OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Salvament (Sant Feliu de Guíxols)

El Salvament és una antiga estació de salvament de nàufrags situada al port de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà). Construïda al segle xix, està protegida com a bé cultural d'interès local.
Actualment és una de les seus del Museu d'Història de Sant Feliu de Guíxols dedicada al salvament marítim.

## Descripció

L'edifici va ser inaugurat l'any 1890. Està construït a 13 m sobre el nivell del mar dominant els ports de l'Abric i de Calasanç. Amb parets de maó es construeix un edifici que consta de planta baixa, dividida en dues naus, una de 6 x 14 m i l'altra de 4 x 14 m, una planta alta o torre més petita edificada sobre l'angle de llevant. Aquesta caseta albergarà el bot salvavides Miquel de Boera amb el seu carro per avarar (beneïts el 1898), un saló de sessions decorat amb senzillesa i elegància, despatx de secretaria, arxiu amb tota la documentació de la Junta, varis útils de salvament, taules d'instruccions en diversos idiomes, instruments òptics, caixa amb telègraf internacional de senyals i un departament amb llits per albergar els nàufrags.
Exteriorment destaca el joc de columnes adossades a la planta baixa. Dona peculiaritat a l'edifici la torre coronada amb un penell.

## Història

La caseta està situada a la punta dels Guíxols, també anomenat Fortim o Salvament, un esperó que divideix la badia en dos ports naturals i és un emplaçament històric lligat a la defensa i protecció de la ciutat. Hi ha assentaments ibers del segle V aC. Al segle VII es formà la llegenda de sant Feliu l'Africà, segons la qual el màrtir cristià va ser llançat al mar des del cim de la punta dels Guíxols. El 1354, Sant Feliu era port i carrer de Girona, i el 1443 es va constituir un Consolat de Mar.
A finals del segle xix es va constituir una Junta Local de Salvament de Nàufrags basada en el voluntariat per a socórrer mariners i pescadors. El 1886 es va constituir com a filial de la "Sociedad Espanyola de Salvamiento de Náufragos" i va promoure la construcció de l'estació de salvament amb embarcacions i equipaments de rescat.
El 1936 es va construir al costat un niu de metralladores que es va utilitzar com a refugi civil durant els bombardejos. A partir del 1940 el salvament de nàufrags va quedar en mans de l'Armada, i a partir del 1971 de la Creu Roja del Mar. L'estació de salvament no es va seguir utilitzant degut a la seva altitud sobre el mar.

## Referències

* ↑ «Publicació Museus i Col·leccions del Baix Empordà». Consell Comarcal del Baix Empordà. Arxivat de l'original el 2016-08-20. [Consulta: 21 desembre 2016].
* 1 2 «El Salvament». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 maig 2012].
* 1 2 3 Salvat Comas, Jordi. «Estudi del passeig patrimonial del Fortim de Sant Feliu de Guíxols». Universitat de Girona. [Consulta: 15 maig 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Sant Feliu de Guíxols
* Turisme Baix Empordà - Museus
# Kevin Brownlow

Kevin Brownlow (Crowborough, Sussex, 1938) és un escriptor i director de cinema anglès. És autor de diversos estudis sobre el cinema mut a Hollywood període del qual va restaurar i exhibir alguns films.

## Obres
### Pel·lícules

* It Happened Here (1963)
* Winstanley (1975)

### Sèries de Televisió

* Hollywood (1979)
* Unknown Chaplin (1983)

## Referències

* ↑ «Kevin Brownlow». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Processor Control Region

Processor Control Region (Regió de Control del processador) o PCR és un Windows kernel estructura de dada del mode que conté informació sobre el processador actual. Pugui ser accedit via el fs registre de segment en x86 versions, o el gs registre de segment en x64 versions respectivament.

## Estructura

En Windows, el PCR es coneix com KPCR. Conté informació sobre el processador actual.

## Bloc de Control del processador

El PCR conté una subestructura Bloc de Control de Processador anomenat (KPRCB), el qual conté informació com pas de CPU i un punter a l'objecte de fil del fil actual.

## Referències

* http://www.nirsoft.net/kernel_struct/vista/kpcr.html
* http://www.nirsoft.net/kernel_struct/vista/kprcb.html

## Vegeu també

* Trusted Execution Technology
* Bloc de control de procés
# Cotorreta multicolor

La cotorreta multicolor (Touit huetii) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida del sud-est de Colòmbia, est i sud de Veneçuela, Guyana, est de l'Equador i del Perú, nord de Bolívia i del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cotorra multicolor (Platycercus eximius)». [Consulta: 12 febrer 2023].
# Agustín Lhardy Garrigues

Agustín Lhardy Garrigues (Madrid, 20 d'agost de 1847 - 3 d'abril de 1918) va ser un pintor paisatgista i cuiner propietari del restaurant Lhardy situat a Madrid. Va ser alumne del pintor Carlos de Haes que va influir notablement en la seva carrera pictòrica posterior. Com gastrònom i cuiner va tenir una gran tasca continuadora del seu pare, divulgador i promotor de la gastronomia madrilenya.

## Biografia

Va ser el fill primogènit d'Emilio Huguenin Lhardy, un francès assentat a Madrid i conegut per haver estat el fundador del restaurant Lhardy l'any 1839. Batejat a l'Església de Sant Sebastià. Durant la seva infantesa va ser educat a França. Ja en la seva adolescència va tornar a Madrid i va estudiar a l'Escola Especial de Pintura Escultura i Gravat a les ordres de Carlos de Haes. Aquest paisatgista va influenciar molt a Agustín. Agustí fa la seva primera aparició pública a l'exposició de l'Argenteria de Martínez el 1874. A partir d'aquesta aparició torna a exposar en tantes ocasions com li és possible i amb això aconsegueix fer-se un nom. El segle XX comença amb la gestió d'Agustín Lhardy a càrrec del restaurant i comença a destacar com gastrònom conegut de l'època, compaginant aquestes tasques amb les de pintor.

## Referències

* ↑ Reyero, 1995, p. 205.
* ↑ José Altabella (1978), «Lhardy. Panorama histórico de un restaurante romántico 1839–1978», Imprenta Ideal

## Bibliografia

* Reyero, Carlos; Freixa, Mireia. Pintura y escultura en España, 1800-1910 (en castellà). 2a edició. Cátedra S.L., 1995. ISBN 8437613264 [Consulta: 18 maig 2013].
# A Manca pro s'Indipendèntzia

A Manca pro s'Indipendentzia (lit. ‘a l'esquerra per la independència’) era una organització comunista independentista sarda. Alguns dels seus membres han estat acusats de terrorisme, tot i que l'organització no se'n considera. A les eleccions regionals de Sardenya de 2009 es van presentar amb Sardigna Natzione Indipendentzia obtenint el 0,5% dels vots.

## Referències

* ↑ (italià) L'espresso, «Sono un patriota sardo, non un terrorista» Arxivat 2013-03-21 a Wayback Machine.
* ↑ «Risultati riassuntivi» (en italià). Regione Autonoma de Sardegna, 2009. Arxivat de l'original el 2009-03-06. [Consulta: 26 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2010-09-24 a Wayback Machine.
# Agustín Rodríguez (religiós)

Agustín Rodríguez (Madrid, 13 de febrer de 1717-5 de novembre de 1776) va ser un monjo basilià espanyol.
Nascut al barri de la parròquia de San Ginés de Madrid. Va prendre l'hàbit dels basilians el 18 de novembre de 1733 i va professar l'any següent. Va continuar els seus estudis de forma notable i es graduà com a mestre de número ad titulum Cathedræ. Va ser abat del seu convent a Madrid, diverses vegades definidor, entre d'altres dignitats. Fou un gran estudiós de les escriptures, bon coneixedor del grec, deixant escrit un manual d'aprenentatge d'aquesta llengua, conservat al monestir dels basilians, on va morir.

## Referències

* ↑ Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 552.
* ↑ Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Tom I. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 12.
# Abaj Kunanbajev

Abaj Ibrahim Kunanbajev i Qunanbayuli —Абай (Ибраһим) Құнанбайұлы en ciríl·lic kazakh, Абай Ибрагим Кунанбаев en ciríl·lic rus (muntanya Shinghis, 10 d'agost de 1845— i va morir a la Vall de Jidebay, el 6 de juliol de 1904 escriptor i filòsof kazakh. Se'l sol representar amb robes tradicionals kazakhs i la Universitat nacional del Kazakhstan porta el seu nom, així com els principals carrers d'Astanà i Almati. És considerat el creador de la literatura nacional kazakh. Entre els seus deixebles hi ha el poeta Şekerim Qudayberdiulı (1858-1931). El 1942, Mukhtar Auezov escriví Abaj Zholy (el camí d'Abaj), una novel·la sobre la vida i obra d'Abaj.
Fill de Qunanbay i la seva segona esposa Uljan, el seu nom és Ibrahim, "Abaj" (o Abai/Abay), és un sobrenom donat pel talent que tenia i significa "acurat". L'estatus econòmic del seu pare li va permetre assistir a una escola russa després d'assistir a una madrassa dirigida pel mul·là Ahmet Ryza. A la seva escola de Semei, va conèixer als escriptors Mikhaïl Lèrmontov i Aleksandr Puixkin.
A més de traduir textos del rus, va escriure sobretot poesia, d'un caràcter molt nacionalista; abans d'ell, la literatura kazakh va ser bàsicament oral, fent-se ressò de la forma de vida nòmada del poble kazakh. Però en l'època d'Abaj, va haver-hi molts canvis sociopolítics i econòmics.

## Obres

* Llibre de paraules (Kara Sota'zder)
* Abaj: Eki Tomdiq Shigharmalar Jinaghi, Almati: Jazushi Baspasi,
* Duniede, sira, sendey dt.ğan jar joq, Almati: "Jaylyn"
* Ata Aqyly, Almati, Balausi
* Qazaq Aqyny Ibrahim Qunanbay Oghlynyng Olangy (1909)
    Obre de poesia.

## Notes

* ↑ 29 de juliol segons el calendari julià
* ↑ 23 de juny segons el calendari julià)
* ↑ «Versos del poeta kazajo Abai Ibrahim Kunanbayev». World Digital Library. UNESCO. [Consulta: 10 setembre 2017].
# Abajas

Abajas és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de La Bureba. Inclou els nuclis d'Abajas i Bárcena de Bureba.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 51 | 37 | 52 | 41 |
# Ahmad ben Ibrahim al-Ghazi

Ahmad ben Ibrahim al-Ghazi (Ahmad Grañ) fou un sobirà d'Adal que va dirigir la conquesta musulmana d'Etiòpia. Portà els qualificatius de Sahib al-fath i al-Ghazi (el Conqueridor), i els amhares l'anomenaren "grañ" (l'esquerrà). La tradició el fa d'origen somali, nascut vers 1506 al districte d'Hubat a Adal.

## Biografia

Es va posar a les ordes d'Al-Djarad Abun, cap d'un partit militant oposat a la política pacifista i pactista del soldà de la dinastia Walashma; a la mort d'Abun, Ahmad va esdevenir cap del moviment i cap de l'oposició; revoltat va matar el soldà Abu Bakr ben Muhammad i va agafar el títol d'imam. Immediatament va refusar el tribut al negus Lebna Dengel, cosa que va provocar la guerra.
Va derrotar el governador etíop de Bale i va organitzar les seves tropes somalis (i àfars) derrotant els abissinis en una batalla decisiva a Shembera Kure o Shimbra Kure (1529) i en menys de dos anys va dominar Shoa. Els sis anys següents van estar plens de campanyes importants en les que es va apoderar de la major part d'Abissínia, però no va poder consolidar les seves posicions.
El 1542 van arribar les forces portugueses que venien en ajut del negus (Lebna Dengel ja havia mort) i Ahmad va demanar ajut al paixà otomà de Zabid al Iemen, amb ajut del qual va poder derrotar els portuguesos (agost del 1542) però després de la victòria, els mosqueters otomans van sortir del país. El negus Galawdewos, unit a les restes dels mosqueters portuguesos, va iniciar un atac i va obtenir una decisiva victòria a Zantera (batalla de Wayna Daga, prop del llac Tana, febrer del 1543) i Ahmad va morir en aquest combat. El seu exèrcit de nòmades es va dispersar.

## Referències

* ↑ «Aḥmad Grāñ | Somalian Muslim leader» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 24 juny 2023].
* ↑ Adejumobi, Saheed A. The History of Ethiopia (en anglès). Greenwood Press, 2006, p. 178. ISBN 978-0-313-08823-0.
* ↑ Feener, R. Michael. Islam in World Cultures: Comparative Perspectives (en anglès). ABC-CLIO, 2004-10-26, p. 219. ISBN 978-1-57607-516-6.
* ↑ Shinn, David H.; Ofcansky, Thomas P. Historical Dictionary of Ethiopia (en anglès). Scarecrow Press, 2013-04-11, p. 267. ISBN 978-0-8108-7457-2.
* ↑ Knobler, Adam. Contacts with Ethiopia – Prester John Found (to 1559) (en anglès). Brill, 2017, p. 30–56. ISBN 978-90-04-32490-9.
* ↑ Markham, C. R. «The Portuguese Expeditions to Abyssinia in the Fifteenth, Sixteenth, and Seventeenth Centuries». The Journal of the Royal Geographical Society of London, 38, 1868, pàg. 1–12. DOI: 10.2307/1798566. ISSN: 0266-6235.
# Abd al Kuri

Abd al Kuri (en àrab: عبد الكوري) és una illa rocosa del canal de Guardafui. Forma part de l'arxipèlag de Socotra, a la governació de Socotra del Iemen i es troba a uns 105 km al sud-oest de l'illa de Socotra. Està formada per granit i diorita recoberta per pedra calcària.

## Geografia

Gran part de l'illa és semidesèrtica, amb molt poca vegetació. Dues petites serralades de turons separades prop del centre ocupen la longitud de l'illa. La costa nord consta principalment d'una platja de sorra amb alguns punts rocosos, mentre que la costa sud està formada per penya-segats. El seu punt més alt, el mont Ṣāliḥ, s'aixeca fins als 700 msnm. La majoria dels habitants viuen de la pesca. Kilmia n'és el principal poble.

## Flora i fauna

L'illa acull diverses espècies vegetals endèmiques, com ara la Ruellia kuriensis i la Convolvulus kossmatii. També és la llar del pardal d'Abd al Kuri, amb una població estimada de menys de 1.000 exemplars. L'illa ha estat reconeguda com una Àrea important per a la conservació de les aus per la BirdLife International per la presència d'aquest pardal i per les colònies de cua de jonc bec-roig i baldriga persa.
Dues espècies de sargantanes, Mesalina kuri i Pristurus abdelkuri , reben el nom de l'illa.

## Referències

* ↑ Steele, John. Ocean Currents: A Derivative of the Encyclopedia of Ocean Sciences, p. 160.
* ↑ GeoNames National Geospatial-Intelligence Agency. Retrieved 3 December 2011.
* 1 2 3 4 "ʿAbd al-Kūrī." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Online. Encyclopædia Britannica, 2011. Web. 6 October 2011.
* ↑ Schürmann (1974) pp. 24.
* 1 2 Nautical magazine (1878) pp. 809.
* ↑ National Geospatial-Intelligence Agency (2007) pp. 180.
* ↑ Abd al Kuri Sparrow Passer hemileucus
* ↑ 2010. "Passer hemileucus " In: IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.1. Arxivat 23 September 2011 a Wayback Machine. Downloaded on 6 October 2011.
* ↑ Redman; Fanshawe; Stevenson (2009) pp. 412.
* ↑ «Abd al-Kuri (Socotra)». BirdLife Data Zone. BirdLife International, 2021. [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael (2011). The Eponym Dictionary of Reptiles. Baltimore: Johns Hopkins University Press. xiii + 296 pp. ISBN 978-1-4214-0135-5. ("Abd el Kuri", p. 1; "Kur", p. 148).
* ↑ "Mesalina kuri ". The Reptile Database. www.reptile-database.org.
* ↑ "Pristurus abdelkuri ". The Reptile Database. www.reptile-database.org.
# Abdagaeses (Pàrtia)

Abdagaeses o Abdagases (segle i) fou un oficial de la cort de Pàrtia que va ajudar a Tiridates a pujar al tron. L'any 36 el rei Artaban III fou forçat per la noblesa a deixar el tron de Pàrtia i el pro romà Tiridates, net de Fraates III, fou posat al tron.
Segons Tàcit, Abdagaeses tenia dominat a Tiridates i li va impedir visitar les diverses i turbulentes tribus de Pàrtia, política que va portar a aquests clans a unir-se contra el rei i causar una guerra civil. En realitat Artaban III va fugir a Hircània i va reunir les tribus escites amb el suport de les quals va recuperar el poder l'any 37. Abdagaseses li va suggerir retirar-se a Mesopotàmia per aprofitar els avantatges dels dos grans rius, però els parts van considerar-ho una covardia del rei i el van abandonar; es diu també que les costums romanes del rei li havien fet perdre suport popular. La sort final d'Abdagaeses és desconeguda.

## Referències

* Matthew Bunson - Encyclopedia of the Roman Empire, 1994, ISBN 081602135X, 690 pags. En línia a:
# Acipenser medirostris

Acipenser medirostris és una espècie de peix pertanyent a la família dels acipensèrids. Es troba a Nord-amèrica, des de les illes Aleutianes i el golf d'Alaska fins a Ensenada (Mèxic).

## Descripció

Pot arribar a fer 250 cm de llargària màxima (normalment, en fa 130) i 159 kg de pes. 33-35 radis tous a l'aleta dorsal. 22-28 radis tous a l'aleta anal.

## Història natural

Hom creu que fa la posta en aigua dolça. És un peix d'aigua dolça, salabrosa i marina; demersal; anàdrom i de clima temperat (10 °C-20 °C; 65°N-32°N, 166°W-114°W) que viu entre 0-80 m de fondària. Pot assolir els 60 anys.
És comestible però els seus sabor i olor són desagradables. És inofensiu per als humans.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la construcció de preses, la dessecació dels rierols, la pèrdua de pous profunds, la inundació del seu hàbitat pels embassaments i la contaminació de l'aigua. A més, la caça furtiva que pateix al curs inferior del riu Fraser és preocupant.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «anglès Acipenser medirostris» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Morrow, J.E., 1980. The freshwater fishes of Alaska. University of. B.C. Animal Resources Ecology Library. 248p.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Hill, C.M., 1985. Klamath River Basin Fisheries Resource Plan: Various pagination. U. S. Department of Interior.
* ↑ Scott, W.B. i E.J. Crossman, 1973. Freshwater fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 184:1-966.
* ↑ Moser, M. (2022). "Acipenser medirostris." 2022 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2022. [Consulta: 3 abril 2023]

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Aitor Carrera i Baiget

Aitor Carrera i Baiget (Balaguer, 1976) és un filòleg català i professor de la Universitat de Lleida on hi dirigeix la Càtedra d'Estudis Occitans. És doctor cum laude en Filologia Catalana amb una tesi de lingüística occitana centrada en la descripció dels parlars gascons de la Vall d'Aran i el Comenge. Ha publicat nombrosos articles i recensions sobre dialectologia, sociolingüística, toponímia i gramàtica occitanes en revistes especialitzades com Estudis Romànics, Estudis de Llengua i Literatura Catalanes, Llengua i Literatura, Alazet, De Lingua Aragonensi i Llengua i Ús. És membre també de l'Institut d'Estudis Aranesos i fou director, designat per la Generalitat de Catalunya, de la comissió lingüística d'experts en llengua occitana encarregada de fixar la llengua del primer traductor automàtic occità-català.

## Obra publicada

* Petit atles lingüístic de la Vall d'Aran (Edicions Sidillà, 2023)
* L'occità. Gramàtica i diccionari bàsics (Pagès Editors, 2011)
* Caçaires de paraules (amb Lourdes Oliveras, Pagès Editors, 2009)
* Entre dues frontères. Estudis de lingüistica occitana (Pagès Editors, 2008)
* Gramatica aranesa (Pagès Editors, 2007)
* Toponímia de Bausen e des Quate Lòcs. Estudi sus eth lexic deth Baish Aran, Vielha (Conselh Generau d'Aran, 2001)

## Referències

* ↑ Gállego, Laura. «L'última fotografia de l'occità a la Vall d'Aran?». Vilaweb, 11-10-2023. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «El "Petit atles lingüístic de la Vall d’Aran" recull les diverses formes d'aranès per "salvar" un patrimoni de mil anys». La Manyana, 02-11-2023. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «Només el 25% dels aranesos reconeix l'aranès com a primera llengua». ACN, 05-04-2011. [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «Caçadors de Paraules - L'aranès (part 2)». [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ Sauzet, Patrick «Carrera, A. Gramatica aranesa». Llengua i ús: revista tècnica de política lingüística, 12-01-2008, pàg. 92–96. ISSN: 2013-052X.
# Al-Qarara

Al-Qarara (àrab: القرارة, al-Qarāra) és un municipi palestiní situat al nord de Khan Yunis, en la governació de Khan Yunis del sud de la Franja de Gaza. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques de Palestina, al-Qarara tenia 16,900 habitants a mitjans de 2006, la majoria d'ells musulmans.

## Referències

* ↑ «Al-Qarara». ésAdir. [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ «Projected Mid -Year Population for Khan Yunis Governorate by Locality 2004- 2006». Arxivat de l'original el 2012-02-07. [Consulta: 12 març 2017].
# Alberto Montero Soler

Alberto Montero Soler (Cornellà de Llobregat, 1 de febrer de 1970) és un professor i polític espanyol, diputat per Màlaga al Congrés dels Diputats durant les XI i XII legislatures.
És doctor en Ciències Econòmiques per la Universitat de Màlaga (2003) i professor d'Economia Aplicada a la mateixa universitat des de 1997. Entre 2009 i 2014 va ocupar els càrrecs de tresorer, vicepresident i president en el Centre d'Estudis Polítics i Socials. El 2012 va col·laborar amb la campanya d'Izquierda Unida a la presidència de la Junta d'Andalusia i posteriorment va ser director d'un projecte d'investigació per a la Conselleria de Foment i Habitatge. Responsable de l'àrea d'Economia de Podem, el desembre de 2015 va ser elegit diputat per Màlaga al Congrés, i reelegit el 2016.

## Referències

* ↑ Congrés dels Diputats. «Montero Soler, Alberto» (en castellà). Arxivat de l'original el 1 de desembre 2017. [Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ Congrés dels Diputats. «Alberto Montero Soler» (en espanyol). [Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ «Podem nomena portaveu d'Economia al president de la Fundació que va cobrar 3,7 milions del Govern de Veneçuela». , 14-02-2016 [Consulta: 8 juny 2018].
* ↑ «abci-perfil-alberto-montero-201502171921.html Alberto Montero, l'expresident de CEPS que va concedir la polèmica beca a Errejón». , 18-02-2015 [Consulta: 19 novembre 2017].
# Alejandro González Nappi

Alejandro González Nappi (Montevideo, 6 d'abril de 1973) és un exfutbolista uruguaià, que jugava de defensa.
Va militar en el Nacional de Montevideo en dues etapes, primer a les lligues 93/94 i 94/95, i després la segona meitat de la temporada 95/96. L'altra la va disputar amb l'Albacete Balompié, tot i que la seua carrera al conjunt manxec es redueix a un encontre en primera divisió. Posteriorment, va jugar amb els Wanderers de Montevideo entre l'estiu de 1996 i el gener de 1998, quan es va retirar.

## Referències

* ↑ «Alejandro González Nappi Statistiken» (en alemany). FB Ref. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Mosquera, David. «Alejandro González Nappi» (en castellà). Renaldinhos, 14-02-2016. [Consulta: 20 març 2022].
# Alejandro Granda Relayza

Alejandro Granda Relayza (Callao, 26 de novembre de 1898 - Lima, 3 de setembre de 1962) fou un cantant peruà, de la corda de tenor. Era fill de Vicente Granda i de Teresa Relayza.
La Temporada 1931-1932 va cantar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Discografia

* Alessandro Granda: Arias and Songs
* Madama Butterfly: Granda, Pampanini, Vanelli.Chorus and Orchestra of La Scala, Milan Lorenzo Molajoli
* La Gioconda: Granda, Arangi-Lombardi, Rota.Chorus and Orchestra of La Scala, Milan Lorenzo Molajoli 1931

## Referències

* La Discoteca Ideal de Intérpretes, Enciclopèdia Planeta

## Enllaços externs

* http://www.callao.org/informes/granda.htm Arxivat 2008-10-15 a Wayback Machine.
# Alejandro García Pujol

Alejandro García Pujol fou un polític valencià. El 1869 fou diputat i vicepresident de la diputació d'Alacant. A les eleccions generals espanyoles d'agost de 1872 fou elegit diputat pel districte de la Vila Joiosa en substitució de Pere Mata i Fontanet, però va renunciar poc més tard i deixà l'escó a Rafael Izquierdo. Després de la restauració borbònica es dedicà a les finances i el 1877 fou un dels fundadors de la Caixa d'Estalvis d'Alacant.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.236. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)