OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ferran III Gonzaga

Ferran III Gonzaga (Màntua, 4 d'abril del 1618 – Guastalla, 11 de gener del 1678) fou el segon duc de Guastalla, després de la mort del seu pare.

## Biografia

Ferran era fill del duc Cèsar II Gonzaga i de la seva esposa Isabella Orsini. A la mort del seu pare el 1632, va heretar el ducat.
El 24 de juny del 1647 es va casar amb Margarida d'Este (1619 - 1692), filla del duc de Mòdena Alfons III d'Este i d'Elisabet de Savoia. Com que no li va sobreviure cap fill mascle, el duc va donar en dot a la seva filla primogènita el ducat, cosa que va fer que el seu gendre, Carles III Gonzaga-Nevers, el succeís i que el Ducat de Guastalla i el Ducat de Màntua es fusionessin.

## Descendència

Ferran III va tenir dues filles:
* Isabel (m. 1653);
* Rinaldo (1652 – 1657);
* Cèsare (1653 – 1666);
* Anna Isabel (1650 - 11 agost 1703), que es va casar el 1670 amb el duc de Màntua Carles III Gonzaga-Nevers;
* Maria Victòria, que es va casar amb Vicenç Gonzaga (1634-1714).

## Referències

* Affò, Ireneo. Istoria della città, e ducato di Guastalla,volum 1, 1783, p. 181.
# Marquesat de Ferrer-Vidal

El marquesat de Ferrer-Vidal és un títol nobiliari pontifici atorgat pel Papa Benet XV a Josep Ferrer-Vidal i Soler (Vilanova i la Geltrú, 1853 - Barcelona, 1927), industrial, senador, pintor i col·leccionista d'art.

## Marquesos de Ferrer-Vidal

* Josep Ferrer-Vidal i Soler (1853-1927), I marquès de Ferrer-Vidal. Senador del Regne, diputat a Corts, pintor, compositor, mecenes de la cultura i prohom de la societat barcelonina Va casar en primeres noces amb Josefina Güell Bacigalupi, germanastra d'Eusebi Güell, I comte de Güell. D'aquest matrimoni va néixer un únic fill:
* Joan Josep Ferrer-Vidal i Güell (1874-1944), II marquès de Ferrer-Vidal. Va casar amb Maria Parellada i Santaló, del matrimoni del qual va néixer:
* Josep Maria Ferrer-Vidal i Parellada, III marquès de Ferrer-Vidal. Mort el 1986 sense descendència.

## Vegeu també

* Josep Ferrer i Vidal
* Lluís Ferrer-Vidal i Soler
* Torre del Veguer

## Referències

* ↑ «Marquesat de Ferrer-Vidal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Coberta del breu apostòlic del pontífex Benet XV amb què atorga el marquesat de Ferrer Vidal». Museu Nacional d'Art de Catalunya, 19-11-2018. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ «La Vanguardia», 18-nov-1927, pàg.9.
* ↑ «La Vanguardia», 31-ago-1944, pàg.9.
# Les Agunoves

Les Agunoves és un indret del terme municipal de Gavet de la Conca, a l'antic terme de Sant Salvador de Toló, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Sant Salvador de Toló.
Està situada al nord del terme municipal, al límit amb el terme d'Isona i Conca Dellà (antic terme d'Isona. És a l'esquerra del riu de Conques, al vessant nord-est del Serrat del Calvari, i a llevant del Serrat del Patxot.
Al sud-est de les Agunoves hi ha les partides de Ço de Canut, un xic més al nord, i de Mallomens, una mica més al sud.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Haplochromis maculipinna

Haplochromis maculipinna és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nicolò Gabrielli

El comte Nicolò Gabrielli, baró de Quercita (Nàpols, Itàlia, 21 de febrer de 1814 – París, França, 14 de juny de 1891) fou un compositor italià.
Descendent d'una família noble, fou deixeble de Singarelli i Contí, i més tard de Gaetano Donizetti. Dirigí l'orquestra dels teatres de Sant Carlo i el Fondo de la seva ciutat nadiua, estrenà gran nombre d'òperes i ballets en aquests, com també en els principals teatres de París.
Entre les òperes anomenarem: I dotti per fanatismo; La lettera perduta; La parola di matrimonio; L'americano in Fiera; Don Gregorio, que per espai de molts anys formà part del repertori de l'Òpera Còmica de París (1859); L'affamato senza denaro; Il padre della debuttante; La marchesa e la ballerina; Il condamnato di Saragossa, i Sara, ovvero la Panza della Scozia.
Els ballets que va compondre passen de 60, dels quals alguns foren estrenats a París, com els titulats Gemma (1854), Les Effes (1856) i L'étoile de Nesine (1861).
El 1864 li fou concedida la Legió d'Honor.

## Referències

* Tom nº 25 de l'Enciclopèdia Espasa, pàg. 358.
# Vireó de San Andrés

El vireó de San Andrés (Vireo caribaeus) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones arbustives i manglars de l'illa de San Andrés, propera a la costa oriental de Nicaragua.

## Referències

* ↑ «Vireó de San Andrés». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Ivan Miró i Acedo

Ivan Miró i Acedo (Sants, 1975) és un sociòleg, cooperativista i assagista català. Vinculat al moviment autònom i okupa de Barcelona de la dècada del 1990, va participar en la creació de l'Assemblea de Barri de Sants i del col·lectiu de contrainformació La Burxa. La seva passió per la història del moviment obrer l'ha portat a divulgar arreu el bagatge cooperativista català com a membre de la Xarxa d'Economia Solidària.

## Obra publicada
### Assaig

* Treball, valors i canvi. Les ruptures en la precarietat. Generalitat de Catalunya, 2001. ISBN 9788439354314.
* Barcelona, marca registrada: un model per desarmar. Barcelona: Virus, 2004. ISBN 9788496044463.
* De la protesta al contrapoder. Nous protagonistes socials en la Barcelona contemporània. Barcelona: Virus, 2007. ISBN 9788496044869.
* Les cooperatives obreres de Sants. Autogestió proletària en un barri de Barcelona (1870-1939). Barcelona: La Ciutat Invisible, 2011. ISBN 9788493833213.
* Fer el salt: cooperativisme i economia solidària, 2012.
* Joan Rovira i Marqués. El cooperativisme obrer i col·lectivista. Valls: Cossetània, 2014. ISBN 978-84-9034-218-3.
* Ciutats cooperatives. Esbossos d’una altra economia urbana. Barcelona: Icaria, 2018. ISBN 978-84-9888-827-0.
* L'Economia Social i Solidària a Catalunya. Fonaments teòrics i reptes estratègics. Barcelona: Icaria, 2020. ISBN 978-84-9888-988-8.

### Narrativa

* La revolta que viurem. Manresa: Tigre de Paper, 2015. ISBN 978-84-943205-3-8.
* Els vincles audaços. Manifest Llibres, 2023. ISBN 978-84-19719-07-2.

## Referències

* ↑ «Ivan Miró, sociòleg i investigador en cooperativisme». Betevé, 17-07-2018. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «L'economia social ha d'impulsar el cooperativisme de plataformes». Debats pel Demà, 29-05-2020. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «El sociòleg Ivan Miró presenta a Synusia el seu nou llibre Els vincles audaços», 26-09-2023. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ Martí Font, Jordi. «No cal delegar ni en els polítics ni en el mercat». Vilaweb, 16-12-2007. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ Picazo, Sergi. «Diàleg entre Marina Garcés i Ivan Miró». Crític, https://www.elcritic.cat/entrevistes/dialeg-entre-marina-garces-i-ivan-miro-de-la-ciutat-princesa-a-la-ciutat-cooperativa-12006.+[Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ Picazo, Sergi. «Passeig entrevista amb Ivan Miró, activista de La Ciutat Invisible». Crític, 14-05-2019. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «L'ESS és la realització concreta dels somnis col·lectius». Nexe, 07-05-2021. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ Fernàndez, David. «Brúixoles». Núvol, 29-06-2015. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «Barcelona, un arbre de classes socials en pugna». Betevé, 16-06-2023. [Consulta: 23 octubre 2023].
# Filament (botànica)

Filament en botànica és la part basal estèril d'un estam, que generalment té forma filamentosa, que es troba per sota de l'antera i la sosté. Varia molt de forma i de mida, depenent de la família botànica: pot ser laminar, como en certes famílies primitives (p. ex. Degeneriaceae), estar dividit (p. ex., en certes espècies del gènere Allium) o presentar apèndixs de forma variable. El filament presenta un feix fibrovascular en tota la llargada, envoltat de parènquima i cobert per l'epidermis. Si manca o no es veu, es diu que l'antera és sèssil.

## Referències

* Gola, G., Negri, G. y Cappeletti, C. 1965. Tratado de Botánica. Editorial Labor S.A., Barcelona, 1110 p.
* Font i Quer, P. 1953. Diccionario de Botánica. Barcelona, Labor.
* Strassburger, E. 1994. Tratado de Botánica. 8va. edición. Omega, Barcelona, 1088 p.
# Marquesat de Foronda

El Marquesat de Foronda és un títol nobiliari espanyol amb Grandesa d'Espanya, creat el 24 de juny de 1916 pel rei Alfons XIII a favor de Manuel de Foronda y Aguilera.
La seva denominació fa referència a més del cognom del primer titular, a la localitat de Foronda, Àlaba, annexionat actualment al municipi de Vitòria.

## Marquesos de Foronda

| | Titular | Període |
| Creació per Alfons XIII |||
| I | Manuel de Foronda y Aguilera | 1916-1920 |
| II | Mariano de Foronda y González-Bravo | 1921-1961 |
| III | Luis de Foronda y Gómez | 1963-1988 |
| IV | Manuel de Foronda y de Sentmenat | 1989-2012 |
| V | María Teresa de Foronda y Torres de Navarra | 2013-actual titular |

## Història dels marquesos de Foronda

* Manuel de Foronda y Aguilera (1840-1920), I marquès de Foronda.
* Casat amb María de los Dolores González-Bravo y Vallarino. El va succeir el seu fill:
* Mariano de Foronda y González-Bravo(1873-1961), II marqués de Foronda, II comte de Larrea (per rehabilitació en 1930), I comte de Torre Nueva de Foronda.
* Casat amb María de las Mercedes Gómez y Uribarri. El va succeir el seu fill:
* Luis de Foronda y Gómez, (1906-1988), III marqués de Foronda.
* Casat amb María Josefa de Sentmenat y Mercader. El va succeir el seu fill:
* Manuel de Foronda y de Sentmenat (1932-2012), IV marquès de Foronda, III comte de Torre Nueva de Foronda.
* Casat amb María de los Dolores Torres de Navarra.
* Casat amb María Marta de Foronda y Huergo.
* Casat amb Margarita Acero Prats. El va succeir la seva filla del primer matrimoni:
* María Teresa de Foronda y Torres de Navarra, V marquesa de Foronda, IV comtessa de Torre Nueva de Foronda.

## Referències

* Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "salazar y Castro", C.S.I.C.
# Herzberg (Elster)

Herzberg (Elster) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Es troba a uns 90 km al sud de Berlín, a prop de la frontera amb Saxònia-Anhalt i Saxònia. Limita amb els municipis de Schönewalde, Kremitzaue, Schlieben, Uebigau-Wahrenbrück, Falkenberg (Elster), Beilrode, Großtreben-Zwethau i Annaburg. Comprèn les comunitats d'Arnsnesta, Bicking, Borken, Buckau, Fermerswalde, Friedersdorf, Gräfendorf, Löhsten, Mahdel, Osteroda, Rahnisdorf, Züllsdorf i Kaxdorf.

## Agermanaments

* Büdingen
* Świebodzin
* Dixon (Illinois)
* Soest

## Enllaços externs

* http://www.herzberg-elster.de/ (alemany)
* http://www.mein-herzberg.de Arxivat 2008-04-09 a Wayback Machine.
# Llista de reis zulus

Aquesta llista de reis zulus mostra una llista dels cabdills i reis zulus des dels primers caps coneguts fins ara:
* Mnguni
* Nkosinkulu
* Mdlani
* Luzumana
* Malandela kaLuzumana, fill de Luzumana
* Ntombhela kaMalandela, fill de Malandela.
* Zulu kaNtombhela, fill de Ntombela, founder i cap dels clans zulu fins a 1709.
* Gumede kaZulu, fill de Zulu, cap del clan zulu.
* Phunga kaGumede (m. 1727), fill de Gumede, cap dels clans zulu el 1727.
* Mageba kaGumede (m. 1745), fill de Gumede i germà de Phunga, cap dels clans zulu de 1727 a 1745.
* Ndaba kaMageba (m. 1763), fill de Mageba, cap dels clan zulu de 1745 a 1763.
* Jama kaNdaba (m. 1781), fill de Ndaba, cap dels clans zulu de 1763 a 1781.
* Senzangakhona kaJama (ca. 1762-1816), fill de Jama, cap dels clans zulu de 1781 a 1816.
* Shaka kaSenzangakhona (ca. 1787-1828), fill de Senzangakona, rei de 1816 a 1828.
* Dingane kaSenzangakhona (ca. 1795-1840), fill de Senzangakona i mig germà de Shaka, rei de 1828 a 1840.
* Mpande kaSenzangakhona (1798-1872), fill de Senzangakona i mig germà de Shaka i Dingane, rei de 1840 a 1872.
* Cetshwayo kaMpande (1826 - February 1884), fill de Mpande, rei de 1872 a 1884.
* Dinuzulu kaCetshwayo (1868-1913), fill de Cetshwayo kaMpande, rei de 1884 a 1913.
* Solomon kaDinuzulu (1891-1933), fill de Dinuzulu kaCetshwayo, rei de 1913 a 1933.
* Cyprian Bhekuzulu kaSolomon (4 d'agost 1924-17 de setembre 1968), fill de Solomon kaDinuzulu, rei de 1948 a 1968.
* Goodwill Zwelethini kaBhekuzulu (nascut 14 de juliol 1948-2021), fill de Cyprian Bhekuzulu kaSolomon, rei de 1971 a 2021.
* Mantfombi Dlamini (1956-2021), reina regent durant 2021.
* Misuzulu Sinqobile kaZwelithini (nascut 1974), rei des de 2021.

## Referències

* 1 2 «La complicada successió al tron dels zulus: morts, faccions i denúncies dins de la família reial». [Consulta: 7 maig 2021].
# Ivan Merz

Ivan Merz (Banja Luka, 16 de desembre de 1896 - Zagreb, 10 de maig de 1928) fou un professor croat. El Papa Joan Pau II el proclamà beat el 2003 durant la seva visita pastoral a Bòsnia i Hercegovina.

## Biografia

Va néixer el 1896 a Banja Luka, quan aquesta ciutat i tota Bòsnia pertanyien a l'Imperi Austrohongarès. L'any en què es va graduar, el 1914, va veure l'inici de la Primera Guerra Mundial, desencadenada precisament a Bòsnia per l'assassinat de l'arxiduc Francesc Ferran d'Àustria.
No obstant la guerra, va començar els estudis universitaris a Viena el 1915, però va ser ben aviat cridat a l'exèrcit. Quan va retornar, acabada la guerra, la seva Banja Luka natal, va ser testimoni del naixement d'un nou estat, Iugoslàvia. Va reprendre els estudis universitaris, primer a Viena, després a París, i finalment a Zagreb, on el 1923 es graduà en filosofia. Va ensenyar en un gimnàs de Zagreb fins a la seva mort, que va arribar prematurament a només 32 anys, el 1928.
Profundament creient, va ser molt actiu en els moviments catòlics presents a Croàcia. En concret, va fundar un moviment juvenil, la Unió de les Àguiles Croates, inspirat en els principis de l'Acció Catòlica.

## Culte

Després de la seva mort, la veneració va començar immediatament (l'Església catòlica va considerar un miracle ocorregut per la seva intercessió el 1930). La causa de la beatificació va començar oficialment el 1958 i va acabar el 2003.
El cos va ser traslladat el 1977 a la Basílica del Sagrat Cor de Zagreb.

## Referències

* ↑ «Biografia d'Ivan Merz en una pàgina web dedicada a ell».
* ↑ «Biografia d'Ivan Merz». Santi e beati.
# Filament

* Per a altres significats, vegeu «Filament (botànica)».
El filament és el fil (normalment enrotllat en espiral) que es posa incandescent per acció de la temperatura en una làmpada incandescent o en un tub de buit, generalment a conseqüència del pas d'un corrent elèctric. En el primer cas produeix llum, en el segon l'emissió d'electrons.
Estan fabricats amb metall de tungstè, conegut també pel nom químic de wolframi (W), recoberts de calci (Ca) i magnesi (Mg). A part de fer llum directe en les làmpades clàssiques, en algun tipus concret de làmpada d'enllumenat moderna la seva funció principal és escalfar prèviament el gas argó que contenen al seu interior perquè es puguin encendre.
# Martin Reim

Martin Reim (Tallinn, 14 de maig de 1971) és un exfutbolista estonià de la dècada de 2000 i entrenador.
Fou 157 cops internacional amb la selecció d'Estònia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Flora i KTP.

## Referències

* ↑ «'When I was a child I did not have a country to dream of'». Irish Independent, 09-11-2011.
* 1 2 «Reim, Martin» (en estonian). ESBL.
* ↑ «Martin Reim - Century of International Appearances». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ «Martin Reimi jalgpallurikarjäär jõudis lõpule». FC Flora, 05-12-2008. Arxivat de l'original el 7 de desembre 2008. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ «Martin Reim lõpetas karjääri» (en estonian). Postimees, 05-12-2008.
* ↑ «Martin Reim otsustas lõpetada» (en estonian). Soccernet.ee, 05-12-2008.
# Limnonectes diuatus

Limnonectes diuatus és una espècie de granota que viu a les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Ubaldo, D.& Gutierrez, B. 2004. Limnonectes diuatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Hermòcrates (metge)

Hermòcrates (en llatí Hermocrates, en grec antic Ἑρμοκράτης) va ser un metge d'origen grec esmentat per Marc Valeri Marcial en els seus epigrames. Es tractaria d'un metge de certa importància que hauria viscut durant el segle i.

## Referències

* ↑ Hermocrates. A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. William Smith
# Nit de Iuri

La Nit de Iuri és una celebració internacional que es fa el 12 d'abril de cada any per commemorar dues fites de l'exploració espacial. La primera, i d'on li ve el nom, va ser el llançament del primer astronauta a l'espai, Iuri Gagarin, el 12 d'abril de 1961. La segona, el primer llançament del Transbordador espacial, STS-1, que fou precisament el 12 d'abril de 1981.
La Nit de Iuri fou convocada per primer cop el 12 d'abril de 2001 com a alternativa a la celebració oficial, coneguda com el Dia de la cosmonàutica, que se celebra el mateix dia des de 1962 en el territori de l'antiga Unió Soviètica. L'objectiu que persegueix la celebració occidental consisteix a augmentar l'interès del públic per l'exploració de l'espai, mitjançant exhibicions de música, dansa, moda i arts plàstiques, així com una xarxa mundial de celebracions i esdeveniments educatius al llarg de l'any. Es deu a una iniciativa de Loretta Hidalgo, George T. Whitesides i Trish Garner, i la promou el Space Generation Advisory Council.
El 2004, es va celebrar la Nit de Iuri en 75 llocs diferents de 34 països, entre els quals hi havia Los Angeles, Estocolm, l'Antàrtida, Tel-Aviv i l'Estació espacial internacional. A la cita central de Los Angeles van assistir un centenar de personalitats relacionades d'alguna manera amb l'aventura espacial, incloent-hi l'escriptor Ray Bradbury, el turista espacial Dennis Tito, el fundador del X-Prize Peter Diamandis, el cantant Lance Bass dels 'N Sync i l'actriu Nichelle Nichols ("Uhura" de Star Trek: La Sèrie Original).
El 7 d'abril de 2011, l'Assemblea General de Nacions Unides adoptà una resolució que proclama la data del 12 d'abril "Dia internacional dels vols espacials tripulats". Aquest mateix any es commemorà el 50è aniversari del primer vol espacial tripulat, el de Iuri Gagarin.

## Referències

* ↑ Russian cosmonaut says humans will explore other planets
* ↑ Российский День космонавтики - 12 апреля - пополнил календарь международных дат ООН
* ↑ ; Teague, Jason «Celebrate 50 Years of Human Space Flight on Yuri’s Night». Wired, 14-02-2011 [Consulta: 4 abril 2011].

## Enllaços externs

* La Nit de Iuri
* La Nit de Iuri a Los Angeles
* Space Celebration Circles Globe per James Bernard Frost, 10 d'abril del 2004, Wired News.
* Web de Space Generation
# Flor d'aranya

La flor d'aranya (Nigella damascena) és una planta que pertany a la família de les ranunculàcies (Ranunculaceae). Sovint també se la coneix amb el nom niella, que també és el nom comú de l'Agrostemma githago, amb la qual no s'ha de confondre. En altres indrets de parla catalana també se l'anomena aranyola.

## Distribució

És nadiua del sud d'Europa, i prou comuna a Andalusia. Es pot trobar, ans que més rarament, als països del nord d'Europa, a l'Àfrica del Nord i al sud-oest d'Àsia.
La flor d'aranya es cultiva com a planta ornamental, tot i que es troba en estat asilvestrat en alguns llocs del Principat. També es cultiva als jardins de l'Amèrica del Nord. Creix silvestre en els sembrats i els llocs negats.

## Descripció

La flor d'aranya és una planta herbàcia anual erecta, pilosa i sedosa de 10 a 50 cm d'alçada. La tija és erecta, glabra, verda i poc ramificada. Forma una arrel prima i axonomorfa. Les fulles són estretament lanceolades.
Les flors són solitàries amb les dents del calze més llargues que la corol·la, normalment purpúria. Les flors poden ser de color blanc, rosat, blau i violat clar. Es cultiva per a la decoració o guarniments florals, amb colors molt variats i impressionants.
El fruit és en càpsula i les llavors són tòxiques.

## Noms

Entre els noms vulgars d'aquesta planta cal mencionar niella, estel, estel-mare, estrella de camp, estrelleta de camp, lluenta, llanterna, barbes d'ermità, unflabou, niella lluent i herba de capseta.
En anglès es coneix amb els noms de love in the mist ('amor en la boira') i devil in the bush ('dimoni en el bosc').

## Sinònims

* Nigella taurica Steven [1856]
* Nigella damascena var. coarctata W.T.Aiton [1811]
* Nigella damascena subsp. minor (Boiss.) A.Terracc. [1897]
* Nigella bourgaei Jord. [1852]
* Melanthium damascenum (L.) Medik. [1789]
* Nigella multifida Gaterau [1789]
* Nigella involucrata Moench [1794]
* Nigella elegans Salisb. [1796]
* Nigella caerulea Lam. [1779]
* Erobatos damascenum (L.) Spach
* Nigella arvensis var. minor Boiss.
* Nigella arvensis var. oligogyna Caball.
* Nigella bourgaei Jord.

## Vegeu també

* Pebreta (Nigella sativa).

## Referències

* ↑ «Noms de plantes». Arxivat de l'original el 2012-01-10. [Consulta: 30 gener 2011].
* ↑ DCVB
* ↑ UB - Biodiversitat
* ↑ «Nigella damascena».
* ↑ Vegeu aquest nom documentat pel departament d'agricultura dels EUA
* ↑ Noms a Real Jardín Botánico Arxivat 2007-10-24 a Wayback Machine.
* ↑ Sinònims a Tela Botánica Arxivat 2008-05-21 a Wayback Machine.
* ↑ Sinònims a Real Jardín Botánico Arxivat 2007-10-24 a Wayback Machine.
# Martin Plüddemann

Martin Plüddemann (Kołobrzeg, 29 de setembre de 1854 - Berlín, 8 d'octubre de 1897) fou un compositor i mestre de cant alemany.
Va fer els seus estudis en el Conservatori de Leipzig i després d'haver estat elegit algun temps director d'orquestra de St. Gall, decidí dedicar-e a la ensenyança del cant, l'art del qual aprengué amb Julius Hey, de Múnic. El 1889 fou director de l'Acadèmia de Cant de Racibórz i el 1890 aconseguí la plaça de mestre de cant de l'Escola de Música de Graz.
Va compondre gran nombre de lieder, cors i balades, aquestes ultimes molt interessants. A més, va escriure, alguns fullets defensant els principis de l'estètica moderna.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 45, pàg. 863. (ISBN 84-239-4545-6)
# Limnonectes fragilis

Limnonectes fragilis és una espècie de granota que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lau, M.W.N., Ermi, Z. & Haitao, S. 2004. Limnonectes fragilis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Hermòcrates de Focea

Hermòcrates de Focea (Hermocrates, Ἑρμοκράτης fou un retòric grec natural de Focea que fou net del sofista Àtal, i va ser deixeble de Claudi Rufí d'Esmirna. Va morir entre els 25 i 28 anys.

## Referències

* ↑ Filostrat, Vit. Sophist. 2.25