OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Randevillers

Randevillers és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 101 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Randevillers era de 101 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 50 eren cases i 8 eren apartaments. Dels 48 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 6 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 41 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 33 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Randevillers el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 12 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 38 eren actives i 14 eren inactives. De les 38 persones actives 36 estaven ocupades (21 homes i 15 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 14 persones inactives 8 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 2 d'empreses de construcció.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Randevillers hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 395 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Randevillers a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Randevillers a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Laviniasene

Laviniasene o Lavinianesine (en grec antic Λαουιανσηνή segons Estrabó, o Λαουινιανή segons Claudi Ptolemeu) era un dels quatre districtes o estratègies en què estava dividida la Capadòcia sota domini romà. S'estenia des del vessant nord de les muntanyes Amanus fins a l'Eufrates, al nord de la Saravene i a l'est de Muriane o Moriemene.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lavianesine». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 27 abril 2021].
# Picot negre de Guayaquil

El Picot negre de Guayaquil (Campephilus gayaquilensis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids. Habita els boscos de les terres baixes del Pacífic i vessant occidental dels Andes fins als 1300 m, al sud-oest de Colòmbia, oest d'Equador i nord-oest de Perú.
# Siphonops hardyi

Siphonops hardyi és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És endèmica del Brasil. Va ser descrit per George Albert Boulenger el 1888. El nom específic honora el col·leccionista i explorador belga F. Hardy du Dréneuf.
Viu al sòl o sota la fullaraca del bosc o sota les pedres del bosc primari, i també en plantacions i jardins rurals. És ovípar amb ous terrestres i desenvolupament directe, i no depèn de l'aigua per a la reproducció. Té entre 89 i 101 anells primaris i no supera els 18cm de longitud.

## Distribució

Sud-est del Brasil (São Paulo, Rio de Janeiro, Espírito Santo i Minas Gerais, encara que probablement més estès).
És una espècie que s'adapta fàcilment a canvis de l'hàbitat i no s'ha identificat cap risc major

## Referències

* ↑ Boulenger, George-Albert «XXIII.— Descriptions of new Brazilian batrachians». The Annals and magazine of natural history; zoology, botany, and geology, 1, 1888, pàg. 187–189. DOI: 10.1080/00222938809460705. ISSN: 0374-5481.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Amphibians, 22 April 2013, p. 90. ISBN 978-1-907807-44-2.
* 1 2 Caramaschi, Ulisses; Trefaut Rodrigues, Miguel; de Carvalho-e-Silva, Sergio Potsch; Gonçalves da Cruz., Carlos Alberto «Hardy's Caecilian Siphonops hardyi» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2004. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2004.RLTS.T59594A11957663.en.
* 1 2 Maciel, Adriano Oliveira; Santana, Diego J.; Da Silva, Emanuel Teixeira; Feio, Renato Neves «Amphibia, Gymnophiona, Caeciliidae, Siphonops hardyi Boulenger, 1888: distribution extension, new state record and notes on meristic data». Check List, 5, 4, 01-12-2009, pàg. 919. DOI: 10.15560/5.4.919. ISSN: 1809-127X.
* ↑ Vitt, Laurie J.; Caldwell, Janalee P. Herpetology : an introductory biology of amphibians and reptiles. Fourth edition, 2014, p. 455. ISBN 978-0-12-386920-3.
* ↑ Frost, Darrel R. «Siphonops hardyi Boulenger, 1888» (en anglès). Amphibian Species of the World, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
# Verma (Møre og Romsdal)

Verma és un poble situat al municipi de Rauma, comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Es troba al llarg de la ruta europea E136, a l'inici de la vall de Romsdal. El poble es troba al llarg de la línia de ferrocarril de Rauma, on un pont creua el riu Rauma. El nom poble és el mateix d'un riu que desemboca al riu principal de Rauma.
L'Església d'Øverdalen es troba a Verma. El poble de Bjorli es troba a 11 quilòmetres (6,8 milles) al sud, al municipi de Lesja.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Verma» (en noruec). [Consulta: 30 maig 2013].
# Tabarsaran

* Pel poble vegeu tabasarans, per la llengua vegeu tabasaran
Tabarsaran fou un antic principat del Caucas que existia sota el rei sassànida Cosroes I (Khusraw Anushirwan) a la meitat del segle vi. Estava a la zona muntanyosa a l'oest de Derbent al modern Daguestan.

## Història

Els seus sobirans portaven el títol de tabarsaranshahs (Xas de Tabarsaran) concedit o segurament confirmat pel rei persa Cosroes I el 560. El 642 va passar a domini àrab nominal. El califa Marwan II ibn Muhàmmad (744–750) va enviar una expedició al Caucas i el Tabarsaran Shah va acceptar pagar tribut. Després va dependre dels emirs de Derbent.
Al segle x regnava un emir àrab a Derbent que dominava la ciutat i els castells propers; un emir fill d'una germana d'Abd al-Malik de Derbent, governava al Tabarsaran. Després va estar sotmès generalment als shirvanshahs.
A la meitat del segle xiii era vassall de l'Horda d'Or.
Al segle xv el país es va islamitzar i va aparèixer un masum de Tabarsaran governant el territori amb una dependència més o menys efectiva de Xirvan i sota influència persa. El 1578 el príncep (usmu) de Tabarsaran es va sotmetre a l'Imperi Otomà però el 1606 els perses van reimposar el seu domini.
En enfonsar-se la dinastia safàvida, un tractat (1724) va regular la partició del Caucas entre Turquia i Rússia, i Tabarsaran va quedar dins la zona d'influència russa. Nadir Shah va recuperar el país per als perses (tractat de 1732 que retornava a Pèrsia tots els territoris al sud del Kura (Geòrgia) i tractat del 1735 que retornava els territoris entre el Kura i el Sulak). Tabarsaran va passar doncs el 1735 al domini persa, però les poblacions locals es van oposar als perses i Nadir Shah només va poder dominar de manera efectiva la zona de costa mentre la muntanya va restar independent; fortes lluites es van produir el 1742 i 1744.
Mort Nadir Shah (1747) Pèrsia es va enfonsar. Rússia no va tardar a tornar al Caucas, ignorant el tractat de 1735; el 1774 Rússia va intervenir enviant un destacament manat per Medem (1775) al usmiat de Kaytak, al nord de Tabarsaran, destacament que va devastar la regió; el 1784 el xamkhalat dels Kazi Kumuk, Murtada Ali, el territori del qual era al nord-oest del Tabarsaran, es va sotmetre a Rússia i el 1785 Rússia va nomenar un governador general del Caucas. El 1796 Rússia i Pèrsia van començar la lluita pel país; Derbent fou ocupada pels russos (1796) però poc després evacuada, sent reconquerida el 1806. El tractat de Gulistan del 1813 va suposar la fi del domini persa a la regió i Tabarsaran va passar a sobirania russa.
Els prínceps locals es va oposar als russos. El 1818 tots els prínceps menys el shamkhal dels Kazi Kumukh es van aliar contra Rússia. El governador Yermolov va poder sufocar la revolta i el títol d'usmi dels Kaytak fou abolit (1819) seguint el mateix camí el de masum de Tabarsaran (1828).

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, IV, 357
# Platja de Ribera l'Ouca

La platja de Ribera l'Ouca es troba en el conceyu asturià de Cudillero i pertany a la localitat de «Santa Marina». Forma part de la Costa Occidental d'Astúries, i està situada entre la Punta la Borona i la platja del Aguaduz, la qual presenta com a singularitat l'illot de La Zarza al seu centre.

## Descripció

La platja és realment un pedrer amb forma de petxina, té una longitud d'uns 120-130 m i una amplària mitjana d'uns 35 a 40 m. El seu peculiar nom es deu a l'evolució del vocable ocle (algues) —que va derivar a ouca—, El ocle és un producte dipositat a certes platges asturianes que ha estat tradicionalment utilitzat com a abonament de terres.
El seu entorn és rural i amb un baix grau d'urbanització i la perillositat és mitjana.
Els accessos són per als vianants i inferiors a un km però de difícil recorregut. El seu entorn és rural i amb un baix mitjà d'urbanització. El jaç està compost de sorres gruixudes i tons clars en petites quantitats, ja que la majoria del jaç ho cobreixen palets.
Per accedir a la platja el nucli de la qual de població més proper és Ballota, s'ha d'anar des del poble de «Santa Marina». La platja està al costat de la de Pumarín i estan separades per la «punta Borona», a l'occident de la Platja de Pumarín recorrent el mateix camí que per la de Pumarín, prenent una desviació passats uns 150 m de les ruïnes de «El Castell», que va ser utilitzat durant la Guerra Civil Espanyola com a lloc de vigilància pel seu estratègic emplaçament. Uns 150 m més endavant s'arriba a la vora del penya-segat, molt dissimulat per la vegetació pel que cal extremar la vista i la prudència, i uns 150 m més endavant hi ha un túnel en la pròpia vegetació, que cal travessar. A partir d'aquest punt s'inicia el descens per un perillós camí que complica, i molt, la baixada.
La platja no té cap mena de servei i pels quals s'atreveixen a baixar, es recomana la pesca submarina i la recreativa amb canya. Es reitera el perill que suposa baixar a la platja si no s'és expert i no es coneixen bé els camins.

## Referències

* 1 2 SL, EuroWeb Media, «Playa Ribera L'Ouca | Playas Cudillero | Turismo Asturias» (en castellà). Turismo Asturias, 29-10-2017.
* 1 2 Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 97. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Perla liui

Perla liui és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: la Xina i el subcontinent indi (incloent-hi el Nepal).

## Referències

* ↑ Geoffroy, 1762. Histoire abrégée des insectes qui se trouvent aux environs de Paris; dans laquelle ces animaux sont rangés suivant un ordre méthodique 2:229.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Contribution to the knowledge of Nepal stoneflies (Plecoptera) (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Sideroxylon foetidissimum

Sideroxylon foetidissimum, o màstic fals és una espècie de planta amb flors dins la família Sapotaceae. És originari de Florida,el Carib, i Amèrica central.

## Descripció

És un gran arbre de fins a 25 m. És de creixement ràpid i tendeix a florir tot l'any. Les flors fan olor de formatge. El fruit té una polpa gomosa i és comestible però més aviat és aliment dels ocells.

## Referències

* ↑ «Sideroxylon foetidissimum». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture. [Consulta: 27 gener 2009].
* ↑ http://www.tradewindsfruit.com/mastic.htm
# Verlinghem

Verlinghem és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2007 tenia 2.303 habitants. Limita al nord amb Quesnoy-sur-Deûle, a l'est amb Wambrechies, al sud-est amb Saint-André-lez-Lille i Lambersart, al sud amb Lompret, al sud-oest amb Pérenchies i al nord-oest amb Frelinghien.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.225 | 1.363 | 1.729 | 1.941 | 2.182 | 2.377 | 2.312 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001 - | Jacques Houssin | UMP |
# Supercompany

En física teòrica de partícules, un supercompany (també spartícula o superpartícula) és una partícula elemental hipotètica, predita en teories supersimètriques.
Segons la teoria de la supersimetria, cada fermió (i.e. tota partícula amb spin 1/2,3/2,..) hauria de tenir un supercompany bosònic (i.e. amb spin 0, 1, 2,..) i cada bosó hauria de tenir un supercompany fermiònic. Si la supersimetria fos una simetria exacte tots els supercompanys tindrien les mateixes masses que les partícules del Model Estàndard (SM). Si trobem supercompanys, les seves masses ens indicaran l'escala a la qual la supersimmetria és trencada.
Les partícules que són pseudoescalars (com l'axió) tenen 2 supercompanys: un fermiònic (axí) i un segon camp escalar real (saxió). Dins models estesos de supersimetria hi pot haver més d'un supercompany per a cada partícula del SM. Per exemple, amb dues còpies de supersimetria en quatre dimensions, un fotó tindria dos supercompanys fermiònics i un supercompany escalar. En zero dimensions és possible tenir supersimetria sense supercompanys. Tanmateix, aquesta és l'única situació teòrica on això es produeix.
La paraula spartícula presenta el prefix s- utilitzat per a anomenar els supercompanys dels fermions individuals (p. ex. l'stop del quark top).

## Llista de partícules supersimètriques

* Sfermions: Supercompanys dels fermions
** Squarks: supercompanys dels quarks
** Sleptons: supercompany del leptons
* Gaugí: Supercompanys dels bosons de gauge
** Gluins: supercompanys dels gluons
** Fotí: supercompany del fotó
** Weins (Winos en anglès): supercompanys dels bosons W$^±$
** Beí (Bino en anglès): supercompany del camp de gauge U(1) corresponent a la hipercàrrega feble
** Zetí (Zino en anglès): supercompany del bosó Z
** Gravití: supercompany del gravitó hipotètic
* Higgsins: supercompanys de diferents components del camp de Higgs
* Electrofeblins (electroweakinos en anglès)ː s'utilitza per a referir-se a weins i beins, combinats, o no, amb higgsins.
* Neutralí (combinació de gaugins neutres): barreja del beí i el Weí neutre, els 2 gaugins electrofebles neutres, i dels Higgsins neutres
* Carreguí (combinació de gaugins carregats): de Weins i Higgsins elèctricament carregats
* Axí i saxió: supercompanys de l'axió hipotètic
* Goldstí: fermió supercompany del bosó de Goldstone que emergeix hipotèticament en el trencament espontani de supersimetria (no té company al SM).
Els supercompanys neutres (neutralí, fotí, gravití i axí) poden ser la partícula supersimètrica més lleugera (LSP), candidata per a explicar la matèria fosca de l'univers.

## Producció de supercompanys

Si la teoria de supersimetria és correcta hauria de ser possible produir spartícules en col·lisions de partícules "normals" en acceleradors d'alta energia. Fer-ho no és fàcil car els supercompanys poden tenir masses fins a mil cops superiors a les de les seves partícules "reals" corresponents.

## Referències

* ↑ «A Supersymmetry primer» (en anglès). Adv.Ser.Direct.High Energy Phys. 21, 2010.
# Platja de Quintana

La Platja de Quintana està en el concejo de Valdés, en l'occident del Principat d'Astúries (Espanya) i pertany a la localitat de Quintana. Forma part de la Costa Occidental d'Astúries i s'emmarca dins del conegut com a Paisatge Protegit de la Costa occidental d'Astúries.

## Descripció

La seva forma és lineal i de gran longitud doncs té uns 900-920 m i una amplària mitjana de 30 m. L'entorn és pràcticament verge i una perillositat alta pels seus grans penya-segats. El jaç està format per palets amb afloraments rocosos i els accessos per als vianants, menors d'uns 500 m són fàcils i malgrat això és molt poc visitada. Els seus dos sectors, oriental i occidental, anomenats «Plumineiru» i «Aguaderíu» respectivament, donen els seus noms a aquestes parts de la llarga platja.
Per localitzar aquesta platja cal veure prèviament la situació dels pobles més propers que són: San Cristuébanu, Viḷḷamouros i Quintana des del centre dels quals, sense desviar-se de la carretera general es pren qualsevol carretera que es dirigeixi al nord fins a arribar a un camí que es divideix en dos als 500 m, havent-se de prendre el branc dret que per un altre camí, encara més estret arriba a un petit aparcament. Hi ha una desembocadura fluvial que desapareix durant les pleamares. La platja no té cap servei i l'única activitat recomanada és la pesca esportiva a canya. Cal extremar la precaució si es penetra en l'aigua per poc que sigui doncs els grans corrents i el seu contínua variació de diercció representa un seriós perill per al banyista. El dos d'agost de 2007 va aparèixer una balena encallada d'uns 14-15 m de longitud.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=546 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ «playa quintana PLAYA PLOMINERU, quintana valdes asturias,playas de valdes asturias,playas asturias,playas del cantabrico,y el cantabrico turismo rural y alojamientos en las playas de asturias,casas rurales,alojamientos cerca de playas,casas rurales mar» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-10-25. [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 85. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Ranuccio I de Parma

Ranuccio I Farnese o Ranuccio I de Parma (Parma, Ducat de Parma 1569 - íd. 1622) fou el 4t Duc de Parma, càrrec que va ocupar entre 1592 i 1622.

## Orígens familiars

Va néixer el 28 de març de 1569 a la ciutat de Parma, sent el segon fill del duc Alexandre I de Parma i Maria de Portugal. Fou net per línia paterna de Pere Lluís I de Parma i Gerolama Orsini, i per línia materna d'Eduard de Portugal i Isabel de Bragança.
Va morir el 5 de març de 1622 a la ciutat de Parma.

## Tron de Portugal

La mort el 1580 del seu besoncle el rei Enric I de Portugal sense descendència va desencadenar una crisi successòria quan Ranuccio tenia 11 anys. Com a fill de la filla gran d'Eduard de Portugal, fill del rei Manuel I de Portugal, Ranuccio era segons l'antic costum feudal, l'hereu legítim al tron de Portugal. No obstant això la condició del seu pare d'aliat i súbdit del rei Felip II de Castella, també pretendent al tron, va fer que els seus drets no fossin reclamats convenientment.

## Duc de Parma

A la mort del seu pare, ocorreguda el desembre de 1592, fou nomenat duc de Parma. Durant el seu regnat el ducat es va annexionar els territoris de Colorno, Sala Baganza i Montechiarugolo.
Va portar a terme una renovació cultural de la ciutat de Parma, donant suport les arts i la construcció del Teatre Farnese, revitalitzant la universitat de Parma i ampliant les muralles de la ciutat. Així mateix finalitzà la construcció del Palau de la Pilotta, cort de la família Farnese. Ranuccio I, però, també és recordat per la seva crueltat: un exemple en fou l'execució pública de 100 residents de Parma sospitosos de conspirar contra ell.

## Núpcies i descendents

Es casà el 7 de maig de 1600 a la ciutat de Roma amb Margarida Aldobrandini, filla de Joan Francesc Aldobrandini i Olímpia Aldobrandini, neboda aquesta del papa Climent VIII. D'aquesta unió nasqueren:
* Alexandre Francesc Farnese (1602)
* Maria Farnese (1603)
* Alexandre Farnese (1610-1630)
* Odoard I de Parma (1612-1646), duc de Parma, casat amb Margarida de Mèdici
* Onorat Farnese (1613-1614)
* Maria Caterina Farnese (1615-1646), casada el 1631 amb Francesc I d'Este
* Maria Farnese (1618)
* Victòria Farnese d'Este (1618-1649), casada el 1648 amb Francesc I d'Este
* Francesc Maria Farnese (1620-1647), cardenal

## Enllaços externs

* (anglès) http://www.genealogy.euweb.cz/italy/farnese2.html
# Llengües de Belize

Les llengües de Belize són principalment l'anglès, el crioll i el castellà. L'idioma oficial de Belize és l'anglès, llengua materna del 3,9% de la població. El castellà és l'idioma més parlat, a causa que és llengua materna del 52,1% de la població i llengua secundària d'un altre 35,8%. Els diversos grups maies que habiten a Belize encara parlen els idiomes originals del maia, la llengua indígena més parlada al país és l'idioma kektxí, li segueix el mopan i després el yukatek que és àmpliament parlat en Mèxic i en menor escala en Guatemala. La llengua criolla del país, el Crioll de Belice (similar als dialectes criolls de les illes del Carib de parla anglesa) és la llengua materna del 32,9% de la població.
L'anglès és la llengua primària de l'educació pública, al costat del castellà que és ensenyat a les escoles primàries i també a les escoles de nivell secundari. Per aquest motiu de vegades bona part dels belicenys diuen que Belize és un estat bilingüe (anglès i espanyol).

## Taula dels idiomes parlats a Belize

Competència lingüística en anglès i castellà :
| Idioma | Llengua Materna | Segona Llengua | Total |
| Anglès | 5,6% | 74,4% | 80% |
| Castellà | 43% | 20% | 63% |
Idiomes a Belize segona el cens de 2000. :
| Idioma | Parlants com a llengua materna | Percentatge | Parlants com a primera llengua | Percentatge |
| Castellà | 94.422 | 46,0% | 88.121 | 43,0% |
| Crioll de Belice | 67.527 | 32,9% | 75.822 | 37,0% |
| Kektxí | 10.142 | 4,9% | 9.314 | 4,5% |
| Anglès | 7.946 | 3,9% | 11.551 | 5,6% |
| Mopan | 6.909 | 3,4% | 6.093 | 3,0% |
| Garifuna | 6.929 | 3,4% | 4.071 | 2,0% |
| Plautdietsch | 6.783 | 3,3% | 6.624 | 3,2% |
| Xinès | 1.607 | 0,8% | 1.529 | 0,7% |
| Yukatek | 1.176 | 0,6% | 613 | 0,3% |
| Hindi | 280 | 0,1% | 193 | 0,1% |
| Altres / sense resposta | 1.402 | 0,7% | 1.192 | 0,6% |

## Belize a Llatinoamèrica

Belize, tradicionalment un país aïllat de la resta d'Amèrica Llatina, ha buscat recentment un acostament als seus veïns, sol·licitant l'admissió en l'Organització d'Estats Iberoamericans i en les Cimeres Iberoamericanes. No obstant això, a causa del no reconeixement de l'espanyol com a idioma oficial per part de Belize, la integració no s'ha dut a terme encara.

## Referències

* ↑ http://cvc.cervantes.es/lengua/anuario/anuario_06-07/pdf/paises_42.pdf
* ↑ 2010 Cens de Belize Detallat demogràficament de 2000 i 2010. belize.com (2011).

## Vegeu també

* Demografia de Belize
# Siderogel

Un siderogel, del grec: sideros = ferro i de gel, és un mineral amorf que consta d'oxihidròxid de ferro, FeO(OH), que es presenta en alguns minerals amb ferro de torberes. És de color negrós, marronós i marró roenc. Sovint és vitrós i translúcid. Es troba a Euràsia.

## Referències

* ↑ «Siderogel» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Fotografia d'un siderogel