OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marie-Pierre Castel

Marie-Pierre Yvonne Tricot (5 de febrer de 1949 - 10 de febrer de 2013), coneguda professionalment com a Marie -Pierre Castel, o Pony Tricot, va ser una actriu francesa. Es va fer notable per la seva col·laboració amb Jean Rollin, que va aparèixer en diverses de les seves pel·lícules, com ara La Vampire nue (1969), Le Frisson des vampires (1970), Requiem pour un vampire (1971), i Lèvres de sang (1975).

## Carrera

Castel va començar la seva carrera treballant a la indústria de la bellesa, com a barbera. És més coneguda per haver aparegut en pel·lícules dirigides per Jean Rollin, sovint interpretant vampirs. El seu més notable és Requiem pour un vampire, en el qual va interpretar el paper principal. Va aparèixer en diverses de les pel·lícules de Rollin al costat de la seva germana bessona Catherine Castel, La Vampire nue, Lèvres de sang, Phantasmes i les seves pel·lícules eròtiques Bacchanales Sexuelles i Hard Penetrations. Les pel·lícules de Rollin en què Marie-Pierre va aparèixer sola sense la seva germana, Le Frisson des vampires i Requiem pour un vampire, els papers d'ambdós es suposaven originalment que anaven a la Catherine, però per qüestions personals, Rollin va oferir els papers a Marie-Pierre. També ha treballat amb els directors Jean-Marie Pallardy, Bernard Launois, Jean Desvilles i Francis Girod. També ha estat acreditada com a "Pony Tricot", "Pony Castel" i "Marie-Pierre Tricot". Marie-Pierre no ha aparegut en cap pel·lícula des del 1977.

## Filmografia

* 1969: La Vampire nue - 'Georges Servant'
* 1970: Le Frisson des vampires - 'Donzella'
* 1971: Requiem pour un vampire - 'Marie'
* 1974: Bacchanales Sexuelles - 'Une souris'
* 1974: Le journal érotique d'un bûcheron (later hardcore insert)
* 1975: Lèvres de sang - 'Dona Vampire'
* 1975: Suce moi vampire - 'Dona Vampire' (versió porno de Lévres de sang)
* 1975: Le dépravées du plaisir (Le gibier)
* 1975: Phantasmes
* 1976: Introductions (Les weekends d'un couple pervers)
* 1976: Douces pénétrations (La Romancière lubrique) - 'Une soubrette'
* 1977: René la canne

## Referències

* ↑ «TRICOT Marie-Pierre Yvonne».
* ↑ «MARIE-PIERRE YVONNE TRICOT INSEE DEATH DATABASE».
* ↑ Majeur, Sophie «Si jeune et déjà vampire! (So Young and Already a Vampire!)». Unidentified Magazine, 1970–1973.

## Enllaços externs

* Article/interview with Marie-Pierre Castel from around 1971-1973 in a French magazine
# Meldes

Els meldes (en llatí Meldi, en grec antic Μέλδαι) eren un poble de la Gàl·lia Cèltica o Lugdunense, que tenia per capital Iatinum.
En parla Claudi Ptolemeu. Eren veïns els parisis i de la regió del Marne (Matrona), però el text de Ptolemeu és molt confós, i Estrabó, que també en parla, no és gaire més clar, i diu que a banda i banda del Sequana hi viuen els parisis, que tenen una illa i una ciutat, Lutècia, i després hi ha els meldes i els esuvis al llarg de l'oceà. Sembla que només els esuvis eren vora el mar, però potser també vol dir que hi habitaven els meldes. Plini el Vell també els situa prop dels parisis. Juli Cèsar també en va parlar i diu que l'any 54 aC quan va anar a Portus Itius a iniciar la seva segona expedició a Britànnia, va trobar allí tots els vaixells que s'havien construït durant l'hivern excepte els que s'havien fet al país dels meldes que no havien pogut arribar per tenir els vents en contra, i sembla indicar que se situaven al nord-est, a la regió de Bruges a la moderna Maldeghem.
En francès el terme llatí Meldi ha donat el nom a la ciutat de Meaux així com el gentilici dels seus habitants, els Meldois.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre V, V.4». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 48. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Iantinum civitas Meldorum. Del gal Iantinon
* ↑ Smith, William (ed.). «Meldi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 febrer 2021].
# Protomelas taeniolatus

Protomelas taeniolatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Protomelas. p. 387-393. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lombo de Santa

Lombo de Santa (crioll capverdià Lonba di Santu) és una vila al nord de l'illa de Santo Antão a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a 10 km al sud-oest de Ribeira Grande i a 16 kilòmetres al nord-oest de Porto Novo.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Mironins

Mironins és una pel·lícula catalana d'animació i de comèdia slapstick. És una producció de Cornelius Films, Wuji House, Peekaboo Animation, Hampa Studio i Walking The Dog amb la col·laboració de la Fundació Joan Miró. El film té l'origen en el llibre Mironins, un llibre per a jugar i aprendre amb Joan Miró d'Anna Carretero, Marcela Hattemer i Anna Purroy. Està adreçat a nens d'entre tres anys i vuit. Es va estrenar el 3 de desembre del 2021 i guanyà el Gaudí a la millor pel·lícula d'animació. També va quedar nominada al Goya a la millor pel·lícula d'animació i a la Medalla del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics al millor llargmetratge d'animació.
Se n'ha fet una sèrie de televisió de 26 episodis de 7 minuts que s'ha emès pel Canal Super3 i À Punt. La sèrie va quedar nominada als premis Iris al millor programa infantil.

## Argument

Cada nit, quan el museu de Joan Miró tanca les portes i els visitants marxen cap a casa, tres gotetes de pintura cobren vida en els quadres del pintor. Són els Mironins, tres amics inseparables que viatgen d'obra en obra per a viure aventures trepidants al costat d'una infinitat de personatges tant surrealistes com inoblidables. A l'interior dels quadres, els Mironins descobriran el fascinant univers de l'art on la creativitat i la imaginació són inesgotables.

## Referències

* ↑ «‘Mironins’, el nou film català per a infants que arriba avui als cinemes». VilaWeb, 02-12-2021.
* ↑ «El programa "Eufòria", la sèrie infantil "Mironins" i el director de "Crims", Carles Porta, finalistes als Premis Iris 2022». CCMA, 12-07-2022. [Consulta: 13 juliol 2022].
* ↑ «[VÍDEO La pel·lícula d’animació 'Mironins', inspirada en l’obra de Joan Miró, s’estrena a CineCiutat]». dBalears, 01-12-2021.
# Miroliúbovo

Miroliúbovo (en rus: Миролюбово) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 382 habitants. Pertany al districte rural de Fatej.

## Referències

* ↑ «Прогноз погоды в д. Бригадирово (Курская область)». Arxivat de l'original el 2013-09-25. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Miro Cerar

Miro Cerar (conegut també com a Miroslav Cerar Jr.) nascut el 25 d'agost de 1963 a Ljubljana, és un advocat i polític eslovè, actual Primer Ministre d'Eslovènia des del 18 de setembre de 2014.
Cerar és fill de Miroslav Cerar, doble medallista olímpic en gimnàstica i advocat eslovè, i de Zdenka Cerar, exministra de Justícia i Fiscal General d'aquest mateix país.
Va ser catedràtic de la Facultat de Dret de la Universitat de Ljubljana, i assessor legal del Parlament d'Eslovènia.
Després de la dimissió al maig de 2014 de l'anterior Govern Eslovè, liderat per Alenka Bratušek, va crear un nou partit polític (exactament el 2 de juny), i va anunciar que es presentava com a candidat per convertir-se en el nou Primer Ministre d'Eslovènia. El nou partit es diu Stranka Mira Cerarja (SMC).
Cerar va advocar en la seva campanya electoral per "retornar la moral a la política", i anar en contra rotundament de la corrupció política. Però com ell mateix ja ha avançat "el nostre partit té com a objectiu que Eslovènia compleixi amb les seves obligacions amb la Unió Europea, però buscarem les nostres pròpies fórmules per aconseguir-ho de la millor manera possible per a Eslovènia", dona a pensar que no va a seguir la mateixa senda de mesures que han portat els seus antecessors al càrrec.
En les Eleccions d'Eslovènia de 2014, el SMC (Stranka Mira Cerarja - en català, Partit de Miro Cerar) va obtenir 36 dels 90 escons del Parlament d'Eslovènia, amb el 35% de l'electorat.

## Referències

* ↑ «MIRO CERAR, PRIME MINISTER OF THE REPUBLIC OF SLOVENIA» (en anglès). Republic of Slovenia. [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ Un candidato ajeno a la política gana en Eslovenia con un discurso anticorrupción
# Miša Maiskis

Miša Maiskis (Riga, 10 de gener de 1948), en hebreu: מישה מייסקי, és un violoncel·lista israelià d'origen letó.

## Biografia

Començà a aprendre a tocar el violoncel a l'Escola de Música Municipal de Riga quan tenia nou anys. Posteriorment estudià al Conservatori de Riga i, als catorze anys, al Conservatori de Leningrad. L'any següent fou admès al Conservatori de Moscou, on fou alumne de Mstislav Rostropóvitx.
L'any 1970 va ser condemnat a passar dos anys en un camp de treball a prop de Gorki, potser perquè la seva germana s'havia exiliat a Israel l'any anterior. Un amic metge el va traslladar a una clínica psiquiàtrica, ja que aquesta era l'única possibilitat d'escapar del seu arrest. Després de la seva posada en llibertat va emigrar a Israel i va traslladar després la seva residència a Bèlgica.
El 1973 va guanyar el Concurs Internacional de Violoncel Gaspar Cassadó a Florència. En el mateix any va debutar al Carnegie Hall amb l'Orquestra Simfònica de Pittsburgh sota la direcció de William Steinberg. Després del concert, un admirador anònim li va regalar un violoncel Montagnana de 1720. Per mediació de Rostropóvitx va estudiar amb Gregor Piatigorsky a Los Angeles. Durant quatre mesos va tocar i va parlar gairebé cada dia amb ell, mentre que amb Rostropóvitx, això només era possible quan no estava de gira. És doncs l'únic violoncel·lista que ha rebut classes de Rostropóvitx i Piatigorsky.
El 1982 va començar una col·laboració amb Deutsche Grammophon. El primer enregistrament va ser el Doble concert per a violí i violoncel de Brahms al costat de Gidon Kremer i la Filharmònica de Viena, dirigida per Leonard Bernstein. El va seguir l'any 1985 un enregistrament de les Suites per a violoncel sol de Bach. Des de llavors moltes de les seves gravacions han estat mereixedores d'importants premis internacionals, inclòs el Grand Prix du Disque i el Record Academy Prize. El 1992 va tocar per primera vegada en The Proms de Londres, i l'any següent al Festival de Salzburg al costat de Martha Argerich.
Durant la seva carrera ha format tàndem amb els pianistes Martha Argerich i Radu Lupu, el violinista Gidon Kremer i els directors Leonard Bernstein, Zubin Mehta, Vladímir Ashkenazi, Daniel Barenboim i Giuseppe Sinopoli. Ha tocat en els escenaris de tot el món i realitzat centenars d'enregistraments.

## Referències

* "CONVERSATION WITH MISCHA MAISKY" (anglès)
* "Deutsch Grammophon - Mischa Maisky, Critical Reception" (anglès)
# Molí de Brama-sacs

El Molí de Brama-sacs és un molí del municipi de Montellà i Martinet (Cerdanya) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Originàriament, el molí de planta quadrada i murs paredats s'aprofitava del cabal del Torrent de Bastanist.
Com a conseqüència de la modificació del traçat del camí, aquest separa actualment la part de l'habitatge original, de la part on hi havia les moles.
Es conserva una bassa per sobre de l'habitatge, que havia fet les funcions de provisió d'aigua per a les rodes del molí. Actualment està molt restaurada i no s'hi observa cap element original. Sí que es continua veient la séquia que conduïa l'aigua des del torrent fins al molí. Tant la captació com la conducció de la séquia han patit diverses modificacions i reconstruccions recents, coincidint amb la rehabilitació de l'edifici.

## Història

Segons una placa informativa a la mateixa casa, fou construïda l'any 1700 aproximadament. Fou utilitzada fins a l'any 1931, i abandonada posteriorment, fins a arribar a l'estat de ruïna que descriu l'actualització de 1991. L'any 1995 l'edifici fou totalment reconstruït, i actualment s'utilitza com a allotjament rural i restaurant.

## Referències

* 1 2 3 4 «Molí de Brama-sacs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 desembre 2015].
# Mojanda

El Mojanda és un estratovolcà inactiu que es troba a la Serralada Oriental, al nord de l'Equador, al sud-oest de la històrica ciutat d'Otavalo. El cim s'eleva fins als 4.263 msnm i té una prominència de 1.051 metres. Una caldera cimera, produïda per una erupció pliniana que va marcar el final de l'activitat del Mojanda fa 200.000 anys, està ocupada per tres llacs de cràter: Karikucha (el més gran), Yanakucha i Warmikucha.
Mojanda és un complex de dos volcans que van estar actius simultàniament i que estan separats per tan sols 3 km de distància. L'altre volcà, que va tenir almenys dues erupcions plinianes, es coneix com Fuya Fuya, i va patir un esfondrament parcial fa uns 165.000 anys, creant una gran caldera en forma de ferradura cap a l'oest. Un nou con volcànic i altres doms de lava es formaren a l'interior de la caldera, probablement durant el Plistocè final.

## Referències

* ↑ «Fuya Fuya - Peakbagger.com». [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ «Potential hazards in case of unrest at Mojanda - Fuya Fuya volcanic complex, Ecuador» (DOC). [Consulta: 17 març 2006].
* ↑ «Global Volcanism Program | Mojanda» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2021].
# Mompantero

Mompantero (arpità Mumpantìa) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 677 habitants. Està situat a la Vall Cenischia, una de les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Bussoleno, Giaglione, Novalesa, Susa, Usseglio i Venaus.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Piera Favro | Llista cívica |
# Mompou

Mompou és el nom dels següents personatges:
* Josep Mompou i Dencausse (Barcelona 1888 - Vic 1968), pintor; germà de Frederic Mompou i Dencausse
* Frederic Mompou i Dencausse (Barcelona 1893 - 1987), compositor; germà de Josep Mompou i Dencausse
# Montigalar Petit

El Montigalar Petit és una muntanya de 377 metres que es troba al municipi de Quart, a la comarca del Gironès.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ «Montigalar Petit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Montmotier

Montmotier és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 55 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montmotier era de 55 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 29 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 23 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montmotier el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 22 eren actives i 15 eren inactives. De les 22 persones actives 19 estaven ocupades (10 homes i 9 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 15 persones inactives 7 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Montmotier hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montmotier a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montmotier a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Munaci (conspirador)

Munaci (en llatí Munatius) va ser un dels participants de la conspiració de Catilina.
Era un dels conspiradors que es va quedar a Roma quan el cap principal, Catilina, se'n va anar a Etrúria on poc després va iniciar la revolució militar que va acabar amb la seva derrota. Ciceró, la principal victima dels conspiradors, el critica molt severament, parlant de la insignificança i poca honorabilitat d'aquest Munaci.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1120.
# Museu de la comunicació

El Museu de la comunicació - COMM (fins al 2016 Museum voor Communicatie) és un museu postal i de comunicacions i es troba a La Haia.

## Història

El 1929 es va establir el Museu Postal de la Companyia Estatal de Correus i Telecomunicacions dels Països Baixos (PTT). Des de la Segona Guerra Mundial es troba a la seva ubicació actual a la Zeestraat. L'any 1999 el museu va rebre el nom actual.

## Col·lecció

El museu ofereix una visió general del desenvolupament de les postals i les telecomunicacions des de les primeres cartes fins a la moderna transmissió per satèl·lit. S'hi exposa una antiga oficina de correus holandesa de 1928 amb màquines d'empaquetament i classificació, una centraleta telefònica manual de 1912, els primers telèfons d'autoservei i aparells de fax i memocom, així com una col·lecció completa de segells dels Països Baixos i les seves antigues colònies, i una extensa col·lecció filatèlica d'altres països.
L'exposició interactiva "Eureka" explica la tecnologia dels ordinadors, les màquines de fax i els telèfons a través de l'aprenentatge experimental.
L'any 1926 una maleta amb cartes va ser llegada al museu. Havia pertangut a la parella Marie i Simon de Brienne, que vivien el segle xvii. Contenia unes 2.600 cartes sense obrir dels anys 1689 a 1706 d'arreu d'Europa que no havien estat recollides pels seus destinataris. Aleshores, no només el remitent sinó també el destinatari havia de pagar els franqueigs. Tanmateix, si l'enviament no es recollia, no es podria cobrar cap taxa. La majoria dels caps de correus van considerar que aquestes cartes no tenien valor i les van destruir, però els de Brienne esperaven que algú recuperés les cartes i després pagués el franqueig. Per això, van batejar com a guardiola la maleta i es van quedar amb els enviaments. Les cartes permeten una visió sense censura de la vida a principis del període modern, fins i tot 600 d'elles estan sense obrir. Un grup de recerca liderat per Jana Dambrogio va treballar en la descodificació dels documents. Per protegir-los de mirades indiscretes, algunes d'aquestes cartes s'havien segellat mitjançant la tècnica de tancament de cartes de manera que no es podien obrir sense destruir-les.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-11-17. [Consulta: 10 abril 2022].
* ↑ «"Very rare and extremely cool": X-rays to begin on thousands of 17th century letters which were never read» (en anglès). [Consulta: 10 abril 2022].
* 1 2 «A Postal Treasure Trove» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2021-12-02. [Consulta: 10 abril 2022].
* ↑ Glasl, Sofia. «Briefgeheimnis: Wie Könige ihre Schreiben früher verschlüsselten» (en alemany). [Consulta: 10 abril 2022].
# Moviment anticorrupció de l'Índia del 2011

Moviment anticorrupció de l'Índia del 2011 és un moviment que a través de manifestacions i protestes, que tenen lloc a l'Índia, persegueix d'establir una legislació forta i independent en contra de la corrupció endèmica. El moviment ha cobrat impuls, en particular, des del 5 d'abril de 2011, quan Anna Hazare, un destacat activista, inicia una vaga de fam que ell va anomenar "dejuni fins a la mort". L'objectiu principal és netejar de corrupció molts departaments del govern de l'Índia a través del Projecte de Llei Jan Lokpal.

## Referències

* ↑ «Indians Divide Over Policing a Watchdog: World View - Bloomberg View».25 agost 2011
# Mètode de diferències finites

En anàlisi numèrica, el mètode de les diferències finites és un mètode utilitzat per calcular de manera aproximada les solucions a les equacions diferencials usant equacions diferencials finites per aproximar derivades.

## Exemple bàsic d'equació de diferències finites en economia

Una equació senzilla en diferències finites
* $\ Y_{t+2}-Y_{t}=0$
La solució s'assaja per tempteig o aproximació
* $\ Y_{t+2}=r^{2}$
* $\ Y_{t}=r$
Substituint en l'equació inicial
* $\ R(r-1)=0\rightarrow r=1;r=0$
La solució serà
* $\ Y_{t}=1^{t}$
Resolem $i_{t+2}$
* $\ Y_{t+2}=1^{t+2}=1^{t}1^{2}$
Comprovem si la solució és correcta
* $\ 1^{t}-1^{t}=0$
Escrivim la solució general
* $\ Y_{t}=c_{1}1^{t}$
$c_{1}$ expressa una combinació lineal de la solució
Si analitzem el Wronskià de solucions particulars obtindrem per t = 0 i t = 1
    $A(0,1)={\begin{bmatrix}1&1\\1&1\\\end{bmatrix}}=1-1=0$
Si el Wronskià és zero, no podem determinar una solució correcta.
El mètode per resoldre
* $\ Y''-i'=0$
és idèntic però la solució general s'escriu en funció del nombre e.

## Referències

* ↑ «Metodo de las Diferencias Finitas y su ´ Aplicacion a Problemas de Electrost ´ atica» (en español), 2004. Arxivat de l'original el 2018-02-19. [Consulta: 6 novembre 2019].

## Bibliografia

* K.W. Morton i D.F. Mayers, Numerical Solution of Partial Differential Equations, An Introduction . Cambridge University Press, 2005.
* Oliver Rübenkönig, The Finite Difference Method (FDM) - An introduction] , (2006), Albert Ludwigs Universitat de Friburg
* Autar Kaw i E. Eric Kalu (2008) Numerical Methods with Applications

## Enllaços externs

Recursos sobre el mètode de les diferències finites per PDES]
* Finite Difference Method of Solving ODE (Boundary Value Problems) Notes, PPT, Maple, Mathcad, Matlab, Mathematica