OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions parlamentàries finlandeses de 1979

Les eleccions parlamentàries finlandeses del 1979 es van celebrar el 18 de març de 1979. El partit més votat fou el socialdemòcrata i el seu cap Mauno Koivisto fou nomenat primer ministre de Finlàndia.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 18 de març de 1979 al Parlament finlandès
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Socialdemòcrata de Finlàndia | 691.512 | 23,89 | 52 | -2 |
| | Partit de la Coalició Nacional | 626.764 | 21,65 | 47 | +12 |
| | Lliga Democràtica Popular Finlandesa | 518.045 | 17,40 | 35 | -6 |
| | Partit del Centre | 500.478 | 17,29 | 36 | +3 |
| | Lliga Cristiana de Finlàndia | 138.244 | 4,77 | 9 | - |
| | Partit Rural de Finlàndia | 132.457 | 4,58 | 7 | +5 |
| | Partit Popular Suec | 122.418 | 4,23 | 9 | - |
| | Partit Popular Liberal | 106.560 | 3,68 | 4 | -5 |
| | Partit Constitucional Popular | 34.958 | 1,21 | 0 | -1 |
| | Representants de les Illes Aland | 9.286 | | 1 | |
| | Total (participació 81,2%) | 2.894.446 | 100.0 | 200 | |
| Font: Eduskuntavaalit 1927–2003 Arxivat 2007-10-02 a Wayback Machine. ||||||
# Emirates Office Tower

Emirates Office Tower és un gratacel gegantí de la ciutat de Dubai, a la Unió dels Emirats Àrabs, de 354,6 metres d'altura. Juntament amb la Jumeirah Emirates Towers Hotel forma les Torres dels Emirats. És la torre més alta del país, seguida de Burj al-Arab, de 321 metres, a la qual li va llevar el lloc de gratacel més alt dels Emirats Àrabs el 2000. Aviat deixarà de ser la torre més alta del país passant a ésser el 2010 la vuitena, donat el gran boom de gratacels que s'estan construint en aquesta ciutat.
De 1999 a 2000, la torre més alta del país era Burj al-Arab. Té 54 pisos i amida 354.6 metres d'altura.

## Referències

* ↑ «Emirates Tower One» (en anglès). skyscraper page. Skyscraper Source Media.
# Eli Ohana

Eli Ohana (Jerusalem, 1 de febrer de 1964) és un exfutbolista israelià de la dècada de 1980 i entrenador.
Fou 50 cops internacional amb la selecció israeliana.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Beitar Jerusalem FC, KV Mechelen i S.C. Braga.

## Referències

* ↑ «ynet אלי אוחנה. אלוף התדמיות – חדשות ספורט». Ynet.co.il, 20-06-1995. [Consulta: 27 gener 2011].
* ↑ «בית"ר.נט – אתר האוהדים של בית"ר י-ם – אלי אוחנה – "המלך"». Beitar-jerusalem.net. Arxivat de l'original el 1 d’agost 2008. [Consulta: 27 gener 2011].
* ↑ Eli Ohana a National-Football-Teams.com (anglès)
# Partit Socialista Romanès

El Partit Socialista Romanès (en romanès Partidul Socialist Român, PSR) fou un partit polític romanès d'ideologia socialista fundat el 1992. Va ser breument representat al Parlament romanès després que dos diputats, elegits a la llista del Partit de la Gran Romania, s'incorporessin a l'organització el 2002, malgrat van romandre només un any.
A les eleccions legislatives romaneses de 2008 només va obtenir 585 vots (el 0,01% dels vots). L'any 2015, el Partit de l'Aliança Socialista va assumir el nom PSR després que el Tribunal de Bucarest eliminés el partit del registre d'organitzacions polítiques.

## Enllaços externs

* Partit Socialista Romanès (romanès)
# Lutròfor

Un lutròfor (en grec antic: λουτροφόρος; en grec modern: λουτρόν/loutron y φέρω/pherō, vas per a 'portar l'aigua del bany') és un tipus de vas de ceràmica grega caracteritzat per tenir un coll allargat amb dues nanses. El lutròfor va ser usat per a portar aigua durant els rituals de la celebració de matrimonis o funerals, i era col·locat a les tombes de les dones solteres.
El dia anterior a l'enllaç nupcial o al matí del dia escollit, les amigues de la promesa recollien aigua al lutròfor per al seu bany. Es procedia així perquè, a més a més de neteja física de la núvia, tenia un doble concepte de ritual de ruptura de la núvia amb la seva vida anterior i de fertilitat, així com l'aigua fecunda la terra.
El lutròfor mateix era un motiu de les làpides, bé com un relleu –per exemple, el lècit a l'estela de Paneci– o bé com a vas de pedra. Se n'han trobat molts a la zona funerària del Ceràmic d'Atenes, algun dels quals es conserva al Museu Arqueològic Nacional d'Atenes.
La producció de lutròfors va començar al període arcaic de Grècia –com es reflecteix en la diversa decoració geomètrica– i es va mantenir fins al final de l'època hel·lenística; adquirí particular rellevància en la Magna Grècia. Artísticament es produeix una evolució des de la forma vascular interessada sobretot en les nanses, cada vegada més elaborades i barroques, i la forma general del vas, més estilitzats i allargats.
El lutròfor és una forma de vas ben documentat, i pot trobar-se en jaciments arqueològics de la conca del Mediterrani afectats per la colonització grega.

## Referències

* ↑ «Hidria griega» (en castellà) p. 6. [Consulta: 1r febrer 2014].

## Bibliografia

* John Boardman, Storia dei vasi greci: vasai, pittori e decorazioni. Roma, Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato, Libreria dello Stato, 2004.

## Enllaços externs

* Image of the Relief-Loutrophoros of Panaetius (anglès).
# Ventall de crosta hirsut

El ventall de crosta hirsut, també anomenat crosta de soca hirsuta (Stereum hirsutum), és un fitopatogen d'alguns arbres. S. hirsutum al seu torn és parasitat per certes altres espècies de fongs com el fong gelatinós anomenat Tremella aurantia. Els substrats per a S. hirsutum inclouen branques i fustes mortes tant de coníferes com d'arbres de fusta dura (incloent la d'alzina).
Fa cossos fructífers com conquilles de fins a 8 cm de diàmetre, per sota l'himeni és llis. Ocasiona un podriment blanc de la fusta.

## Referències

* ICHN Bages Arxivat 2012-10-29 a Wayback Machine.
* C. Michael Hogan, Witch's Butter: Tremella mesenterica, GlobalTwitcher.com, ed; N. Stromberg Arxivat 2012-09-21 a Wayback Machine.
* Species Fungorum. 2009. Synonymy: Stereum hirsutum
* USDA. 2009, USDA Fungal Database: Stereum hirsutum database

## Referències

* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ C. Michael Hogan. 2009
* ↑ USDA. 2009
# Camí del Mas de Gassot

El Camí del Mas de Gassot és un camí del terme de Reus, al Baix Camp
És a la partida de Monterols. Arrenca a la carretera d'Alcolea, o de Falset, vora el Mas de Gassot, mas desaparegut i on ara hi ha una indústria, i va paral·lel durant un temps amb el barranc del Mas de Gassot. Pren una direcció nord-oest i travessa la via del tren per un petit pontet. S'encreua amb el camí de Riudoms a Castellvell, travessa el barranc del Tecu sota el Mas de la Victòria i d'allà en amunt s'enfila per la part nord de la partida de Monterols fins al Mas de la Campana. Fins al Mas de la Victòria coincideix en alguns trams amb el camí dels Cinc Camins, que per aquesta zona es perd.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 258. ISBN 8486387655.
# Bussiera de Nosarinas

Bussiére Sent Jòrge (en francès Bussière-Saint-Georges) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 184 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Pays de Boussac.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 422 | 355 | 256 | 239 | 184 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marcel Deschamps | |
| 2008- | Gérard Thomazon | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Casalís

* Per a altres significats, vegeu «Casalís (Landes)».
Casalís (occità) o Cazalis (francès) és un municipi francès al departament de la Gironda (regió de la Nova Aquitània).
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 167 | 199 | 180 | 158 | 177 | 179 | 215 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
Viccionari
# Cebu (desambiguació)

* No s'ha de confondre amb zebú.
«Cebu o Cebú» té aquests significats:
* Cebu, illa de la regió de Visayas Centrals, a les Filipines
* Cebu (ciutat), ciutat de les Filipines, capital de la província del mateix nom
* Província de Cebu, província filipina que comprèn l'illa homònima i d'altres menors
* Arquebisbat de Cebu
# Castell de Xiva

El castell de Xiva està situat al municipi de Xiva, en la comarca de la Foia de Bunyol (País Valencià). És una fortalesa medieval d'origen musulmà edificada sobre restes romanes, que es localitza en un turó des del qual es domina la població i que formava part del conjunt defensiu de la població de València, controlant les seues comunicacions amb l'interior.

## Descripció

El castell se situa sobre una plataforma plana i allargada en la part alta del turó, adaptant-se al terreny en adreça nord-sud.
La fortalesa constava de tres línies defensives i si bé es troba en ruïna, queden restes de llenços de la muralla i una torre, construïdes amb tapial.
Poden distingir-se dues parts, una d'elles, la seloquia se situa en la part més alta, i on reutilitzant les restes de la fortalesa, es va construir en el segle xviii una ermita.

## Vegeu també

* Xiva
* Història del País Valencià
* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
# Ceggia

Ceggia (vènet Zeja) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Venècia. L'any 2007 tenia 5.983 habitants. Limita amb els municipis de Cessalto (TV), San Stino di Livenza, San Donà di Piave i Torre di Mosto.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Massimo Beraldo | Centreesquerra |
# Caseyita

La caseyita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom en honor de William H. Casey (n. 1955, San Francisco, Califòrnia, EUA), professor de química a la Universitat de Califòrnia Davis College of Letters and Science, pel seu treball sobre compostos de vanadi i polioxometal·lats.

## Característiques

La caseyita és un òxid de fórmula química [(V$^{5+}$O₂)Al$_{10-x}$(OH)$_{20-2x}$(H₂O)$_{18-2x}$]₂[H₂V$^{4+}$V$^{5+}$$_9$O$_{28}$][V$^{5+}$$_{10}$O$_{28}$]₂(Na,K,Ca)$_{2-y}$(SO₄)$_{2-}$z·(60+8x+y+4z)H₂O (x = 0-2.5; y = 0-2; z = 0-2). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 73526, 73527, 73528,73529, 73530 i 73531.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir d'exemplars recollits a tres mines diferents de l'estat nord-americà de Colorado, una d'elles al comtat de Mesa: la mina Packrat, a la localitat de Gateway; i les altres dues al comtat de San Miguel: les mines Burro i West Sunday, ambdues al districte miner d'Slick Rock. Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Caseyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 juliol 2021].
# Chestertown

Chestertown és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 4.746 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chestertown tenia 4.746 habitants, 1.891 habitatges, i 945 famílies. La densitat de població era de 702,1 habitants per km².
Dels 1.891 habitatges en un 18,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,8% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 50% no eren unitats familiars. En el 41,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,61.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,4% tenia menys de 18 anys, un 25,6% entre 18 i 24, un 18,5% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 24,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.530 $ i la renda mediana per família de 40.960 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.283 $ mentre que les dones 25.513 $. La renda per capita de la població era de 18.769 $. Entorn del 12,8% de les famílies i el 18,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chestertown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chestertown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Chestermanita

La chestermanita és un mineral de la classe dels borats, que pertany al grup de l'ortopinakiolita. Rep el seu nom en honor de Charles Wesley Chesterman (1913-1991), geòleg i mineralogista de la divisió de Mines i Geologia de Califòrnia, a San Francisco (Estats Units), qui va descobrir els primers exemplars.

## Característiques

La chestermanita és un borat de fórmula química Mg₂(Fe$^{3+}$,Mg,Al,Sb$^{5+}$)(BO₃)O₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1986. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la chestermanita pertany a «06.AB: borats amb anions addicionals; 1(D) + OH, etc.» juntament amb els següents minerals: hambergita, berborita, jeremejevita, warwickita, yuanfuliïta, karlita, azoproïta, bonaccordita, fredrikssonita, ludwigita, vonsenita, pinakiolita, blatterita, ortopinakiolita, takeuchiïta, hulsita, magnesiohulsita, aluminomagnesiohulsita, fluoborita, hidroxilborita, shabynita, wightmanita, gaudefroyita, sakhaïta, harkerita, pertsevita-(F), pertsevita-(OH), jacquesdietrichita i painita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta en skarns de Lakeshore, al comtat de Fresno, a Califòrnia, Estats Units, on sol trobar-se associada a altres minerals com: calcita, ludwigita, fluoborita, wightmanita, espinel·la, brucita, safflorita i löllingita. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Chestermanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juny 2017].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Cañamero

Cañamero és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).
# Cañaveral de León

Cañaveral de León és un poble de la província de Huelva (Andalusia), que pertany a la comarca de Sierra de Huelva.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 539 | 514 | 515 | 501 | 489 | 474 | 464 | 434 | 419 |

## Enllaços externs

* Cañaveral de León - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
# Cañas y barro (pel·lícula)

Cañas y barro és una pel·lícula de coproducció hispano-italiana dirigida per Juan de Orduña el 1954 i basada en la novel·la homònima de Vicent Blasco Ibáñez. Aquesta pel·lícula va suposar el debut cinematogràfic de l'actor de Chiclana José Moreno.

## Argument

La pel·lícula narra la història de tres generacions de la família dels Paloma a l'Albufera valenciana a principis del segle XX. Des del Tío Paloma, el remer més ràpid de la comarca, passant pel seu fill Tono, que decideix dedicar-se al cultiu d'arròs trencant una centenària tradició familiar d'activitat pesquera, fins al jove Tonet, l'últim representant de la saga. Tonet és enamorat de Neleta des que eren infants, però es veuen obligats a separar-se quan Tonet és reclutat per anar a Cuba durant la guerra hispano-estatunidenca. L'ambiciosa Neleta decideix llavors casar-se amb Cañamel, un hostaler benestant i vidu. Quan Tonet torni de Cuba Neleta mantindran relacions d'amagat. Poc després Cañamel mor però deixa una clàusula al testament que especifica que si Neleta es torna a casar, tots els seus diners passaran a la seva cunyada Samaruca. Per no perdre l'herència, Neleta decideix mantenir en secret la seva relació amb Tonet. Però la situació es complica quan queda embarassada.

## Repartiment

* Erno Crisa: Jaime
* Delia Scala: Marieta
* Anna Amendola: Neleta
* José Nieto: Tono
* Virgilio Teixeira: Tonet
* Saro Urzì: Cañamel
* Félix Fernández García: Tío Paloma
* Aurora Redondo: Samaruca

## Premis

La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 200.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1954.

## Referències

* ↑ Palude tragica, Corriere d'Informazione, 11-12 luglio 1956
* ↑ Cañas y barro de Juan de Orduña (1954) contada por DQVlapeli
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-114

## Enllaços externs

* Clip de la pel·lícula a YouTube
# Caspar Lehmann

Caspar Lehmann (alemany: Caspar Lehman) (segle XVI - Praga, 1623) fou un artesà alemany tallador de gemmes i gravador de vidre. En la primera dècada del segle xvii, Lehmann va adaptar les tècniques d'utilització de rodes de coure i bronze per gravar gemmes i per gravar vidre. Tot i que tant el gravat de tall (Tiefschnitt, "tall profund") com el d'alt relleu (Hochschnitt, "tall alt") sobre vidre havien estat practicats des de temps antics, Lehmann va ser el primer gravador de vidre modern que va desenvolupar una tècnica avançada amb un estil personal. El seu primer treball datat és un got de vidre, de 1605. El 1609, va rebre un privilegi exclusiu de l'emperador Rudolf II a Praga per poder gravar vidre.
El seu alumne Georg Schwanhardt va fundar l'escola de gravadors de Nuremberg.

## Galeria

* Caspar Lehmann, panell amb un retrat de Christian II, elector de Saxònia, 1602 o 1606, Museu d'Arts Decoratives a Praga
* Caspar Lehmann, vas de copa amb els escuts de Wolf Sigismund von Losenstein i Susana von Rogendorf, i tres figures al·legòriques de 1605, Museu d'Arts Decoratives a Praga
* Vidre fabricat per Caspar Lehmann
* Vidre documentat al museu V&A

## Referències

* ↑ Bohemian glass on Britannica
* ↑ Caspar-Lehmann on Britannica

## Vegeu també

* Cristall de Bohemia
* Vidre bufat
* Vidre del bosc
* Vidre d'Hebron
* Vidre romà

## Enllaços externs

* ecrystal.cz Arxivat 2019-03-08 a Wayback Machine.
# Catla catla

Catla catla és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Àsia: el Pakistan, l'Índia, Bangladesh, el Nepal i Myanmar.
És un peix bentopelàgic i de clima subtropical (18 °C-28 °C). Els mascles poden assolir 182 cm de longitud total i 38,6 kg de pes.

## Referències

* ↑ «Catla catla». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Mirza, M.R., 2002. Checklist of freshwater fishes of Pakistan. Department of Zoology, Government College University, Lahore, Pakistan.
* ↑ Shaji, C.P., P.S. Easa i A. Gopalakrishnan, 2000. Freshwater fish diversity of Western Ghats. p. 33-35. A: Ponniah, A.G. i A. Gopalakrishnan. (eds.). Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., Índia. 1, 347 p.
* ↑ Ahmed, M., 1991. A model to determine benefits obtainable from the management of riverine fisheries of Bangladesh. ICLARM Tech. Rep. 28, 133 p.
* ↑ Al-Mamun, A., 2003. A hand guide for identification of inland fishes of Bangladesh. WorldFish Centre-Bangladesh.
* ↑ Shrestha, J., 1994. Fishes, fishing implements and methods of Nepal. Smt. M.D. Gupta, Lalitpur Colony, Lashkar (Gwalior), Índia. 150 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Menon, A.G.K., 1999 Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
# Catllar

«Catllar o el Catllar» té aquests significats:
* Catllà, comuna del Conflent, a la Catalunya del Nord
* El Catllar, vila i municipi a la comarca del Tarragonès
* El Catllar (Vilallonga de Ter), entitat de població al municipi de Vilallonga de Ter (Ripollès)
* Batalla del Catllar, enfrontament del 1641 durant la Guerra dels Segadors
* Castell del Catllar, edifici al municipi tarragonès del Catllar
* Castell del Catllar (Vilallonga de Ter), edifici al municipi de Vilallonga de Ter
* Pantà del Catllar, embassament del riu Gaià, creat per una presa al municipi del Catllar, que s'estén pels termes del Catllar, Vespella
* Puig del Catllar, muntanya al municipi de Ripoll a la comarca del Ripollès
* Serra del Catllar, serra a cavall dels municipis de Queralbs i de Vilallonga de Ter a la comarca del Ripollès
# Chiromantis petersii

Chiromantis petersii és una espècie de granota que es troba a Kenya, Tanzània i Etiòpia.

## Referències

* Fordham et al (2006). Chiromantis petersii. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 1 gener 2008 (en anglès).
# Cheilodipterus novemstriatus

Cheilodipterus novemstriatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 8 cm de llargària màxima.
* És de color gris platejat amb 4 ratlles negres.
* Presenta un punt oval negre encerclat per una àrea groga a la part mitjana del peduncle caudal.
* Té un punt de color negre a la superfície dorsal del peduncle caudal.
* Aletes pàl·lides.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical (30°N-10°S) que viu a 1-10 m de fondària entre les espines dels eriçons de mar del gènere Diadema en grups de fins a 30 individus (el nombre total depèn de la mida de l'eriçó i la longitud dels peixos).

## Distribució geogràfica

Es troba al mar Roig, el golf d'Oman i el golf Pèrsic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Cheilodipterus novemstriatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Randall, J.E., 1995.
* ↑ Randall, J.E., 1986. Red Sea reef fishes. Londres, Immel Publishing. 192 p.
* ↑ Carpenter, K.E., F. Krupp, D.A. Jones i U. Zajonz, 1997. FAO species identification field guide for fishery purposes. Living marine resources of Kuwait, eastern Saudi Arabia, Bahrain, Qatar, and the United Arab Emirates. FAO, Roma, Itàlia. 293 p.
* ↑ Khalaf, M.A., 2005. Fish fauna of the Jordanian Coast, Gulf of Aqaba, Red Sea. Journal of King AbdulAziz University-Marine Sciences. Vol. 15.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Gon, O., 1993. Revision of the cardinalfish genus Cheilodipterus (Perciformes: Apogonidae), with description of five new species. Indo-Pacific Fishes (22):59 p.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB