OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Homecoming

«Homecoming» té aquests significats:
* Homecoming (pel·lícula de 1948), pel·lícula estatunidenca de 1948 dirigida per Mervyn LeRoy
* Homecoming (pel·lícula de 1996), telefilm estatunidenc de 1996 dirigit per Mark Jean
* Homecoming (pel·lícula de 2009), pel·lícula estatunidenca de 2009 dirigida per Morgan J. Freeman
* Spider-Man: Homecoming, pel·lícula estatunidenca de 2017 basada en el personatge de Marvel Comics Spider-Man
* Homecoming (sèrie de televisió), sèrie de televisió estatunidenca de 2018
* Homecoming (pel·lícula de 2019), pel·lícula - concert del 2019 sobre la cantant estatunidenca Beyoncé
# Kaysaniyya

La kaysaniyya o, més rarament, mukhtariyya és, en l'heresiografia musulmana, el conjunt de seguidors d'al-Mukhtar que van reconèixer Muhàmmad ibn al-Hanafiyya com al seu imam i com a mahdí. El seu nom deriva d'Abu-Amra Kaysan, cap de la guàrdia i líder dels mawles del mahdí. El nom es fa servir també per designar el conjunt de sectes sorgides al voltant del moviment d'al-Mukhtar. Van operar al segle viii. Al segle ix ja no són esmentats, absorbits principalment pel xiisme imamita.

## Sectes derivades

* Karibiyya o kuraybiyya, del seu cap Abu-Kàrib (o Ibn Kàrib) (o Kurayb o Kàrnab) ad-Darir.
* Haiximiyya, d'Abu-Hàixim
* Riyahiyya, d'Abu-Riyah
* Bayaniyya, de Bayan ibn Saman
* Harbiyya o kharibiyya o harithiyya, d'Abd-Al·lah (b. Amr) b. (al-)Harb (o al-Khàrib) o Hàrith al-Kindí al-Kufí o al-Madaïní o aix-Xamí
* Rawandiyya, d'Abd-Al·lah ar-Rawandí o de Qàssim b. Ràwand o d'Abu-l-Abbàs ar-Rawandí
* Bukayriyya, de Bukayr ibn Mahan
* Khidaixiyya, d'Ammar ibn Yazid àlies Khidash.
* Muslimiyya o abu-muslimiyya, seguidors de l'executat Abu-Múslim
* Rizamiyya, de Rizam ibn Sabik.
* Seguidors d'Issa ibn Mussa, nebot del califa al-Mansur
* Hurariyya, d'Abu Hurayra al-Rawandi al-Dimashki.
* Jahaniyya
* Ishaqiyya d'Ishaq ibn Amr.

## Bibliografia

* I. Friedander, The heterodoxies of the Shiites according to Ibn Hazm, 1909
# Oria (Itàlia)

* Per a altres significats, vegeu «bisbat d'Oria».
Oria és un municipi al territori de la Província de Bríndisi, a la regió de la Pulla (Itàlia). Oria limita amb els municipis d'Erchie, Francavilla Fontana, Latiano, Manduria, Mesagne i Torre Santa Susanna.

## Galeria

* Vista del municipi
* Panorama
* Catedral
* Monedes antigues procedents d'Oria
* Localització del municipi d'Oria dins de la província de Bríndisi

## Referències

Plantilla:Esborrany d'itàlia
# Nicolò Corradini

Nicolò Corradini (Cremona, ? - 7 d'agost de 1646) va ser un compositor i organista italià.
Va ser deixeble d'Omobono Morsolino, a qui va succeir abans del 1611 com a organista de la Catedral de Cremona. El 1635 va substituir Tarquinio Merula com a maestro a la Capella delle Laudi. També va dirigir la m'suica a l'Accademia degli Animosi a la mateixa ciutat.
De la seva música vocal només se n'ha conservat algunes peces i un llibre de motets, un gènere cada vegada més popular a la Itàlia del seu temps. Dels 20 motets de la col·lecció, cinc són per a instruments solistes, però només dos, Proserpe lux venit i Deliciae meae esse cum Christo, incorporen la moderna agrupació de dos violins solistes. La resta està escrit per a conjunt instrumental, una forma més arcaica però que continua fins cap a la dècada de 1630, i que consisteix en un instrument agut (com el violí o el cornetí) i un de més greu (violone o trombó).
Corradini també va escriure música instrumental, en la qual les formes tradicionals amb d'altres de més modernes.

## Referències

* 1 2 3 4 Nigel Fortune and Rodobaldo Tibaldi. «Corradini, Nicolò». Grove Music Online. Oxford Music Online. Oxford University Press, 21-06-2015.

## Bibliografia

* Toffetti, M. (1624): ‘ Le canzoni francesi e le sonate di un “illustre musicista cremonese”: il Primo libro di Nicolò Corradini. Venècia, p. 459–95.
* Patria Rozzi, R. (1989): ‘La Cappella delle Laudi del Duomo di Cremona’, Musica e musicisti nel Duomo di Cremona: documenti e testimonianze dal XV al XVII sec. Cremona, p. 65–89.
# Mitjana (desambiguació)

* No s'ha de confondre amb mitja.
«Mitjana» té aquests significats:
* Anatomia: Orella mitjana
* Astronomia: Òrbita terrestre mitjana
* Empresa:
** Línies de Mitjana Distància a Catalunya
** Mitjana Industrial Dow Jones
** Mitjana Distància Renfe.
* Geografia:
** Parc de la Mitjana, zona verda de la ciutat de Lleida on es concentren petits llacs i boscs.
** Rioja Mitjana, regió central de la comunitat autònoma de La Rioja (Espanya).
** Serra Mitjana, diversos topònims.
** Muntanya mitjana, territori muntanyenc dels Països Catalans.
** Terra Mitjana, part d'Arda (el món) creat per Ilúvatar, en la mitologia de J. R. R. Tolkien. Vegeu també: Contes inacabats de Númenor i la Terra Mitjana
* Història:
** edat mitjana
*** Baixa edat mitjana
*** Plena edat mitjana
*** Alta edat mitjana
* Matemàtiques:
** Mitjana, diversos significats relacionats.
*** Mitjana aritmètica, suma d'un conjunt de nombres dividit entre el nombre de sumands.
*** Mitjana geomètrica, arrel n-èsima del producte de n nombres.
*** Mitjana aritmètico-geomètrica
*** Mitjana harmònica, l'invers de la mitjana aritmètica dels inversos.
*** Mitjana quadràtica, arrel quadrada de la mitjana dels quadrats dels valors d'una variable.
*** Mitjana ponderada.
** Mitjana (geometria), línia que uneix qualsevol vèrtex amb el punt mitjà del costat oposat al vèrtex d'un triangle.
* Mesures:
** Anomalia mitjana
** Vida mitjana
** Temperatura mitjana, en climatologia mitjana aritmètica de la temperatura en un període.
* Nàutica: Mitjana o Arbre de mitjana, pal en una embarcació de vela.
* Sociologia: Classe mitjana
# Ignàtovka

Ignàtovka - Игнатовка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 57 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# La loba y la paloma

La loba y la paloma és una pel·lícula dramàtica "estructuralista" amb pretensions de thriller psicològic de coproducció hispano-francesa del 1974 dirigida per Gonzalo Suárez, coautor també del guió amb Juan Cueto Alas, rodada entre Villaviciosa i Llanes (Astúries) i protagonitzada per Donald Pleasence i Carmen Sevilla, qui ensenyava el pit per primer cop al cinema.

## Sinopsi

En un lloc anomenat Rocanegra, Maria és l'única persona que coneix el parador d'una estàtua d'or prehistòrica que es disputen uns personatges sense escrúpols. Però la petita, traumatitzada per haver presenciat la mort del seu pare Acebo, descobridor de l'estàtua, a mans del seu soci, ha estat internada en un manicomi, i ningú aconsegueix fer-li recuperar la parla. D'aquesta manera la nena es converteix en el plànol vivent del tresor. Fer-la parlar és l'objectiu que, amb persuasió o violència, tots persegueixen.

## Repartiment

* Carmen Sevilla... Sandra
* Donald Pleasence... Martin Zayas
* Michael Dunn ... Bodo
* Muriel Catalá ... Maria
* Aldo Sambrell ... Atrilio
* José Jaspe ... Acebo

## recepció

Fou exhibida com a part de la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1974 el 8 de setembre, on fou força protestada pel públic,

## Referències

* ↑ TV2 emite hoy 'La loba y la paloma', un filme "estructuralista", El País, 24 d'agost de 1986
* ↑ ‘La loba y la paloma’, en ‘Historia de nuestro cine’, Diez Minutos, 24 de setembre de 2018
* ↑ La película de Gonzalo Suárez que representa a España, protestada, La Vanguardia, 19 de setembre de 1974

## Enllaços externs

* La loba y la paloma a Historia de nuestro cine
* Escena de la pel·lícula a YouTube
# La Llavinera

La Llavinera és una entitat de població del municipi de Sant Pere Sallavinera, a la comarca de l'Anoia.
El poble se situa sobre un turó al sud del terme municipal. La carretera BV-3011, branc de la N-141b, és la principal via de comunicació. Fou en origen un castell termenat construït durant la repoblació fruit de les conquestes del comtat de Manresa en aquesta zona entre els segles x i xi. Al voltant del castell sorgí un nucli de població que al segle xiii fou anomenat la Llavinera Grossa (l'actual Llavinera) i que es diferenciava de Sant Pere de Sallavinera, cap del municipi.

## Llocs d'interès

* El castell de la Llavinera, que fou l'origen del poble, és un exemple prototípic de la cadena del poder en l'època feudal, ja que passà de mans dels bisbes de Vic a la família Cervera i més tard a la família Rocafort. Actualment la fortificació ha desaparegut totalment i en el seu lloc s'hi troba la casa coneguda com el castell, tot i que han aparegut vells capitells que podrien pertànyer a l'antic castell i els baixos d'algunes cases del nucli que es creu que podrien haver estat alçades sobre antigues estructures de la fortalesa.
* El temple de Sant Jordi de la Llavinera és una esglesiola de planta rectangular construïda en el segle xvii, molt modificada al llarg del temps i restaurada modernament.

## Referències

* ↑ «La Llavinera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Informació extreta del cartell informatiu situat a l'entrada del poble
* ↑ «La Llavinera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Oriana Altuve

Oriana Altuve (Caracas, Veneçuela; 3 d'octubre de 1992) és una futbolista professional veneçolana. Juga de davantera i el seu actual equip és el València Club de Futbol de la Primera Divisió. Va ser la màxima golejadora de la Copa Llibertadors Femenina durant dos anys consecutius en les edicions 2016 i 2017.
El 22 de setembre de 2018, va debutar amb la samarreta del Rayo Vallecano anotant tres gols a casa del Madrid CFF, convertint-se així en la primera veneçolana a jugar un partit de la Lliga Iberdrola, la Primera Divisió d'Espanya.

## Biografia

Oriana Altuve es va iniciar en el futbol femení als 10 anys d'edat a l'Escola de Futbol de la Universitat Experimental Pedagògica de la ciutat de Caracas. Prové d'una família de futbolistes de la parròquia popular de l'oest de Caracas anomenada 23 de Enero, la seua cosina Aileen Rosers és una jugadora de la Lliga Nacional de Futbol Femení de Veneçuela i el seu cosí Roberto Rosales és un futbolista amb gran recorregut en les lligues d'Europa.
Va debutar amb el Caracas FC amb 17 anys, on es va destacar amb quatre campionats consecutius entre el 2009 i 2012, anotant una bona quantitat de gols que li van valer per a representar a la selecció. A mitjan 2016 pren rumb a l'Uruguai i fitxa amb el Colón FC amb el qual aconseguiria els títols de campiona de la Lliga i en la Copa Llibertadors, sent la màxima golejadora.
L'agost del 2018 signa pel Rayo Vallecano, debutant en la tercera jornada, amb tres gols a casa del Madrid CFF, aconseguint la primera victòria de l'equip. En el primer any va jugar 28 partits i va anotar 10 gols. En la segona temporada, la 2019/20, va ser la gran figura de l'equip anotant 13 gols fins que el torneig es va detindre per la pandèmia de Covid. En aquell moment era la quarta màxima golejadora del campionat amb més de la meitat dels gols del seu equip.
A l'estiu de 2020, es va incorporar al Real Betis, anotant gol en els primers quatre partits de pretemporada. Al juliol de 2021, el Betis va confirmar la baixa d'Altuve després de la finalització del seu contracte. Aquell mateix mes es va fer oficial el seu fitxatge pel València Club de Futbol.

## Referències

* 1 2 3 4 S.L, EDICIONES PLAZA. «#Futbol | Oriana Altuve firma con el Valencia por una temporada» (en castellà). [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ «El Betis Féminas renueva a Amorós y confirma ocho bajas». ABCdesevilla, 01-07-2021 [Consulta: 5 juliol 2021].
# Mitjana (matemàtiques)

* Aquest article tracta sobre el concepte matemàtic. Vegeu «mitjana» pel concepte estadístic i «mitjana (desambiguació)» per altres significats.
En matemàtiques, la mitjana és una mesura de tendència central representa el valor "mitjà" o "típic" d'un conjunt de dades. Existeixen diferents tipus de mitjanes, com ara la mitjana geomètrica, la mitjana ponderada i la mitjana harmònica, encara que en el llenguatge comú el terme es refereix generalment a la mitjana aritmètica.

## Mitjana estadística

La mitjana estadística s'usa en estadística per a dos conceptes diferents encara que numèricament similars:
* La mitjana mostral, estadístic que es calcula a partir de la mitjana aritmètica d'un conjunt de valors d'una variable aleatòria
* La mitjana poblacional, valor esperat o esperança matemàtica d'una variable aleatòria
En la pràctica donada una mostra estadística prou gran el valor de la mitjana mostral de la mateixa és numèricament molt proper a l'esperança matemàtica de la variable aleatòria mesura en aquesta mostra. Aquest valor esperat, només és calculable si es coneix amb tota exactitud la distribució de probabilitat, cosa que rarament succeeix en la realitat, per aquesta raó, a efectes pràctics la trucada mitjana es refereix normalment a la mitjana mostral.

### Mitjana mostral

La mitjana mostral resumeix en un valor les característiques d'una constant tenint en compte tots els casos. Només es pot utilitzar amb variables quantitatives.
Si es té una mostra estadística de valors $(X_{1},X_{2},...,x_{n})$ de valors per a una variable aleatòria X amb distribució de probabilitat $F\ (x,\theta )$ [on θ és un conjunt de paràmetres de la distribució] es defineix la mitjana mostral n -èsima com:
   ${\bar {X}}_{n}=T(X_{1},X_{2},...,x_{n})={\frac {1}{n}}\sum _{i=1}^{n}X_{i}={\frac {X_{1}+X_{2}'...+x_{n}}{n}}$

### Mitjana poblacional

La "mitjana poblacional" és com es coneix la mitjana d'una població que té una esperança de μ. La mitjana mostral és un bon estimador estadístic de la mitjana poblacional, ja que el seu valor esperat és el mateix que la mitjana poblacional. La mitjana mostral d'una població és una variable aleatòria no constant i, conseqüentment, tindrà la seva pròpia distribució. Per una mostra aleatòria de n observacions d'una població distribuïda normalment, la distribució de la mitjana és:
    ${\bar {x}}\thicksim N\left\{\mu ,{\frac {\sigma ^{2}}{n}}\right\}$
Atès que la variància és un paràmetre desconegut, s'estima per la mitjana suma de quadrats, que canvia la distribució de la mitjana mostra d'una distribució normal a una distribució t de Student amb $n-1$ graus de llibertat.

## Referències

* ↑ Institut d'Estudis Catalans (2001)
* ↑ «Promedio» (en castellà). [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ «Average - Calculation of Average, Meaning, Examples» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques - Llengua catalana». [Consulta: 25 febrer 2022].

## Vegeu també

Altres mitjanes estadístiques són:
* La mitjana aritmètico-geomètrica
* La mitjana heroniana
* La mitjana quadràtica
Viccionari
# Ielena Petuixkova

Ielena Vladimirovna Petuixhkova (en rus: Елена Владимировна Петушкова) (17 de novembre de 1940 - 9 de gener de 2007, Moscou) fou una amazona russa i anteriorment soviética de doma clàssica, guanyadora de tres medalles (una d'or i dues de plata) als Jocs Olímpics, en la disciplina de doma.

## Carrera

Petushkova va fer-se membre de l'equip nacional soviètic l'any 1964 i competí en ell fins al 1987. Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 realitzats a Ciutat de Mèxic (Mèxic) guanyà la seva primera medalla de plata, quedant en la segona posició en doma per equips juntament amb Ivan Kalita i Ivan Kizimov. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), repetint l'equip, guanyà la medalla d'or, i ella mateixa en doma individual la seva tercera medalla i segona de plata, quedant darrere de la genet alemany Liselott Linsenhoff. Després de la seva carrera fou nomenada vicepresidenta del Comitè Olímpic de la Unió Soviètica entre 1983 i 1991. Posteriorment, amb la caiguda de l'URSS passà a ser presidenta de la Federació Russa d'Hípica de 1996 fins al 1999.
Deixant de banda la seva carrera com a esportista, també destacà com a important científica. Després de graduar-se a l'escola secundària el 1957 amb la medalla d'or ingressà al departament de biologia de la Universitat Estatal de Moscou, aconseguint la càtedra de bioquímica. Fou membre del Comitè Soviètic per la Pau, A més de presidenta de la comissió internacional Món, Naturalesa y Política.
Petushkova va rebre pels seus mèrits l'Orde de la Bandera Roja del Treball el 1970, l'Orde de la Insígnia d'Honor el 1972 i l'Orde de l'Amistat dels Pobles el 1980. Estigué casada amb l'atleta i medallista olímpic Valery Brumel.
Morí el 9 de gener del 2007 a l'edat de 66 anys, després d'una llarga malaltia.

## Enllaços externs

* Video de Pepel i de Ielena Petuixhkova
# Leo Duyndam

Leo Duyndam (Poeldijk, Westland, 2 de gener de 1948 - Niça, 26 de juliol de 1990) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1967 i 1976. Va combinar el ciclisme en carretera amb el ciclisme en pista, on aconseguí notables èxits. En ruta destaca una etapa al Tour de França de 1972.

## Palmarès en ruta

* 1966
** Vencedor de tres etapes a l'Olympia's Tour
* 1967
** 1r a l'Omloop der Kempen
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
** Vencedor d'una etapa de l'Omloop van Zeeuws-Vlaanderen
* 1968
** 1r a la Volta a Limburg
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1969
** 1r a l'Elfstedenronde
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1970
** 1r al Tour del Nord-oest
* 1971
** 1r a la Fletxa dels Pòlders
* 1972
** Vencedor d'una etapa del Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1970. Abandona (8a etapa)
* 1972. Abandona (7a etapa). Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1971. Fora de control (3a etapa)

## Palmarès en pista

* 1968
** Campió dels Països Baixos de persecució
** 1r als Sis dies de Gant (amb Peter Post)
* 1970
** Campió dels Països Baixos de persecució
* 1971
** 1r als Sis dies d'Anvers (amb René Pijnen i Peter Post)
* 1972
** 1r als Sis dies de Frankfurt (amb Jurgen Tschan)
** 1r als Sis dies de Rotterdam (amb René Pijnen)
** 1r als Sis dies de Berlín (amb René Pijnen)
** 1r als Sis dies d'Anvers (amb René Pijnen i Theofiel Verschueren)
* 1973
** Campió d'Europa de Madison (amb René Pijnen)
** 1r als Sis dies de Londres (amb Gerben Karstens)
** 1r als Sis dies de Rotterdam (amb René Pijnen)
** 1r als Sis dies de Múnic (amb René Pijnen)
** 1r als Sis dies d'Anvers (amb Gerard Koel i René Pijnen)
** 1r als Sis dies de Zuric (amb Piet de Wit)
* 1974
** Campió dels Països Baixos d'omnium
** 1r als Sis dies de Herning (amb Ole Ritter)
** 1r als Sis dies de Bremen (amb René Pijnen)
** 1r als Sis dies de Rotterdam (amb René Pijnen)
* 1975
** 1r als Sis dies de Herning (amb Ole Ritter)
** 1r als Sis dies de Rotterdam (amb Gerben Karstens)

## Referències

* ↑ «DUYNDAM Leo». [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Léo DUYNDAM» (en italià). [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ «Palmarès de Léo Duyndam (Hol)». [Consulta: 16 novembre 2022].

## Bibliografia

* Roger de Maertelaere: De Mannen van de Nacht, Eeklo 2000, p. 207
* Peter Ouwerkerk: Op de Rotterdamse latten, Rotterdam 2006, p. 122f

## Enllaços externs

* Fitxa de Leo Duyndam a sitiodeciclismo.net
# La Poste

La Poste és una empresa francesa, encarregada de gestionar el sistema postal de França. Té la seva seu a París. El 1999 va ser oficialment declarada primer servei de correus de França. Des de l'1 de març de 2010, és una societat anònima de capital públic.

## Referències

* ↑ "Términos y condiciones." La Poste. Consultado el 8 de febrero de 2010.
* ↑ "Servicio postal universal." La Poste. Consultado el 8 de febrero de 2010.
* ↑ «Empresa estatal de Correos de Francia amanece como sociedad anónima», Prensa Latina. Consultado el 2 de marzo de 2010.
# Otomí mezquital

Otomí mezquital o otomí del nord-oest és una varietat local de l'otomí, llengua ameríndia de Mèxic.

## Varietats

Hi ha dues varietats amb intel·ligibilitat limitada (c. 78%), a vegades considerades llengües separades:
* Otomí mezquital (Otomí del Valle del Mezquital). L'autònim és Hñahñu Es parla a l'estat de Mèxic i a Hidalgo, especialment a la Vall de Mezquital, per 100.000 persones. Hi ha també alguns treballadors migrants als Estats Units als estats de Texas (270), Oklahoma (230), i Carolina del Nord (100). S'hi han publicat un diccionari i una gramàtica de la llengua.
* Otomí de Querétaro. L'autònim varia entre Hñohño, Ñañhų, Hñąñho, Ñǫthǫ. És parlat per 33.000 persones a Querétaro, als municipis d'Amealco (viles de San Ildefonso & Santiago Mexquititlán), Acambay, i Tolimán. Hi ha un petit nombre de parlants a Guanajuato i potser a San Felipe los Alzatí, Michoacán.

## Notes

* ↑ «Otomi, Mezquital | Ethnologue». i Web d'Etnologue.
* ↑ Lastra 2006 p. 57, Wright Carr 2005
* ↑ Lastra 2006 p. 57

## Bibliografia

* (castellà) Lastra, Yolanda. Los Otomies – Su lengua y su historia. Universidad Nacional Autonoma de México, Instituto de investigaciones Antropológicas, 2006. ISBN 978-970-323388-0.
* (castellà) Wright Carr, David Charles «Precisiones sobre el término "otomí"». Arqueología mexicana, 13, 73, 2005, pàg. 19 [Consulta: 6 desembre 2006].
# Nelson Luís Kerchner

Nelson Luís Kerchner, conegut com a Nelsinho, (São Paulo, Brasil, 31 de desembre de 1962) és un exfutbolista brasiler. Va disputar 17 partits amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Quasar (motocicleta)

La Quasar és una motocicleta amb sostre del tipus "peus avançats" que va ser creada per Malcolm Newell i Ken Leaman i es va produir entre 1975 i 1982. Només se'n van fabricar 21 exemplars.
Aquest model es basa en el motor de l'automòbil de tres rodes Reliant Robin i pot assolir o fins i tot superar, en bones condicions, entre 145 i 160 km/h.

## Concepció

El conductor està assegut amb els peus cap endavant a l'habitacle, a diferència de les motocicletes més convencionals on sol pujar al vehicle. La Quasar té un sostre que cobreix el conductor, cosa inusual per a aquest tipus de vehicles. La moto té un parabrisa de vidre laminat i eixugaparabrises, com un cotxe. L'estructura de la cabina requereix que el conductor mogui sovint el cap per tal d'evitar punts cecs a causa de l'estructura metàl·lica dels laterals.
La motocicleta disposa d'una caixa d'emmagatzematge de 60 litres, situada darrere del conductor.

## Referències

* ↑ «History» (en anglès). quasarworld.co.uk. [Consulta: 29 juliol 2017].
* ↑ «Reliant Motor Company» (en anglès). 3wheelers.com. Arxivat de l'original el 2017-07-31. [Consulta: 29 juliol 2017].
# Fures de Can Baró

Les Fures de Can Baró és una colla de diables que va néixer la Festa Major de Can Baró de l'any 2002. Va ser fundada per membres d'algunes altres colles de la ciutat, gràcies a la tasca de l'agrupament escolta del barri, l'A.E. Can Baró. A partir d'un taller de diables organitzat per aquest agrupament, es va formar la nova colla, que rebé el suport de l'associació de veïns. De seguida, els diables es van encarregar d'organitzar el correfoc de la festa major i es van integrar en la Coordinadora d'Entitats de Can Baró.
Entre els anys 2006 i 2008, la colla es va fer càrrec de la Farfolla, una bèstia de foc del barri de la Sagrada Família dissenyada a partir d'una figura de Gaudí i que feia molts anys que no sortia. L'any 2009 va participar en el correfoc de la festa major de la Sagrada Família, on havia apadrinat la nova colla de diables Bestialots Espurnats.
Els Trons del Baró és el grup de percussió que acompanya les actuacions de la colla de diables i també les de la colla infantil, que sol actuar en el correfoc infantil de Santa Eulàlia, el de la festa major de Can Baró i el de la festa de la Mercè de Barcelona.
A banda, la colla actua en més correfocs de la ciutat de Barcelona, com el de la Sagrera, i també en trobades de diables i correfocs de localitats com ara Cornellà, el Masnou o la Palma de Cervelló. El 2012 va participar en la I Festa de la Cultura Popular del Foc de la Ciutat de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fures de Can Baró». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).