OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hiram (Ohio)

Hiram és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.242 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hiram tenia 1.242 habitants, 234 habitatges, i 147 famílies. La densitat de població era de 527 habitants per km².
Dels 234 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13% tenia menys de 18 anys, un 58,5% entre 18 i 24, un 15,4% entre 25 i 44, un 9,4% de 45 a 60 i un 3,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.417 $ i la renda mediana per família de 50.139 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.932 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 17.734 $. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 4,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hiram». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hiram». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Dasyatis russellii

Dasyatis russellii és una espècie de peix de la família dels dasiàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri. (italià)
* ↑ BioLib (anglès)
# Dominique de Williencourt

Dominique de Williencourt (Lilla, 11 de desembre de 1959) és un violoncel·lista i compositor francès, nascut a Lille el 1959.
El 8 de desembre de 2013 va actuar, amb la soprano Caroline Dumas i amb el baríton Mourad Amirkhanian, a la sala Gaveau de París, en un recital titulat "Merci la France! És Armènia la que recorda - 25 anys després...El terratrèmol a Armènia".

## Obres

* Abraham i Isaac, opus 7, per a baríton, flauta travessera i orquestra de corda. Representat per primera vegada al Théâtre des Champs-Elysées, París, febrer de 2007
* Etchmiadzin i Mount Ararat, Opus 3, per a violoncel. Es basa en temes armenis. Per encàrrec de Rencontres Musicales a Lorena, interpretat per primera vegada el juliol de 1998.
* Edgédé, La duna cantant, opus 4, per a flauta travessera. Edgédé significa "duna" en Touareg. Es va representar per primera vegada al Théâtre Marigny, París, novembre de 2002.
* Dharamsala, la muntanya de les espècies, opus 2, per a octet de violoncel. La peça és en homenatge als tibetans que van ser tractats a l’hospital de Dharamsala que porta la inscripció TSV: Torture Survivor Victims. Representat per primera vegada a la catedral de Notre Dame de Paris, per 200 violoncels, el desembre de 1999.
* Beer-sheba, opus 5, per a violoncel i orquestra de corda. Encàrrec de l'Orquestra de Cambra de Vílnius per celebrar l'adhesió de Lituània a la Unió Europea. Per a flauta, viola, violoncel i orquestra de corda, per encàrrec de l’Institut de França, el 2005.
* Le Fou de Yalta per a soprano i piano.

## Notes

* ↑ Mourad Amirkhanian Salle Gaveau le 8 décembre 2013 Concert Exceptionnel 25 ans après.

## Enllaços externs

* https://www.de-williencourt.fr Arxivat 2021-01-23 a Wayback Machine.
# Ieruslan

* Aquest article tracta sobre el riu rus. Si cerqueu la localitat russa, vegeu «Ieruslan (Saràtov)».
El Ieruslan - Еруслан (rus) - és un riu de Rússia, un afluent per l'esquerra del Volga. Passa per les óblasts de Saràtov i de Volgograd. Té una llargària de 278 km i una conca de 5.570 km². Neix al sud-oest de l'Obsxi Sirt a l'óblast de Saràtov i flueix en direcció sud - sud-oest pel sud de l'óblast i el nord-oest de la óblast de Volgograd. Desemboca a uns 50 km al nord-oest de Pal·làssovka a l'embassament de Volgograd.
Roman glaçat des de finals de novembre o començaments de desembre fins a començaments d'abril. A l'estiu de vegades el riu s'asseca. No és navegable. Els seus afluents principals són el Soliónaia Kuba i el Iama.
La vila més important que hi ha a la vora del Ieruslan és Krasni Kut.

## Referències

* Aquest article conté informació de la Gran Enciclopèdia Soviètica, entrada Еруслан
# Casa Planella

Casa Planella és una obra barroca de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici urbà aïllat, amb tres façanes a pati. És de planta rectangular, compost per planta baixa i dos pisos. De la coberta, a dues vessants, en surt una torre mirador de planta quadrada i coberta a quatre vessants. La façana té el portal d'arc de mig punt adovellat, les finestres són allindades i està coronada per un ràfec.

## Història

De la casa Gallés són originaris el jesuïta Sebastià Gallés i Pujal (1812-1902) i el seu nebot Josep Gallés i Malats (1882-1920), ambdós notables pintors, especialment de temàtica religiosa. El segon reuní a la seva casa de Castellterçol una notable col·lecció de peces arqueològiques i artístiques.

## Referències

* 1 2 «Casa Planella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Riu Turà

El riu Turà o Dólgaia (en rus Тура o Долгая) és un riu de la Sibèria Occidental, a Rússia, i és un afluent per l'esquerra del riu Tobol, afluent al seu torn del riu Irtix. Té una longitud de 1.097 km i la seva conca de drenatge ocupa 80.400 km². El seu cabal mitjà és de 177 m³/s.
Administrativament, el riu discorre per l'óblast de Sverdlovsk i la de Tiumén.

## Geografia

El riu Turà neix als Urals, a l'óblast de Sverdlovsk. Discorre en direcció est - sud-est, a través de terres pantanoses de les planes dels Urals. Discorre un llarg tram paral·lel al curs del riu Tavdà i desemboca en el curs baix del riu Tobol a uns quilòmetres avall de la ciutat de Tiumén.
Els seus afluents principals són els del marge dret i són els rius Saldà (Салда) (182 km), Taguil (Тагил) (414 km), Nitsa (Ница) (262 km) i Pixmà (Пышма) (603 km).
Entre les ciutats que es troben al seu curs hi ha Tiumén, (510.719 hab. el 2002), Vèrkhniaia Turà (11.097 hab.), Níjniaia Turà (24.247 hab.), Verkhotúrie (7.815 hab.) i Turinsk (19.313 hab.).
Com la resta dels rius siberians, està glaçat gran part de l'any (sis mesos, des de finals d'octubre o novembre fins a finals d'abril o principis de maig) i hi ha moltes zones amb el sòl congelat (permagel). Quan arriba l'època del desglaç el riu inunda grans extensions que es converteixen en terrenys pantanosos.
El riu és navegable en un tram de 750 km riu amunt des de la desembocadura.

## Història

L'any 1558, la família Stróganov va rebre permís del tsar Ivan el Terrible per explorar la regió del riu Kama i, des de 1574, també les terres dels rius Turà i Tobol. El 1579, els Stróganov arribaren a un acord amb el líder cosac Iermak Timoféievitx per protegir-los dels atacs dels tàtars.

## Enllaços externs

* Gran Enciclopèdia Soviètica
# Hiraken

El hiraken (Puny de lleopard) és un atac simple de karate en què només es dobleguen els dits per les segones falanges. Igual que en el seiken la força de l'impacte ha de ser absorbida per les articulacions dels dits índex i cor. El dit polze pot variar de posició segons els estils i pot situar-se en indistintament estirat, replegat sobre el mateix dit índex o situat damunt de les ungles dels dits cor i anular. Una variant és el ryutoken, cap de drac, en el qual estan flexionades igualment les metacarpianes. Aquesta variant ofereix més seguretat per als dits en cas de cop en un lloc dur. Les seves aplicacions són molt específiques: de manera percutora es pot aplicar al llavi superior i gola, penetrant, o fins i tot empenyent, és útil trobar l'estèrnum i els buits intercostals i de forma circular es pot utilitzar per esquinçar l'ull per la zona oposada al llàgrimes. És un cop molt en desús.

## Vegeu també

* Kumade.

## Referències

* ↑ Sam Lee, LIBRO DE ORO KARATE, (castellà) ISBN 84-8403-061-X
# Leo Frank

Leo Frank (Cuero, 17 d'abril de 1884 - Marietta, 17 d'agost de 1915) Leo Max Frank va ser un empresari estatunidenc jueu que va ser linxat per la població de Marietta a conseqüència de l'assassinat de la jove Mary Phagan. Aquest esdeveniment evidencià l'antisemitisme latent, present a diverses parts de la societat estatunidenca de principis del segle xx i va portar a la creació de la Lliga Antidifamació.

## Cas judicial i linxament

Frank dirigia una fàbrica de llepissós a Atlanta, i va ser condemnat gràcies a una evidència circumstancial per violació i assassinat d'una empleada, la nena de tretze anys Mary Phagan. El judici va ser seguit per la premsa sensacionalista, que va promoure històries fantasioses sobre orgies en lloc de la violació. El polític georgià Tom Watson va treure profit del cas, per reforçar el suport públic per a la renovació del Ku Klux Klan, que havia estat desmantellat pel govern federal més de quaranta anys abans.
El 1982 Alonzo Mann, un exempleat de la fàbrica, va trencar el silenci i va dir estar convençut que Leo Frank era innocent. Va declarar que va veure a Jim Conley, el conserge, portar a Mary Phagan al soterrani, però que aquest el va amenaçar de mort si parlava.
El 1986 Leo Frank va ser indultat de forma pòstuma a causa del testimoniatge d'Alonzo Mann. La història del seu judici, la seva condemna, el seu linxament i els posteriors esdeveniments va ser explicada en la minisèrie L'assassinat de Mary Phagan.
* Linxament de Leo Frank

## Referències

* ↑ «The Leo Frank Case».
* ↑ Wade, Wyn Craig. The Fiery Cross: The Ku Klux Klan in America. New York: Simon and Schuster (1987); Horn, Stanley F. Invisible Empire: The Story of the Ku Klux Klan, 1866-1871, Patterson Smith Publishing Corporation: Montclair, NJ, 1939.
* ↑ «Alonzo Mann de vuitanta-tres anys trenca el silenci».

## Vegeu també

* Antisemitisme
# Dominiques Filles del Santíssim Rosari

La Congregació de Germanes Dominiques Filles del Santíssim Rosari és un institut religiós catòlic femení, de vida apostòlica i de dret pontifici, fundat pel laic italià Bartolo Longo el 1897 a Pompeia. A les religioses d'aquesta congregació se les coneix com a Dominiques de Pompeia i adopten les sigles O.P.

## Història

Els orígens de la congregació es remunten al 1896, quan el cardenal Raffaele Monaco La Valletta, per demanda de Bartolo Longo, envià tres religioses dominiques de Marino a Pompeia per dirigir l'obra femenina que es duia a terme al Santuari de Nostra Senyora del Rosari. Les religioses s'independitzaren de la casa mare de Marino i fou erigida en institut religiós de dret diocesà pel cardenal Camillo Mazzella, el 25 d'agost de 1897. La congregació fou elevada a institut de dret pontifici pel papa Pius XII mitjançant decretum laudis el 2 de juliol de 1951.
Les germanes dominiques es dediquen a l'ensenyament i a la instrucció cristiana dels joves, formen part de la família dominica i empren l'hàbit blanc i vel negre. El 2017 l'institut tenia 278 religioses i 28 comunitats, presents al Camerun, Índia, Indonèsia, Itàlia i Filipines.

## Referències

* ↑ Lenzetti, 1976, coll. 880-882.
* ↑ AP, 2017, p. 1511.
* ↑ «Dove siamo» (en italià). Domenicane di Pompei. [Consulta: 12 desembre 2018].

## Bibliografia

* AP. Annuario Pontificio 2017. Città del Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2017.
* Lenzetti, B.. Dizionario degli Istituti di Perfezzione (en italiano). III. Roma: Edizione Paoline, 1976.
# Ierxov

Ierxov - Ершов (rus) - és una ciutat de l'óblast de Saràtov, a Rússia. Es troba a la vora del riu Bolxoi Arkadak, prop de la seva desembocadura al Khopior. És a 178 km al sud-est de Saràtov.

## Història

Ierxov va començar com un poble fundat el 1893 prop de l'estació de ferrocarril de Iérxovo, en la línia Riazan-Uralsk. El 1895 s'hi construí una línia fins a Pugatxov. Aquest nom prové del cognom de l'enginyer encarregat de construir-la. El 1898 es dotà l'estació d'un dipòsit de locomotores i tallers. El 1914 el nombre d'habitants de la vila (aleshores i fins al 1917 dins la gubèrnia de Samara) arribà als mil habitants. El 1928 esdevingué centre administratiu del raion.
Finalment el 1963 rebé l'estatus de ciutat.
# Cardinàlids

Els Cardinàlids (Cardinalidae) són una família d'ocells de l'ordre dels passeriformes que habiten Amèrica del Nord i del Sud. Els cardenals d'Amèrica del Sud del gènere Paroaria se situen en una altra família: Thraupidae. Antany es classificaven als Emberizidae.

## Morfologia

Són ocells granívors robusts i amb forts becs. Els membres de la família poden fer una mida de 12 - 25 cm de llargària i un pes de 12 - 85 gr. Sol existir un patent dimorfisme sexual. El nom de la família té l'origen en els color vermell del plomatge del mascle de l'espècie tipus, Cardinalis cardinalis, semblant al color de les vestidures dels cardenals catòlics.

## Hàbitat i distribució

Típicament associats amb boscos oberts d'ambdues Amèriques.

## Llista de gèneres

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021), aquesta família conté 14 gèneres amb 53 espècies:
* Pheucticus, amb 6 espècies.
* Granatellus, amb tres espècies.
* Spiza, amb una espècie: cardenal d'arrossar (Spiza americana).
* Passerina, amb 7 espècies.
* Cyanocompsa, amb una espècie: cardenal atzur (Cyanocompsa parellina).
* Amaurospiza, amb 4 espècies.
* Cyanoloxia, amb 4 espècies.
* Habia, amb 5 espècies.
* Chlorothraupis, amb 4 espècies.
* Piranga, amb 11 espècies.
* Cardinalis, amb tres espècies.
* Caryothraustes, amb dues espècies.
* Rhodothraupis, amb una espècie: cardenal de collar vermell (Rhodothraupis celaeno).
* Periporphyrus, amb una espècie: cardenal negre-i-vermell (Periporphyrus erythromelas).

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Roberto Trashorras Gayoso

Roberto Trashorras (Rábade, 28 de febrer de 1981) és un exfutbolista professional gallec que ocupava la posició de migcampista atacant i va ser internacional espanyol en categories inferiors. Va acabar la seva carrera al Rayo Vallecano.

## Trajectòria esportiva

Va començar a destacar al modest Racing Vilalbés, d'on passà al planter del FC Barcelona. Va sobressortir al Barça Atlètic, però no acabà de pujar al primer equip, amb el qual tan sols va disputar un encontre de la màxima categoria la campanya 01/02.
Sense continuïtat al conjunt blaugrana, marxà al filial del Reial Madrid, on hi romangué dues temporades sense pujar al primer equip. La temporada 05/06 juga amb el CD Numancia a Segona Divisió, sent suplent.
La temporada 06/07 marxa a la UD Las Palmas. A l'equip canari recupera la titularitat, i eixa mateixa temporada marca 8 gols en 30 partits. A l'any següent en serien 3 en 32 partits. L'estiu del 2008 fitxa pel Celta de Vigo, també a la categoria d'argent. L'any 2011 comença a jugar al Rayo Vallecano arribant així a la Lliga BBVA (1a divisió).

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Gliadki

Gliadki (en rus: Глядки) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 5 habitants. Pertany al districte municipal de Koltxúguino.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Hiraku Nakajima

Hiraku Nakajima (Tòquio, Japó, 30 de novembre de 1962) és un matemàtic japonès i professor de l'Institut Kavli per a la Física i les Matemàtiques de l'Univers de la Universitat de Tòquio. Serà president de la Unió Matemàtica Internacional per al trimestre 2023-2026. Va obtenir el seu doctorat. de la Universitat de Tòquio l'any 1991.

## Referències

* ↑ «Hiraku Nakajima», 08-10-2008. Arxivat de l'original el 2008-10-08. [Consulta: 16 octubre 2022].
# Culata (arma)

La culata o culassa, és la part posterior d'una arma de foc dins de la qual es detona l'explosiu contingut dins del cartutx que impulsa el projectil, normalment amb possibilitat d'obertura per introduir aquest últim al seu interior. En les pistoles la culata és l'empunyadura per la qual aquesta se subjecta amb una sola mà.
En els canons la culata sol tenir una portella per la qual s'hi introdueix la munició.

## Encep

També es denomina culata, cep o encep a la Peça de fusta en què es fixa la part posterior el canó als fusells i escopetes que s'empra per a recolzar l'arma a l'espatlla del tirador per minimitzar els efectes de la força de retrocés en ser disparada l'arma.

## Galeria

* Fusell alemany Sturmgewehr 44, amb culata de fusta, que va donar origen al rus AK-47
* Culata d'un canó francès de 1877

## Vegeu també

* Arma d'avantcàrrega
* Arma de retrocàrrega

## Referències

* ↑ «Culata (arma)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ culata a Optimot
* ↑ Walter Brownlee; Elena Hernández Sandoica. Warrior: el primer navío moderno de combate. Ediciones AKAL, 1991, p. 40–. ISBN 9788476009147.
* ↑ Héctor Mora Chamorro. Manual del instructor de tiro. Editorial Club Universitario, p. 194–. ISBN 9788484548683 [Consulta: 2 abril 2011].

## Bibliografia

* Peterson H., Armi da Fuoco nei Secoli, Milano, Mondadori, 1964
* Cadiou R., Alphonse R., Armi da Fuoco, Milano, Mondadori, 1978
* Hogg I.,Il Grande Libro delle Pistole di Tutto il Mondo, Milano, De Vecchi, 1978
* Musciarelli L., Dizionario delle Armi, Milano, Oscar Mondadori, 1978
* Flayderman's Guide to Antique Firearms and Their Values 7th Edition, by Norm Flayderman 1998 Krause Publications ISBN 0-87349-313-3, ISBN 978-0-87349-313-0
* Blackmore, Howard L., Guns and Rifles of the World. Viking Press, New York, 1965
* Blair, Claude, Pistols of the World. Viking Press, New York, 1968
* Lenk, Torsten, The Flintlock: its origin and development, translation by Urquhart, G.A., edited by Hayward, J.F. Bramwell House, New York 1965
* Chase, Kenneth (2003). Firearms: A Global History to 1700. Cambridge University Press. ISBN 0-521-82274-2.
* Crosby, Alfred W. (2002). Throwing Fire: Projectile Technology Through History. Cambridge University Press. ISBN 0-521-79158-8.
* Guns by Dudley Pope, 1969, Hamlyn Publishing Group, Ltd.

## Enllaços externs

* Flintlocks used in the War of 1812
* Flintlock Musket and Pistol Collection .
* Firearms from the collections of the Prince of Liechtenstein
* Animació de la seqüència de dispar d'un M1911
# Dustley Mulder

Dustley Mulder (Baarn, 27 de gener de 1985) és un exfutbolista professional neerlandès, que ocupava la posició de defensa. Es va retirar al NAC Breda.

## Enllaços externs

* Perfil del jugador a Soccerway.com (anglès)
* Perfil del jugador a LevskiSofia.info (anglès)
# Cantó de Wœrth

El cantó de Wœrth (alsacià Kanton Werth) és una antiga divisió administrativa francesa que estava situat al departament del Baix Rin i a la regió del Gran Est.

## Composició

El cantó de Wœrth aplegava 19 comunes :
| Nom alsacià | Nom francès | Nom alemany |
| Bíwelse | Biblisheim | Biblisheim |
| Defebàch / Diefebàch | Dieffenbach-lès-Wœrth | Dieffenbach |
| Dírrebàch | Durrenbach | Dürrenbach |
| Eschbàch | Eschbach | Eschbach |
| Forschem | Forstheim | Forstheim |
| Freschwiller | Frœschwiller | Fröschwiller |
| Gerschdorf | Gœrsdorf | Görsdorf |
| Gunstett | Gunstett | Gunstett |
| Hajenai | Hégeney | Hegeney |
| Làmpertschloch | Lampertsloch | Lampertsloch |
| Làngesulzbàch | Langensoultzbach | Langensulzbach |
| Laubàch | Laubach | Laubach |
| Morschbrunn | Morsbronn-les-Bains | Morsbronn |
| Owerdorf-Spàchbàch | Oberdorf-Spachbach | Oberdorf-Spachbach |
| Prischdorf | Preuschdorf | Preuschdorf |
| Wàlburi | Walbourg | Walburg |
| Werth | Wœrth | Wörth |

## Història

Llista dels consellers generals :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Guy-Dominique Kennel | UMP i aliats | |
# Roberto Valturio

Roberto Valturio (Rímini, Emília-Romanya, 10 de febrer de 1405 – 30 d'agost de 1475) va ser un enginyer i escriptor italià. Va ser l'autor del tractat militar De Re militari (1472).

## Vegeu també

* Salvavides
* Alonso del Castillo

## Referències

* ↑ Cuneo, p.15
* ↑ Robertus Valturius. De re militari. apud Christianum Wechelum, 1535.

## Bibliografia

* Cuneo, Pia F. Artful Armies, Beautiful Battles: Art and Warfare in Early Modern Europe. BRILL, 2002. ISBN 90-04-11588-9.
# Gliadina

La gliadina és una glucoproteïna present al blat i d'altres cereals dintre del gènere Triticum. Les gliadines són prolamines i es distingeixen basant-se en la seva motilitat electroforètica i el seu enfocament isoelèctric.

## Tipus

* α - /β - Gliadines - solubles en alcohols de baix percentatge.
* γ - Gliadines - forma ancestral de la gliadina rica en cisteïna amb ponts disulfur únicament intracatenaris.
* ω - gliadines - soluble en acetonitrils acídics d'alt percentatge (30-50%).

## Metabolisme

Les gliadines són conegudes pel seu rol, juntament amb la glutenina, a la formació del gluten. Aquestes proteïnes són essencials a permetre que el pa s'aixequi durant la seva preparació i li dona la seva forma durant la cocció. Estan associades a una de les més importants patologies alimentàries, com la malaltia celíaca a individus que són sensitius a les gliadines α, β i γ

## Referències

* ↑ Brunser Tesarschu, Oscar; Cruchet Muñoz, Sylvia Aida; Gotteland Russell, Martin Marie Bruno; Rios Marcuello, Gloria. «Papel de los Miofibroblastos en la lesion de la mucosa intestinal en la enfermedad celiaca», 2004. Arxivat de l'original el 2012-01-21. [Consulta: 23 febrer 2008]. (castellà)