OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Loarre

El castell de Loarre (en aragonès castiello de Lobarre) és un castell romànic situat sobre la serra de Loarre, a uns 35 km d'Osca, a l'Aragó. Des de la seva posició es té un control sobre tota la plana de la Foia d'Osca i en particular sobre Bolea, principal plaça musulmana de la zona i que controlava les riques terres agrícoles de la plana.
El castell s'assenta sobre un promontori de roca calcària que utilitza com a fonaments. Això suposava un gran avantatge defensiu, ja que així els murs no podien ser minats (tècnica habitual en el setge de fortaleses, que consistia a construir un túnel per sota del mur per a després enfonsar-lo i obrir així una bretxa per la qual assaltar). A més està envoltat per una muralla amb torrasses.
El castell està en bastant bon estat de conservació (llevat de la part de l'antic castell de Sanç III de Navarra, molt més deteriorada) i és considerada una de les fortaleses romàniques més ben conservades d'Europa. Destaca la petita capella que hi ha a l'entrada (amb una increïble acústica) i la majestuosa església del castell (de la qual desgraciadament es desconeix el parador de les pintures romàniques) en la que crida l'atenció la cúpula pel poc habitual que és en el romànic.

## Història

Va ser construït el segle xi per ordre del rei Sanç III, per organitzar els atacs contra Bolea. La construcció inicial va ser posteriorment ampliada a la que coneixem avui en dia durant el regnat de Sanç I d'Aragó i Pamplona, sota el regnat del qual es va procedir a la fundació d'un monestir a l'esmentat castell.
Durant el segle xii la zona deixà de ser fronterera i el castell va perdre la seva funció inicial d'avançada contra les terres musulmanes.
El segle xv, després del Compromís de Casp, durant la Revolta del comte d'Urgell, Anton de Luna i Jèrica i Brianda de Luna van quedar bloquejats al castell, que caigué a començaments de 1414, donant-se per sufocada la revolta. Més tard, la població que vivia als peus del castell es trasllada a l'actual vila de Loarre, reutilitzant materials de la fortalesa.

## Curiositats

El castell de Loarre va ser protagonista del rodatge de la pel·lícula El regne del cel de Ridley Scott, protagonitzada entre altres per Orlando Bloom, Eva Green, Liam Neeson i Jeremy Irons. El poble de Loarre va participar en el rodatge del film fent d'extres. El castell pot veure's en diverses ocasions durant la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Loarre». Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 16 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Web del castell de Loarre
* Web oficial de l'Associació d'Amics del Castell de Loarre
* Romànico Aragonés: Castell de Loarre Arxivat 2017-08-10 a Wayback Machine.
# Cal Barons

Cal Barons és un edifici del municipi de Berga protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una casa entre mitgeres estructurada en planta baixa i dos pisos superiors. Destaca el parament, fet de maó, amb relleu al voltant de totes les obertures, creant una animació murària força característica. A la planta baixa hi ha un local comercial amb dues grans entrades, dos arcs escarsers. L'entrada de l'habitatge és un arc rebaixat que sobre seu el maó dibuixa formes triangulars. Als pisos superiors trobem tres obertures a cada pis, dues d'elles balcons amb barana de ferro forjat inspirada en motius vegetals ondulants. L'edifici és rematat per una sanefa, record de les dents de serra romàniques.

## Història

A la mènsula de pera centrada al primer balcó hi figura gravada la data de 1905.

## Referències

* 1 2 «Cal Barons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Dolops

Els dolops (en llatí dolopes, en grec antic Δόλοπες) eren una tribu epirota. El seu país és conegut per Dolòpia. Tenien al nord als athamans; a l'est als tessalis; al sud als etolis; i a l'oest als amfílocs. Eren governats per un rei, tributari de Tessàlia i després de Macedònia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tessalia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 desembre 2020].
# Homedale

Homedale és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 2.528 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Homedale tenia 2.528 habitants, 842 habitatges, i 595 famílies. La densitat de població era de 1.109,2 habitants/km².
Dels 842 habitatges en un 42,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 29,3% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,66.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 16,2% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.196 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.740 $ mentre que les dones 19.722 $. La renda per capita de la població era de 10.986 $. Aproximadament el 17,8% de les famílies i el 20,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Homedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Homedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Olga (Florida)

Olga és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.398 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Olga tenia 1.398 habitants, 515 habitatges, i 402 famílies. La densitat de població era de 127 habitants/km².
Dels 515 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,9% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 21,9% no eren unitats familiars. En el 18,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 12,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.000 $ i la renda mediana per família de 57.298 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.604 $ mentre que les dones 23.333 $. La renda per capita de la població era de 19.826 $. Entorn del 4% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Olga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Olga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Apalis fuscigularis

Apalis fuscigularis és una espècie d'ocell de la família dels cisticòlids (Cisticolidae) endèmica de les muntanyes Taita, Kenya. Anteriorment es considerava que era una subespècie de l'apalis de collar (Apalis thoracica).
En català rep el nom d'apalis dels Taita, en anglès: Taita Apalis i en francès: Apalis des Teita.

## Descripció

És un ocell arbori de port mitjà, que fa de 14 a 16 cm de llarg i pesa uns 10 a 12 g. El plomatge és gris fosc a l'esquena amb tons una mica més foscos a les ales i cua. La gola i el pit són negres i el ventre blanquinós. Els ulls són d'un blanc platejat. La crida és un "pillipp, pillippp" repetitiu, mentre que el cant del mascle és un fort "chwii, chwii" o "chiwk, chiwk, chiwk", al qual se sol sumar la femella formant un duet.

## Hàbitat

L'hàbitat natural són els boscos montans humits tropicals. Està amenaçat per pèrdua d'hàbitat.
És un dels ocells més escassos del món. S'estima que la població actual és d'uns 300 a 650 individus madurs, encara que el relleu realitzat el 2009–2010 indica que la població ha disminuït de forma notable en tot el seu hàbitat i avui és possible que la població amb prou feines arribi a 60 a 130 exemplars. La majoria del bosc original ha estat cultivat o reforestat amb espècies d'arbres no nadius, tot i que se sap poc sobre les causes d'aquesta caiguda abrupta de població. No obstant això, una gran sequera que va tenir lloc el 2009 pot ser que hagi estat el factor determinant. Es troba molt fragmentada.

## Referències

* ↑ «Apalis fuscigularis (apalis dels monts Taita) - Avibase». [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Apalis fuscigularis». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/01/2023(català)
* ↑ «apalis dels monts Taita (Apalis fuscigularis) :: xeno-canto». [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ Handbook of the Birds of the World – Volume 16 (en anglès). Barcelona: Lynx Edicions.
* ↑ «Apalis fuscigularis: BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2021: e.T22713719A179050057» (en anglès). IUCN, 10-07-2020. DOI: 10.2305/iucn.uk.2021-3.rlts.t22713719a179050057.en.

## Enllaços externs

* Dades de l'espècie a BirdLife.org
# Eugene Polley

Eugene J. Polley (Chicago, 29 de novembre de 1915 – Downers Grove, 20 de maig de 2012) fou un enginyer americà que treballà per a Zenith Electronics i que guanyà certa notorietat arran del seu invent del primer comandament a distància sense fil per a la televisió.

## Referències

* ↑ «IEEE Masaru Ibuka Consumer Electronics Award» (en anglès). Institute of Electrical and Electronics Engineers. [Consulta: 22 maig 2012].
# Carta de Pere a Felip

La Carta de Pere a Felip està inclòs en el segon i últim lloc del Còdex VIII dels Manuscrits de Nag Hammadi (NH VIII 132-140), i té unes nou pàgines.
És una paràfrasi gnòstica d'un fragment de l'Evangeli de Lluc (Lc 24), escrit entre els segles II i IV segurament en llengua grega però que només s'ha conservat en llengua copta. La carta s'inicia dient que és un escrit de l'apòstol Pere a l'apòstol Felip, però el text no és del gènere epistolar sinó que sembla una barreja de gèneres literaris de la mateixa manera que l'Epístola d'Eugnostos, el Llibre Secret de Jaume, i el Tractat de la Resurrecció. Adopta parcialment l'estructura d'una homilia i està formada per les preguntes que un deixeble fa al seu mestre. És com un "evangeli" o un diàleg de "revelació" de contingut gnòstic, on Jesús respon a les preguntes dels deixebles, encara que més aviat fa un monòleg i els deixebles hi estan d'acord i donen les gràcies.
És un llibre que, tot i el seu contingut gnòstic, presenta molts punts ortodoxos. L'autor defensa en tot moment Pere com la màxima autoritat, davant d'un Felip llunyà i obedient. El fragment més purament gnòstic és el mite de la transgressió de Saviesa. El vocabulari és semblant al de l'Evangeli apòcrif de Joan. De la Carta de Pere a Felip se'n conserva una edició paral·lela també en copte entre els manuscrits trobats al Còdex Tchacos.

## Referències

* ↑ Piñero, Antonio. Todos los Evangelios. Madrid: EDAF, 2010, p. 516. ISBN 9788441421165.

## Bibliografia

* Marvin W. Meyer. The Nag Hammadi Library. San Francisco: HarperCollins 1990, pàg. 431-437.
# Cal Barber (l'Ametlla del Vallès)

Cal Barber és un edifici del municipi de l'Ametlla del Vallès (Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici amb una paret mitgera amb coberta plana i composta de planta i pis. Està edificada en un terreny ortogonal. La façana és de pedra vista i maó, amb un petit sòcol de pedres sense tallar. Té composició asimètrica. Les obertures del primer pis són unes peculiars finestres geminades amb una columna de maó al mig. La finestra de la planta baixa forma un arc curvilini amb un senzill i acurat reixat propi de la primera etapa de Raspall, amb el motiu decoratiu de "corda". Al ventall d'aquesta finestra hi ha una vidriera de colors.
Pertany a la primera etapa modernista de Raspall i pel seu estil es pot datar entre 1905 i 1914.

## Història

Aquesta casa és una de les primeres que es van construir al Carrer Torregassa, a càrrec de M. J. Raspall com el Cafè de l'Ametlla o la Casa Consistorial. Forma part del conjunt d'edificis del primer eixample, corresponent al moment de transformació de la vila en punt important d'estiueig per a la burgesia de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Barber». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Donaldo Macedo

Donaldo Pereira Macedo (Cap Verd, 1950) és un lingüista estatunidenc especialista en alfabetització, pedagogia crítica i estudis d'educació multicultural. Macedo és professor d'anglés i professor distingit d'humanitats i educació en la Universitat de Massachusetts.
Té nombroses publicacions en lingüística, alfabetització crítica i educació bilingüe i multicultural. Aquestes publicacions inclouen
* Literacy: Reading the Word and the World, amb Paulo Freire (1987)
* Literacies of Power: What Americans Are Not Allowed to Know (1994)
* Dancing With Bigotry, amb Lilia I. Bartolomé (1999)
* Critical Education in the New Information Age, amb Manuel Castells, Ramón Flecha, Paulo Freire, Henry Giroux & Paul Willis (1999)
* Ideology Matters, amb Paulo Freire (2002).
De 2003 ençà pertany al Kappa Delta Pi Laureate Chapter, societat honorífica dedicada a honorar els professionals de l'educació amb més impacte i que només pot tenir 60 membres. El treball de Macedo, tant en la traducció i edició de les obres de Freire com la recerca sobre la seva pedagogia és considerat molt rellevant en el camp de la pedagogia crítica.
És membre també de l'Acadèmia de Ciències i Humanitats de Cabo Verde.

## Referències

* ↑ https://www.umb.edu/academics/cla/faculty/donaldo_macedo Arxivat 2019-03-30 a Wayback Machine.
* ↑ Categoria inexistent al nostre sistema educatiu. Vegeu: https://thebestschools.org/magazine/professors-ranks/#distinguished
* ↑ http://donaldmacedo.cgpublisher.com Arxivat 2016-03-13 a Wayback Machine.
* ↑ https://www.kdp.org/aboutkdp/currentlaureates.php Arxivat 2019-07-24 a Wayback Machine.
* ↑ https://www.kdp.org/aboutkdp/laureates/macedodonaldo.php Arxivat 2019-07-24 a Wayback Machine.
* ↑ http://catedra.garrett.edu/upcoming-conference/speakers
# Etoile Filante

«Etoile Filante» té aquests significats:
* Étoile Filante de Lomé, un club de futbol de Togo.
* Étoile Filante Ouagadougou, un club de futbol de Burkina Faso.
# Ielena Serova

Ielena Olégovna Serova (rus: Елена Олеговна Серова, nascuda el 22 d'abril de 1976 al poble de Vozdvíjenka, districte de la ciutat d'Ussuriïsk, Krai de Primórie) és una cosmonauta i política russa. Va ser seleccionada com a cosmonauta el 2006 i va ser assignada el 2011 per a l'Expedició 41, que es va llançar al setembre de 2014 i va tornar a la Terra al març de 2015. Serova es va convertir en la primera dona cosmonauta russa a visitar l'Estació Espacial Internacional (ISS) el 26 setembre 2014.

## Vida personal

Serova és l'esposa de l'astronauta Mark Serov, seleccionat en RKKE-13 el 2003, però es va retirar abans de volar les missions.Ambdós tenen una filla.

## Educació

El març de 2001, Serova es va graduar a la Facultat d'Aeronàutica de l'Institut d'Aviació de Moscou (MAI) qualificada com a enginyera. El 2003 es va graduar a la Universitat Estatal de Moscou d'Enginyeria d'instruments i Informàtica qualificada com a economista.

## Experiència

Abans de la inscripció com cosmonauta, Serova ha treballat com a enginyera de la segona categoria de RSC Energia, i al Centre de Control de Missió.

## Carrera com a cosmonauta

Serova va ser seleccionada com cosmonauta de proves a l'edat de 30 en el grup RKKE-14 a l'octubre de 2006, mentre treballava com a enginyera de vol.
Serova va ser seleccionada per formar part de l'Expedició 41 / 42 a l'Estació Espacial Internacional, va viatjar a bord de la Soiuz TMA-14M al setembre de 2014.Ha estat la quarta dona cosmonauta russa que ha viatjat a l'espai. Anteriorment Valentina Tereixkova, Svetlana Savítskaia i Ielena Kondakova han volat a l'espai

## Política

El 2016 fou elegida a la Duma Estatal pel partit Rússia Unida i va deixar l'equip de cosmonautes.

## Premis

* Heroi de la Federació Russa (15 de febrer de 2016) - pel seu valor i heroisme en la implementació dels vols espacials de llarga durada a l'Estació Espacial Internacional..
* Pilot-cosmonauta de la Federació de Rússia (15 de febrer de 2016) - pel seu valor i heroisme en la implementació dels vols espacials de llarga durada a l'Estació Espacial Internacional .

## Referències

* ↑ «Mark Serov». www.spacefacts.de. [Consulta: 5 desembre 2013].
* ↑ «Russian woman cosmonaut may journey to space station». RIA Novosti, 07-12-2011. [Consulta: 16 febrer 2013].
* 1 2 3 «Cosmonaut Bio: Elena Olegovna Serova». jsc.nasa.gov, 01-01-2013. [Consulta: 16 febrer 2013].
* ↑ «Yelena Olegovna Serova». www.spacefacts.de. [Consulta: 16 febrer 2013].
* ↑ «Expedició 41». NASA. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 5 desembre 2013].
* ↑ «Expedción 42». NASA. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 5 desembre 2013].
* 1 2 Gonzales, Daria. «First Woman in Space» (en anglès). Russia: Beyond The Headlines, 11-03-2012. Arxivat de l'original el 2013-08-23. [Consulta: 5 desembre 2013].
* 1 2 «Decret Presidencial número 59 de 2016.02.15 "en l'adjudicació dels premis estatals de la Federació de Rússia»». Arxivat de l'original el 2019-08-12. [Consulta: 18 març 2017].
# Olga (pel·lícula)

«Olga» té aquests significats:
* Olga (pel·lícula de 2004)
* Olga (pel·lícula de 2021)
# Eufronio Enrique Sahagún Santos

Eufronio Enrique Sahagún Santos (Valdearcos, Santas Martas, 27 de novembre de 1943) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 1968 i 1974.

## Palmarès

* 1969
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Guatemala
* 1970
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Llevant
* 1974
** Vencedor d'una etapa als Tres dies de Leganés

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1971. 13è de la classificació general
* 1972. 20è de la classificació general
* 1974. 51è de la classificació general.

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1970. 38è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Carta de Pizzigano

La Carta de Pizzigano o Mapa de Pizzigano és un carta portolana italiana datada el 1424. S'hi poden apreciar illes de l'Oceà Atlàntic Nord a l'oest d'Espanya i Portugal incloent els descobriments portuguesos i illes llegendàries com Antillia. El cartògraf que la va realitzar va ser probablente el venecià Zuane Pizigano, un descendent d'una família de fabricants de mapes que van crear una altra Carta també anomenada Carta de Pizzigano datada a Parma el 1367.
En aquest mapa apareixen quatre illes a l'oest d'Europa, molt abans que cap europeu s'endinsés tant a l'Atlàntic. Alguns autors afirmen que va ser una expedició en 1421 la que va cartografiar aquestes illes a la qual els italians hi van tenir accés.

## Referències

* ↑ Seaver, Kirsten A. Maps, Myths and Men Stanford, CA: Stanford University Press. 2004 ISBN 0-8047-4963-9 p.75
* ↑ Thrower, Norman Joseph William Maps & Civilization: Cartography in Culture and Society University of Chicago Press 1999 ISBN 0226799735. p66
* ↑ Cortesao, Armando "The North Atlantic Nautical Chart of 1424" Imago Mundi, Vol. 10 (1953), pp. 1-13
* ↑ Menzies, Gavin "1421 : The Year China Discovered the World" (2003), Cap. 11 pp. 270-280

## Enllaços externs

* El mapa de Pizzigano (1424), Universitat de Minnesota.
# Cal Barberà (Almoster)

Cal Barberà és una casa d'Almoster (Baix Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres situat al carrer Major, molt proper al costat de la Plaça de l'Església. Es tracta d'una construcció molt austera, típica de les construccions més de caràcter popular. Destaca el portal de mig punt, adovellat i amb un escut emplaçat a la dovella clau. El portal mostra restes de pintura. Tota la façana és arrebossada i amb restes d'emblanquinat.

## Referències

* ↑ «Cal Barberà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Barberà». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Dècada del 660

La dècada del 660 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 660 fins al 31 de desembre del 669.

## Esdeveniments

* Inici de la dinastia omeia
* Concili de Whitby, que unifica l'església cristiana a terres angleses

## Personatges destacats

* Constant II
# Etologia humana

L'etologia humana és la branca de l'etologia sobre el comportament dels éssers humans. Irenäus Eibl-Eibesfeldt la va fundar com una línia independent d'investigació. Eibl-Eibesfeldt efectivament aplicà l'etologia general a estudis previs sobre humans en curs de Konrad Lorenz, estudiant en una perspectiva més comuna en els estudis del comportament dels animals. Els fundadors de l'"etologia humana" inclouen tant Konrad Lorenz com Eibl Eibesfeldt, així com l'etòleg neerlandès Nikolaas Tinbergen. El camp de l'etologia humana és la ciència específica del comportament humà.

## Notes

* ↑ Etologia humana Arxivat 2017-07-11 a Wayback Machine., entrevista a Irenäus Eibl-Eibesfeldt
* ↑ Contribuciones de la etologia al estudio del desarrollo humano y socialización, Adolfo Perinat, El Basilisco, n. 11, novembre-desembre 1980

## Bibliografia

* Charles Darwin (1872). The Expression of Emotions in Man and Animals. London: John Murray.
* Irenäus Eibl-Eibesfeldt (1970). Ethology. The Biology of Behavior. London: Holt - Rinehart and Winston Inc.
* Irenäus Eibl-Eibesfeldt (1989). Human Ethology. New York: Aldine de Gruyter.
* Konrad Lorenz (1978). Behind the Mirror: A Search for a Natural History of Human Knowledge. New York: Mariner Books.
* Gerhard Medicus (2015). Being Human - Bridging the Gap between the Sciences of Body and Mind. Berlin: VWB, ISBN 978-3-86135-584-7

## Enllaços externs

* Lloc oficial per la Societat Internacional per l'Etologia Humana (ISHE) (anglès)
# Hrinkow Advarics Cycleang

El Hrinkow Advarics Cycleang (codi UCI: HAC) és un equip ciclista austríac de categoria continental. Creat el 2015, competeix als circuits continentals de ciclisme.

## Principals victòries

* Tour de Szeklerland: Clemens Fankhauser (2015), Patrick Bosman (2017)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2015 :
2016 :
2017 :

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 83è | Sebastian Baldauf (184è) |
| 2017 | 26è | Christian Mager (192è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 83è | Sebastian Baldauf (345è) |
| 2017 | 90è | Andreas Graf (526è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2015 | 77è | Clemens Fankhauser (151è) |
| 2016 | 107è | Sebastian Baldauf (744è) |
| 2017 | 100è | Patrick Bosman (662è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com