S'hi accedeix per un portal d'arc pla arrebossat que es troba descentrat en el frontis, entorn el qual hi ha diverses finestres també d'arc pla arrebossat. En el cos corresponent al celler, hi ha un altre portal d'arc pla arrebossat. Al seu costat hi ha una obertura d'arc carpanell, dins la qual ha el pou. A la façana de gregal hi ha adossat un cos annex d'un sol nivell d'alçat. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc. També es coneix com a Can Llindai.

## Història

Per les característiques constructives de la masia, hem de situar els seus orígens entorn el segle xix.

## Referències

* 1 2 «Can Feina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Can Feina, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Denizlispor Kulübü

El Denizlispor Kulübü és un club deportiu turc de la ciutat de Denizli. A més del futbol té seccions de voleibol, basquetbol, tennis taula, escacs i gimnàstica.

## Història

El Denizlispor va ser fundat el 26 de maig de 1966 com a resultat de la fusió de dos petits equips juvenils anomenats Çelik Yeşilspor Gençlik i Pamukkale Gençlik. El primer nom del club fou Club Juvenil Denizlispor. Les seves millors temporades han estat la 2001-2002 i 2003-2004 on acabà cinquè a la primera divisió.

## Palmarès

* Copa TSYD (2)

## Presidents

| 1965-67 Dr. Samim Gök 1967-67 Ahmet Bahan 1968-69 Turan Bahadır 1969-70 Ali Dartanel 1969-70 Halil Narin 1970-71 Ali Dartanel 1970-71 Rafet Tavaslıoğlu 1971-72 Turan Bahadır 1971-72 Halil Narin 1972-73 Ali Dartanel 1972-73 İhsan Ölcer 1973-74 Necati Dalaman 1974-75 Hasan Gönüllü 1975-76 Mehmet Sevil 1976-77 İhsan Ölcer 1976-77 Yılmaz Kandemir 1976-78 Kemal Bağbaşlıoglu 1978-79 Samim Gök | 1978-79 Nail Yıldız 1978-79 Samim Gök 1979-80 Nail Yıldız 1980-81 Mehmet Eskicioğlu 1980-81 Nail Yıldız 1980-81 Selami Damgacı 1981-84 Ahmet Dardar 1983-84 Ali Dartanel 1984-87 Ahmet Dardar 1986-90 Ali Baysal 1990-91 Ali İpek 1991-93 Ahmet Dardar 1993-99 Ali Marım 1999-00 Selami Urhan 2000-03 Mustafa Baysal 2003-05 Zafer Katrancı 2005-?? Ali İpek |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Gaceta de Cataluña

La Gaceta de Cataluña fou un diari de tendència política republicana publicat en castellà a Barcelona, des de l'1 d'agost de 1878 fins al 31 d'octubre de 1883. El seu fundador i director fou el republicà Josep Roca i Roca.
Quan es va celebrar el Primer Congrés Catalanista del 1880 va mantenir una forta polèmica amb el Diari Català de Valentí Almirall, arran d'un article de Conrad Roure a Lo Catalanista i va aconseguir que el diari d'Almirall fos suspès perquè amb la seva resposta atacava el principi d'unitat nacional d'Espanya.

## Referències

* ↑ Ramon Panyella. Concepcions i discursos sobre la modernitat en la literatura catalana dels segles XIX i XX. Lleida: Punctum, 2010, p.44.
* ↑ «Gaceta de Cataluña». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Josep Maria Figueres i Artigues. El primer diari en llengua catalana: diari català (1879-1881). IEC, 1995, p.136-137.

## Enllaços externs

* Réplica a la Gaceta de Cataluña per Leopoldo Alas Clarín
# Henryk Zabiełło

Henryk Zabiełło fou un aristòcrata polonès, destacat pintor (Varsòvia 1785-1850). Es va donar a conèixer a Varsòvia des del 1819 i va exposar fins a 1825. Les seves obres principals són "Cor del Caputxins de Roma" i "Santa Filomena resant a la presó".

## Referències

* ↑ Enciclopedia Hispano-Americana (en castellà), 1909. «editada entre 1909 i 2004 en 72 volums originals i 34 apèndixs.»
# Contraccions de Braxton Hicks

Les contraccions de Braxton Hicks o contraccions prepart són contraccions esporàdiques de l'úter. És normal sentir-les a partir del segon o tercer trimestre d'embaràs, encara que hi ha persones que les senten a partir del segon trimestre.

## Història

El metge anglès John Braxton Hicks va descriure-les per primera vegada l'any 1872, quan va investigar les últimes etapes de l'embaràs i va observar que la majoria de dones tenien contraccions a mesura que s'apropava la data del part.

## Simptomatologia

Solen ser indolores, però molestes, i irregulars i poden desaparèixer de sobte. Acostumen a ser més freqüents com més a prop està el part. La sensació és d'enduriment i tensió abdominal.
A diferència de les contraccions de part, les contraccions de Braxton Hicks sempre tenen la mateixa intensitat i s'alleugen canviant de posició o caminant. Solen notar-se únicament a l'abdoment, a diferència de les contraccions de part que se senten també a la zona lumbar.

## Causes

La causa és l'enduriment del múscul uterí durant un interval de 30 segons fins a 2 minuts. Es creu és la preparació de l'úter pel moment del part.

## Factors desencadenants

Certes activitats comuns poden desencadenar-les, com:
* Augment de l'activitat materna
* Deshidratació
* Activitat sexual

## Notes

* ↑ Aquestes contraccions afecten de manera transversal les persones embarassades, tot i que l'estudi de 1872 només va estudiar casos de dones.

## Referències

* ↑ http://americanpregnancy.org/labornbirth/braxtonhicks.html Arxivat 2014-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC1720982/
* ↑ J.A. Vanrell. Manual d'obstetrícia i ginecologia per a pregraduats. Edicions Universitat de Barcelona, 1996. ISBN 9788447515578.
# Kulikovka (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Kulikovka».
Kulikovka (en rus: Куликовка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 264 habitants. Pertany al districte municipal de Volsk.

## Referències

* ↑ «Регионы России → Саратовская обл. → Вольский р-н → Александровка с.». Arxivat de l'original el 2015-04-05.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Cantó de Sant Pèire d'Ai

El cantó de Sant Pèire d'Ai és un cantó francès del departament de l'Ardecha, situat al districte de Tornon. Té 10 municipis i el cap és Sant Pèire d'Ai.

## Municipis

* Alboussière
* Champis
* Châteaubourg
* Cornàs
* Guilherand-Granges
* Sant Pèire d'Ai
* Saint-Romain-de-Lerps
* Saint-Sylvestre
* Soions
* Toulaud

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1952-1962 | Marc Bouvat | radical |
| 1962-1976 | Gérard Mallen | RI |
| 1976-1982 | M. Charra | PS |
| 1982-2001 | Henri-Jean Arnaud | RPR |
| 2001- | Jacques Dubay | Divers droite, després NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 11.623 | 15.240 | 17.968 | 20.387 | 23.441 | 25.693 | 26.813 |
# Heraclèon de Síria

Heraclèon (grec antic: Ἡράκλειον, llatí: Heracleium) era una petita ciutat del districte de la Cirrèstica, a Síria, entre el mont Amanos i l'Eufrates. Prop d'aquest lloc, el rei part Pacoros I de Pàrtia va ser derrotat pel general romà Publi Ventidi l'any 39 aC, segons diu Estrabó.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 874. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «7. Heracleium». http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.04.0064%3Aentry%3Dheracleium-geo. [Consulta: 10 gener 2021].
# Denké Kossi Wazo

Denké Kossi Wazo (Lomé, 18 de maig de 1958 - Llemotges, 16 de març de 2014), o Julien Kossi Denke, és un exfutbolista togolès de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo.
Pel que fa a clubs, destacà a Aiglons de Lomé (1978–1984), LB Châteauroux (1984–1985) i FC Bourges (1985–1986).

## Referències

* ↑ Ekoue, Blame «Tributes are paid to Togo's first overseas player». BBC Sport, 25-03-2014. «Julien Kossi Denke ... more popularly known as Wazo»
* ↑ «Còpia arxivada» (en francès). FIFA, 23-03-2014. Arxivat de l'original el 26 de març 2014. [Consulta: 14 setembre 2019].
* ↑ Courtney, Barrie. «African Nations Cup 1984 - Final Tournament Details». RSSSF, 12-06-2009.
* ↑ «Wazo DENKE – FIFA competition record». Arxivat de l'original el de març 24, 2014. [Consulta: de setembre 14, 2019].
* ↑ Satchivi, Ekoué. «Denké Kossi Wazo : un des meilleurs libero du football togolais» (en francès). Le Togolais, 19-06-2006. Arxivat de l'original el 16 d’agost 2017. [Consulta: 14 setembre 2019].
# Ransigaon

Ransigaon foun un estat tributari protegit, un jagir feudatari de Jodhpur, originat en Rao Champaji, tercer fill de Rao Ranmalji de Marwar, que va rebre el principat (jagir) de Kaparda el 1416. El seu fill Rao Bhairav Dasji li va succeir el 1466 i a la seva mort el 1520 va pujar al tron el seu fill Rao Jaisoji que va rebre Ransigaon. Champaji fou origen del clan rathos dels Champawat que va originar els thakurs de Peelwa, Kaparda, Ransigaon, Balotra, Haryadhana, Daspan, Pokhran, Auwa, Palri, Rohet, Singari, Dhandiyan, Bajekan-Dhingsara, Hursola, Sutlana, Jawula i Kaatoh entre altres menors.

## Llista de rages

* Rao Champaji de Kaparda 1416-1466
* Rao Bhairav Dasji de Kaparda 1466-1520
* Rao Jaisoji de Ransigaon 1520-1541
* Rao Mandolji de Ransigaon 1541-1579 (ancestre també dels thakurs de Kasari, Sukhbasni, Daholi Mithi, Tatarwa, i Binasar
* Thakur Gopal Dasji de Pali 1579-1607 (altres germans foren thakurs de Ganthia, d'Haslav (aquest origen dels thakurs de Bajekan-Dhingsara), i de Badi Khatu.
* Thakur Vithal Dasji de Ransigaon i Rinsi 1607- ? (fill) origen dels thakurs de Khiwada, Bhinmal, Daspan, Pokhran, Aasaana, Geejgarh, Gadora, Bakara, Pali, Khejarli, Hariyadhana, Sarecha, Bhavi, Dudhana, Bhachthana, Mandli, Manihari i Ghudo Chahano (un germà fou thalur de Rohet)
* Thakur Prithwi Raj
* Thakur Dhanraj Singh
* Thakur Mokan Singh
* Thakur Bhawani Singh
* Thakur Sadul Singh
* Thakur Tej Singh
* Thakur Jawar Singh

## Referències

* Genealogia Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine.
# Haramíyids

Els haramíyids (Haramiyidae) són una família de mamaliaformes extints que visqueren entre el Triàsic superior i el Juràssic inferior. Es tracta d'un dels grups de protomamífers més enigmàtics, car pràcticament només se n'han trobat restes fragmentàries i els paleontòlegs tenen molt pocs indicis per determinar-ne la posició en el llinatge mamiferoide. Els fòssils de dents que se n'han descobert indiquen que eren animals capaços de mastegar el seu aliment.

## Referències

* ↑ Anantharaman, S.; Wilson, G. P.; Das Sarma, D. C.; Clemens, W. A «A possible Late Cretaceous "haramiyidan" from India» (PDF) (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 26, 2, 2006, pàg. 488-490.
* ↑ Frank, R. M.; Sigogneau-Russell, D.; Voegel, J. C «Tooth Ultrastructure of Late Triassic Haramiyidae» (resum) (en anglès). Journal of Dental Research, 63, 1984, pàg. 661-664.
# Corps

«Corps» té aquests significats:
* Corps (francès) o Còrps (occità), municipi al departament de la Isèra (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Corps-Nuds, municipi al departament d'Ille i Vilaine (regió de Bretanya, França)
* Cantó de Corps, divisió administrativa al districte de Grenoble (departament de la Isèra, França), desapareguda al 2015
* Guàrdia de corps, tipus de tropa de casa reial
* Corps de ballet, grup de ballarins que no són els principals
# Canet de Salars

Canet de Salars (en francès Canet-de-Salars) és un municipi del departament francès de l'Avairon, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Henri-Jacques de Croes

Henri-Jacques de Croes (Anvers, 19 de setembre de 1705 - Brussel·les, 16 d'agost de 1786) fou un violinista, director i compositor neerlandès de música barroca.
Gran part de la seva vida va treballar a Brussel·les, des 1729 a el servei d'Anselme-François, pertanyent a la Casa de Thurn und Taxis, i a partir de 1744 com a director i primer violí de la capella musical de Carlos Alejandro de Lorena, governador general dels països Baixos austríacs i cunyat de Maria Teresa d'Àustria. L'orquestra d'aquesta capella estava format per 13 instrumentistes i 6 cantants. En morir el succeí en el càrrec Niccolò Mestrino.
Va ser pare d'Henri-Joseph de Croes (Brussel·les, 16 d'agost, 1758 - idem. 6 de gener, 1842) també violinista i compositor, l'única obra coneguda és un conjunt de duos per a violí.

## Obres

La seva obra està influenciada per la música francesa i italiana, en una època en què l'estil barroc es trobava en transició cap a la música galant. Va escriure música de cambra, sonates, simfonies, concerts, 15 misses, 1 Rèquiem i 34 motets entre altres obres.

## Referències

* ↑ Champlin, John Denison; Apthorp, William Foster (1893). Cyclopedia of music & musicians, Volume 1. Scribner. p. 375.
# Diamant gorjanegre

El diamant gorjanegre (Poephila cincta) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc, praderies i matolls prop de l'aigua d'Austràlia, al sud, sud-est i centre de Queensland i l'extrem nord-est de Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ «Diamant gorjanegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Ranspach

Ranspach (en alsacià Rànschbàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 893 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.084 | 964 | 885 | 844 | 907 | 893 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Raymond Haller | |

## Personatges il·lustres

* Charles Kuentz (1897-2005), soldat que va combatre a la Primera Guerra Mundial amb uniforme alemany i a la Segona Guerra Mundial amb uniforme francès.
# Francisco Salinas Fernández

Francisco Salinas Fernández, més conegut com a Patxi Salinas (Bilbao, Biscaia, 17 de novembre de 1963) és un futbolista basc ja retirat, i posteriorment entrenador de futbol.
Va créixer al costat del seu germà, el també futbolista Julio Salinas, al barri bilbaí de San Adrian. Des de categories inferiors va jugar com a defensa. Després de debutar amb l'Athletic Club en primera divisió va guanyar dues lligues (1982-83, 1983-84) i una Copa del Rei (1984)
Com a entrenador ha dirigit al Porriño, de la Tercera gallega, la Gramenet, el Sant Andreu o el Rápido de Bouzas.
El 2008 va participar en el concurs de telerrealitat Supervivientes, emès per Telecinco.

## Trajectòria esportiva

* Athletic Club (1982 - 1992) (193 partits - 4 gols)
* Celta de Vigo (1992 - 1998) (239 partits - 7 gols)

## Referències

* ↑ Patxi Salinas, un tècnic amb 'glamour' per al Sant Andreu, Mundo Deportivo
# Hegèsies (escultor)

Hegèsies (en llatí Hegesias, en grec antic Ἡγησίας) va ser un escultor grec que sempre es menciona juntament o amb relació amb Hègies, amb el qual de vegades s'identifica.
Llucià de Samosata l'esmenta amb connexió amb Críties i Nesiotes com a pertanyent a l'escola escultòrica antiga τῆς πα λαιᾶς ἐργασίας, amb produccions rígides i dures. Quintilià parla d'Hegèsies i de Cal·lon d'Egina i descriu el seu estil com aspre i semblant a l'estil etrusc i afegeix jam minus rigida Calamis (ja menys rígida que la de Calamis). De fet Llucià parla més aviat de la perfecció del seu estil, que anava acompanyat d'una certa rigidesa que no es va acabar sinó amb Fídies.
Va ser un artista de gran celebritat al seu temps i va viure en un període immediatament anterior a Fídies. Probablement era atenenc. Alguns historiadores pensen que és el mateix personatge que Hègies l'escultor, i de vegades s'ha pensat que Agàsies d'Efes era aquest Hegèsies. Etimològicament, Ἀγησίας, Ἡγησίας, i Ἡγίας poden ser el mateix nom, i la diferència seria perquè Agàsies n'és la forma dòrica, Hegèsies la variant jònica i Hègies la forma àtica. De fet, la relació entre Agàsies i Hegèsies no es pot establir, i sí la d'Hegèsies amb Hègies.
A Hegèsies se li atribueixen unes imatges de Càstor i Pòl·lux.

## Referències

* ↑ Hegesias and Hesias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 368