OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diogo de Boitaca

Diogo de Boitaca (França?, 1460? – Batalha, Portugal, 1528?) fou un influent arquitecte i enginyer d'alguns dels més importants edificis portuguesos, treballant a Portugal durant la primera meitat del segle xvi.

## Nom

El seu nom ha estat escrit de diverses formes: Diogo Boytac, Diogo de Boytac, Diogo Boutaca, Diogo Boitaca, Diogo de Boitaca.

## Història

L'ortografia del seu cognom com a Boitac (o Boytac) suggereix que tingui, possiblement, origen francès. El seu any de naixement és, igualment, desconegut, però estimat sobre el 1460. Morí a Batalha el 1528, però, fins i tot aquesta data és incerta.
El seu cognom apareix per primer cop el 1498 a un document del rei Manuel I, qui li garantia una assignació anyal pel seu treball al Convent de Jesús, de Setúbal. La seva signatura apareix a un document del 1514. El seu nom és mencionat a 12 documents conservats al Monestir de Batalha i escrits entre 1515 i 1521. El seu nom de pila només és mencionat un cop: el 1515, a la llista de membres de la malaurada expedició a La Mámora (actualment Mehdia, al Marroc) on els portuguesos varen perdre 4.000 homes.
El 1491 feu la seva primera obra, el Convent de Jesús. Primera obra, també, d'estil manuelí.
El 1502 inicià la construcció del Monestir dels Jerònims, juntament amb l'arquitecte João de Castilho.
El 1507 construí l'antic Monestir dels Frares Jerònims, al cim d'un turó prop de Sintra (avui part del Palau Nacional da Pena). La seva influència pot ser apreciada, especialment, al concepte de les voltes.
El 1510 fou ordenat Cavaller pel Comte Vasco Menezes Coutinho per la seva participació en el segon setge d'Arzila (actualment Asilah, Marroc) el 1509, després d'haver estat capturat pels moros el 1508.
Mentre treballava al Monestir de Batalha, es casà, el 1512, amb Isabel Henriques, filla de Mateus Fernandes, arquitecte del mateix monestir.
S'establí a Batalha el 1516 on morí el 1528. Fou sepultat al Monestir de Batalha, prop de la tomba de Mateus Fernandes.

## Obres

Construccions a les que participà amb diversos graus d'implicació:
* Convent de Jesús a Setúbal
* Antic Monestir dels Frares Jerònims a Sintra
* Monestir de Santa Creu a Coïmbra
* Monestir de Batalha
* Monestir dels Jerònims a Lisboa
* Torre de Belém a Lisboa

## Referències

* Turner, J. (1996) Grove Dictionary of Art MacMillan Publishers Ltd; ISBN 0-19-517068-7
* The Rough Guide to Portugal (March 2005) 11th edition ISBN 1-84353-438-X
* --(August 1999) "Portugal - De Arbeiderspers", Amsterdam; ninth edition, ISBN 90-295-3466-4 (Dutch translation of original text by Rentes de Carvalho, J. - Portugal, um guia para amigos
# Ferran Huelín i Serra

Ferran Maria Huelín i Serra fou un empresari i polític català. Originari de Barcelona, es va establir a Vic, on va dirigir l'empresa Hijos de Guillermo G. Huelín, dedicada al comerç amb Cuba i Filipines. Fou membre de la junta directiva de Foment del Treball Nacional. Membre del Partit Liberal Conservador, fou tinent d'alcalde de l'ajuntament de Barcelona per la Unió Monàrquica i diputat pel districte de Vic a les eleccions generals espanyoles de 1901 i 1903. A les eleccions de 1905 fou derrotat pel candidat de la Lliga Regionalista, Albert Rusiñol i Prats. El mateix any fou nomenat president del Centre Monàrquic Conservador de Barcelona.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Xavier Tornafoch, Catalanisme, carlisme i republicanisme a Vic, 1899-1909 p. 136
# Osamu Yamaji

Osamu Yamaji (japonès: 山路修) (prefectura de Hyōgo, 31 d'agost de 1929 - prefectura de Kanagawa, 26 de gener de 2021) fou un futbolista japonès. Durant la seva carrera esportiva va disputar un partit amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Aspàlat

L'aspàlat (Anthyllis hystrix), és una planta amb flors de la família de les fabàcies.
Addicionalment pot rebre els noms de socarrell apiculat, socarrell de Hermann i socarrell gros.

## Descripció

És un matoll espinós que pot arribar a mesurar més d'un metre d'alçada. Les seves fulles són lanceolades, petites i es troben aïllades. Les flors són de color groc, quan no està en flor es pot confondre amb Dorycnium fulgurans, ja que aquest té una forma semblant i viu als mateixos ambients, però, en canvi, les seves fulles són espatulades i es troben reunides en fascicles. Les seves branques llenyoses creixen molt juntes i atapeïdes, sovint entrellaçant-se formant una xarxa impenetrable.

## Distribució i hàbitat

Aquesta planta que creix exclusivament a la costa nord de Menorca. Sembla que està emparentat amb altres plantes de la Mediterrània central i oriental, com és l'espècie Anthyllis hermanniae, distribuïda a Còrsega, Sardenya, el nord de la Mediterrània oriental i Anatòlia.
Creix sobre els penya-segats de la costa nord de l'illa, fins als 100 m d'altitud respecte al nivell del mar. Forma un coixinet arrodonit, però l'impacte de l'aerosol salí durant les fortes tramuntanades que a l'hivern pateix l'illa (episodis de fort vent del nord que davalla del golf de Lleó) provoca la mort dels teixits foliars per deshidratació pel costat més exposat al vent, de manera que el socarrell es manté viu a redossa del vent.

## Referències

* 1 2 3 «Anthyllis hystrix». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «Anthyllis hystrix» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «Anthyllis hystrix (Willk.) Cardona, Contandriopoulos & Sierra». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
# Castell de Pardines

El Castell de Pardines és un castell del municipi de Pardines (Ripollès) declarat bé cultural d'interès nacional. És una fortalesa, són les ruïnes d'un edifici medieval prop l'església, potser l'antiga residència dels vescomtes de Cerdanya.

## Descripció

La façana consisteix en un llenç de mur de defensa que presentava únicament sis obertures en forma d'espitllera, obertes a un terç de l'alçada total del mur. D'aquestes espitlleres la primera i la tercera es troben actualment cegades, una pel mur del nou presbiteri de l'església de Sant Esteve i l'altra per una porta oberta modernament. La resta de les finestres de la façana han estat obertes en el decurs dels anys per acomodació d'ús de l'interior de l'edifici, ja que, exceptuant les que corresponen a les golfes, les altres no guarden cap harmonia.
A la banda dreta de la façana existeix l'arrencada d'un altre mur perpendicular a aquesta i a continuació hi ha una porta, que sembla original i que està enlairada, i al damunt d'aquesta es veuen les restes d'una altra obertura, avui dia tapiada; per les restes visibles a terra d'aquesta part de la façana, hom pensa que podria correspondre a una torre.

## Història

Hi ha poques notícies històriques de l'edifici. El comte Bernat Tallaferro havia residit a Pardines i havia intentat que la seva parròquia de Sant Esteve passés al bisbat de Besalú. El 1030 el comte Guifré II de Cerdanya, donà al seu fill, sacerdot Salomó, una casa i terres a Pardines que havien estat habitades per Bernat.
Per la relació que demostren aquests documents entre les propietats dels comtes de Cerdanya i l'església, es podria pensar que la casa a que es fa referència podria ser aquesta adossada a l'església de Sant Esteve. El 1370 Pardines era lloc reial, depenent del Comte de Barcelona, hereu dels de Cerdanya, i a aquesta època podria correspondre les restes de l'edifici actual.
A la part oposada d'aquesta façana es troben les dependències de l'actual Ajuntament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Castell de Pardines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Cantó de Lunaç

El cantó de Lunaç és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió del Llenguadoc-Rosselló. Forma part del districte de Lodeva, té 12 municipis i el cap cantonal és Lunaç.

## Municipis

* Avèna
* Brenaç
* Selha e Rocosèls
* Dian e Valquièiras
* Jaucèls
* La Valeta
* Lo Bosquet d'Òrb
* Lunaç
* Merifonts
* Auton
* Tiudaç
* Romiguièiras
# Diogo Rodrigues

Diogo Rodrigues (Portugal, ? - Goa, 21 d'abril de 1577) fou un navegant i explorador portuguès de l'oceà Índic, en honor del qual es va batejar l'Illa de Rodrigues.

## Biografia

Va començar navegant a les ordres de Pedro de Mascarenhas com a timoner. El 1528 va explorar les illes de Reunió, Maurici i Rodrigues, batejant-les com a illes Mascarenyes en honor del seu compatriota Pedro de Mascarenhas, que les havia descobert.
Segons José Nicolau da Fonseca Rodrigues fou enterrat a Goa.

## Referències

* ↑ Auguste Toussaint, History of the Indian Ocean (Chicago: University Press, 1966), pp. 109th
* José Nicolau da Fonseca, Historical and Archaeological Sketch of the City of Goa, Bombay : Thacker, 1878, pp. 47-48. Reimprès el 1986, Asian Educational Services, ISBN 8120602072.
# Flor de Gascunya

La flor de Gascunya (en occità, lo flòc de Gasconha) és una mistela occitana nascuda al Renaixement, concretament a Gascunya, que s'elabora amb most i armanyac jove. N'hi ha de dues varietats, blanc i rosat (que de fet és de color grana).
Els camps de vinyes destinades a aquest producte es troben sobretot a Gers, on es concentren les quatre cinquenes parts del total, i la resta estan a les Lanas i a Òlt.
Per al flòc blanc es fan servir vinyes de colombard, ugni blanc i gros manseng; mentre que per al dit rosat s'usen el cabernet franc, el cabernet sauvignon i el merlot.

## Referències

* ↑ Maison des Producteurs du Floc de Gascogne, F-32 800
# Immutabilitat (teologia)

La immutabilitat de Déu és un atribut que "Déu és immutable en el seu caràcter, voluntat i promeses d'aliança".
El Catecisme Menor de Westminster diu que "[Déu] és un esperit, l'ésser, la saviesa, el poder, la santedat, la justícia, la bondat i la veritat són infinits, eterns i immutables". Aquestes coses no canvien. Diverses Escriptures donen fe d'aquesta idea (com ara Num 23:19; 1 Sam 15:29; Sal 102:26; Mal 3:6; 2 Tim 2:13; Heb 6:17-18; Jam 1:17)
La immutabilitat de Déu defineix tots els altres atributs de Déu: Déu és immutablement savi, misericordiós, bo i amable. El mateix es pot dir del coneixement de Déu: Déu és totpoderós/omnipotent (que té tot el poder), Déu és omnipresent (present a tot arreu), Déu és omniscient (ho sap tot), eternament i immutablement. La infinitat i la immutabilitat en Déu es donen suport mútuament i s'impliquen mútuament. Un Déu infinit i canviant és inconcebible; de fet, és una contradicció en la definició.

## Referències

* ↑ The Immutability of God, Theopedia: http://www.theopedia.com/Immutability_of_God
* ↑ Muhling, K.,Reformed Answers: Immutability
* ↑ The Immutability of God. http://www.tecmalta.org/tft133.htm/ Arxivat 2012-03-21 a Wayback Machine.
# Obo

Obo (en rus: Обо) és un poble (possiólok) de l'óblast de Magadan, a Rússia, que el 2015 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2015 года Arxivat 2021-11-05 a Wayback Machine. (en rus).
# Aurelio Anglada

Aurelio Anglada (Vélez-Málaga, 10 d'agost de 1888 - Màlaga, 30 de gener de 1961) fou un tenor andalús amb èxit especialment a Itàlia i Espanya.
Fill de paleta, va marxar a estudiar a Buenos Aires (Argentina) i, després de contraure matrimoni, marxà a Itàlia a estudiar cant. Visqué a Florència (on hi tingué el seu únic fill) i a Milà. Fou en aquest país on hi té documentades diverses participacions tals com la creació, juntament amb la companyia dels Ballets Russes de Serguei Diàghilev, l'artista vocal de Pulcinella (15 de maig de 1920) i obra d'ígor Stravinski. Dies després, el 27 de maig del mateix any, interpretrà el paper de Filandro a Le astuzie femminili, de Domenico Cimarosa.
El seu renom li féu recorrer diversos escenaris arreu d'Europa tals com París, Londres, Roma i Bríndisi. A Catalunya, cantà diverses temporades al Gran Teatre del Liceu de Barcelona —on hi fou apreciat positivament per la crítica. Realitzà diverses aparicions al Teatre Cervantes de Màlaga, a la seva vila natal de Vélez-Málaga i als teatres més significatius de Madrid (amb diversos concerts benèfics com als damnificats a Cuba), a banda de gravar diversos discos.

## Referències

* 1 2 3 4 Montoro, Francisco. «El tenor» (en castellà). Noticias 24 Digital, 29-05-2021. [Consulta: 29 setembre 2021].
* 1 2 Figuras de actualidad (en castellà). vol. 34. Madrid: Nuevo Mundo, 1927.
* 1 2 «Biografia» (en francès). artlyriquefr. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2018. [Consulta: 15 febrer 2018].
* ↑ «Música y teatros» (Hemeroteca) (en castellà). La Vanguardia, 18-01-1929. [Consulta: 26 agost 2021].
# Eugeni I de Toledo

Eugeni I de Toledo fou bisbe metropolità de Toledo fins a la seva mort el 646 durant el VII Concili de Toledo. El va succeir Eugeni II de Toledo (Sant Eugeni de Toledo), per decisió del rei.
Arran de la creació de la figura inexistent d'un Sant Eugeni que es creia que havia estat bisbe de Toledo al segle i, a partir del segle xi, la numeració dels bisbes va canviar: Eugeni I va passar a ser conegut com a Eugeni II, i Eugeni II com a Eugeni III. Per això, segons la font consultada, el número trobat pot variar.
# Castell de Pavia

El Castell de Pavia és un edifici del poble de Pavia, al municipi de Talavera (Segarra) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Les seves restes se situen dalt d'un turó, fora del nucli urbà de Pavia.
Aquest lloc en qüestió està envaït pels matolls de bosc i ocupat actualment per un dipòsit d'aigua. Es fa quasi impossible poder localitzar les restes del murs que possiblement foren emprats com a fortificació d'una fortalesa. Si més no, el que queda són restes són trams d'estructures de murs, que fan actualment la funció de talús del terreny. Gairebé no queda cap resta.

## Història

El nucli està situat a uns 3 km al nord de Talavera. El nucli fou conquerit cap a mitjan segle xi però del castell les notícies documentals que ens han arribat d'època medieval són molt escasses i totes tardanes. Consta que el 1243, en el testament atorgat per Serè de Montpalau, aquest personatge destinava al castell de Pavia per hipoteca dels diners que encara acreditava del dot de la seva filla Gueraula. Posteriorment a aquesta data, la documentació referent al castell de Pavia eixa entreveure que n'eren senyors els Aguiló, com també del de Talavera, fins a mitjan segle xiv, que passà per parentiu als So. Des del segle xviii, per parentiu, passà als marquesos de Rubí fins a l'extinció dels senyorius al segle xix.

## Referències

* 1 2 «Castell de Pavia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Cantó de Villard-de-Lans

El cantó de Villard-de-Lans és un cantó del departament francès de la Isèra, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Està enquadrat al districte de Grenoble, té 7 municipis i el cap cantonal és Villard-de-Lans.

## Municipis

* Autrans
* Corrençon-en-Vercors
* Engins
* Lans-en-Vercors
* Méaudre
* Saint-Nizier-du-Moucherotte
* Villard-de-Lans

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1955 | René Mure-Ravaud | MRP |
| 1955-1967 | M. Terrel | Divers droite |
| 1967-1973 | M. Mestrallet | CD, després Divers droite |
| 1973-1979 | Albert Orcel | Divers gauche, després PS |
| 1979-2004 | Jean Faure | UDF-CDS |
| 2004- | Pierre Buisson | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 5.424 | 5.957 | 6.656 | 7.390 | 8.234 | 9.951 | 11.151 |

## Vegeu també

* Cantons de l'Isèra
# Fingig

Fingig (en luxemburgués: Féngeg) és una vila de la comuna de Käerjeng - a partir de l'any 2012- del districte de Luxemburg al cantó de Capellen. Està a uns 17 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Història

Abans de l'1 de gener de 2012, Fingig formava part de la ciutat de Clemency, que va ser dissolta durant la creació de la comuna de Käerjeng.

## Referències

* ↑ «Fingig». [Consulta: 20 setembre 2015].
# IC 1337

IC 1337 és una galàxia a aproximadament X milions d'anys llum a la constel·lació de Capricorn. Va ser descoberta per Stefan Zavel, el 22 de juliol de 1892.

## Referències

* ↑ «The morphological catalogue of galaxies equatorial survey». Astronomical Journal, 1993, pàg. 1637–1658. DOI: 10.1086/116543.
* 1 2 Elaine Sadler «The 6dF Galaxy Survey: final redshift release (DR3) and southern large-scale structures» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2, 21-10-2009, pàg. 683–698. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2009.15338.X.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* 1 2 3 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.

## Enllaços externs

* NGC/IC Project
* IC 1337 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
Coordenades: 20$^h$ 56$^m$ 54$^s$; −16° 35′ 00″
# Obodes

Ubaidah o Obodes és el nom dels següents personatges:
* Obodes I, rei àrab dels nabateus (c. 95-87 aC)
* Obodes II, rei àrab dels nabateus (62 - c. 50 aC)
* Obodes III, rei dels nabateus (c. 28 - 9 aC)
# Artaquees

Artaquees fou un enginyer persa que va dirigir la construcció del canal de Mont Atos. Va morir mentre Xerxes I de Pèrsia era al lloc amb el seu exèrcit u li fou atorgat un esplèndid funeral.

## Referències

* Heròdot, Història
# Fassa

Fassa és un partit polític de la província de Trento creat el 3 d'agost de 2008 que reclama autogovern per als ladins de la província. El seu cap és Gino Fontana, alcalde de Vigo di Fassa. A diferència de la Unió Autonomista Ladina, dona suport al centredreta. A les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 2008 donà suport al candidat Sergio Divina, però només va obtenir el 0,6% dels vots (26,6% als municipis ladins) i cap escó.
# Casamada

Casamada és el nom dels següents personatges:
* Ramon Casamada i Faus (Montcada i Reixac, 1923 - 2012), agricultor de Castellar del Vallès
* Albert Ràfols-Casamada (Barcelona, 1923 - 2009), poeta i pintor
* Ferran Canyameres i Casamada (Sant Pere de Terrassa, 1898 - Barcelona, 1964), escriptor
* Miquel Roger Casamada (Barcelona, 1954 – Vilagrassa, 2017), compositor i productor musical
# Cantó de Villars-les-Dombes

El cantó de Villars-les-Dombes és una divisió administrativa francesa del departament de l'Ain. Té 25 municipis i el cap és Villars-les-Dombes.

## Municipis

* Saint-Marcel
* Birieux
* Bouligneux
* La Chapelle-du-Châtelard
* Lapeyrouse
* Marlieux
* Monthieux
* Villars-les-Dombes
* Saint-Germain-sur-Renon
* Saint-Paul-de-Varax

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1979 | Jean Saint-Cyr | radical, després MRG |
| 1979-1982 | Pierre Deplanche | RPR |
| 1982-1998 | Paul Duperrier | RPR |
| 1998-2004 | Lucien Berger | Divers gauche |
| 2004- | Georges Faverjon | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 4.044 | 4.476 | 4.933 | 6.099 | 7.302 | 8.830 | 9.822 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# ICPS

«ICPS» té aquests significats:
* Institut de Ciències Polítiques i Socials
* Societat Internacional de Plantes Carnívores (sigles d'International Carnivorous Plant Society)
# Obodnoi

Obodnoi (en rus: Ободной) és un poble (un khútor) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 163 habitants. Pertany al districte municipal de Rtísxevo.

## Referències

* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Ртищевского муниципального района Саратовской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 22 novembre 2020].
# Artas

«Artas» té aquests significats:
* Artas o Artas de Messàpia, príncep dels messapis al temps de la guerra del Peloponès
* Artas (Betlem), vila de la governació de Betlem, al centre de Cisjordània
* Artas (Dakota del Sud), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud
* Artas (Isèra), municipi al departament de la Isèra (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
# Ceccano

Ceccano és un municipi italià, situat a la regió del Laci i a la província de Frosinone. L'any 2004 tenia 22.469 habitants.
Els orígens del poble se situen en una antiga ciutadella volsca que es va rendir als romans el 424 aC.

## Referències

* ↑ Theodor Mommsen. The History of Rome, Book II. Kessinger Publishing, 2004, p. 112.
# Cantó de Sant Mamet del Gard

El cantó de Saint-Mamert-du-Gard és un cantó francès del departament del Gard, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Nimes, té 14 municipis i el cap cantonal és Sant Mamet del Gard.

## Municipis

* Cavairac
* Clarençac
* Crespian
* Combaç
* Fònts
* Gajan
* Montanhac
* Montmirat
* Montpesat
* Molesan
* Parinhargues
* Sent Bausèli
* Sent Còsme e Maruèjols
* Sant Mamet del Gard

## Vegeu també

* Cantons del Gard
# Eddie Colman

Edward Colman (1 de novembre de 1936 - 6 de febrer de 1958) fou un futbolista anglès de la dècada de 1950.
Amb només 21 anys va morir en el desastre aeri de Múnic que patí el club de Manchester. En la seva curta trajectòria només jugà pel Manchester United FC.

## Referències

* ↑ Morrin, Stephen - The Munich Air Disaster - The True Story behind the Fatal 1958 Crash, Gill Books, 2007, ISBN 978-07171-4110-4
* ↑ Eddie Colman a munich58.co.uk
* ↑ «Eddie Colman». StretfordEnd.co.uk. Andrew Endlar. [Consulta: 28 agost 2012].
* ↑ «Legends profile:Eddie Colman». ManUtd.com. Manchester United. [Consulta: 27 novembre 2006].