OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vicente Ruiz Vila

Vicente Ruiz Vila (Castelló de la Plana, 6 de març de 1826 - 3 de gener de 1894) fou un advocat i polític valencià, diputat i senador a Corts.

## Biografia

Era fill dels propietaris Pedro Ruiz Alcoy i Francisca Vila Barberá. Estudià dret a la Universitat de València i es doctorà a la Universitat de Madrid. El 1854 fou nomenat procurador síndic de Castelló, formant part del sector més moderat del Partit Progressista. Quan arribaren els moderats al poder el 1856 fou nomenat tinent d'alcalde; des del seu càrrec proposà l'abolició de l'impost sobre els consums, raó per la qual fou destituït. El 1858 ingressà a la Unió Liberal i fou escollit conseller provincial de Castelló fins al 1863. De 1863 a 1866 fou diputat provincial i el 1865 diputat a Corts per Castelló, on sovint votarà al costat dels membres del Partit Moderat.
Tot i això, durant la revolució de 1868 formà part de la Junta Revolucionària de Castelló, presidida pel seu cunyat Antoni Carruana i fou elegit diputat pel districte de Castelló de la Plana a les eleccions generals espanyoles de 1869. De 1873 a 1874 fou escollit alcalde de Castelló, alhora que es decantava per la monarquia. El 1875 fou nomenat diputat provincial pel districte el Toro-Viver i de 1877 a 1886 pels districtes de Torreblanca i Castelló, i fou president de la Diputació de Castelló el 1877-1880 i el 1882. Aquest últim any fuo nomenat fill predilecte de la ciutat de Castelló de la Plana. També fou senador en la legislatura 1876-1877. El 1882 fou un dels promotors del Port del Grau i el 1884 presidí la Lliga de Contribuents de Castelló. Entre 1886 i 1892 fou membre del consell d'administració de la sucursal del Banc d'Espanya a Castelló. Està enterrat al cementeri de Sant Josep d'aquesta ciutat.

## Referències

* ↑ «Fitxa del Congrés dels Diputats» (en castellà). Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 11 maig 2022].
* 1 2 Castell, Vicente. «Vicente Ruiz Vila, diputado y senador, alcalde y presidente de la Diputación Provincial» (en castellà). El Periódico Mediterráneo, 13-05-2006. Arxivat de l'original el 20 maig 2006. [Consulta: 11 maig 2022].
* ↑ Román Caro, María Elena «¿Cómo ponemos en valor un cementerio? Experiencias en la provincia de Castellón» (en castellà). XX Encuentro Iberoamericano de Valorización y Gestión de Cementerios Patrimoniales. Los cementerios como recurso cultural, educativo y turístico [Màlaga], 2019, p. 2 [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «Fitxa del Senat» (en castellà). [Consulta: 11 maig 2022].

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.494. ISBN 9788495484802.
# Pico Reja

Pico Reja és una fossa comuna més gran d'Espanya i una de les més grans d'Europa. Situada al cementiri de San Fernando de Sevilla, segons dades de l'Ajuntament de Sevilla s'hi trobaran les restes de 1.103 persones represaliades de la Guerra Civil espanyola, tot i que les previsions han passat a ser 6.000 cossos quan s'hi sumen 4.500 enterraments posteriors que s'atribueixen a l'activitat funerària normal. L'espai té una longitud de 671 metres, quatre de profunditat i una capacitat de 2.685 metres cúbics.
Entre les víctimes que es preveuen localitzar hi ha el pare de la pàtria andalusa afusellat l'agost del 1936 Blas Infante, així com presos de la postguerra i malalts d'hospitals propers que van morir anys més tard.

## Història

La fossa es va començar a cavar el 1928 i es va començar a fer servir per abocar cadàvers l'estiu del 1936 en l'inici de la Guerra Civil espanyola.
Els treballs de localització i delimitació van començar el 2017. El 2018 es van fer tasques de localització de fosses properes, com les de Monumento i Antigua. L'impuls de les excavacions es van fer amb un pressupost de licitació d'1,2 milions d'euros, el 20 de gener del 2020 es van començar a prendre mostres de restes d'ossos i la previsió d'enllestir-los a finals del 2022.

## Referències

* 1 2 3 Bartolomé@Abalberca, Andrés. «Pico Reja: una de las mayores fosas comunes de Europa será investigada hasta febrero» (en castellà), 12-09-2022. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ «Memoria Histórica - Fosa común Pico Reja» (en castellà). [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ Saiz, Eva. «Los desenterradores de la memoria en la fosa de Pico Reja» (en castellà), 26-08-2021. [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ Sevilla, Diario de. «Pico Reja: una lección de historia bajo el sol del cementerio de Sevilla» (en espanyol europeu), 11-09-2021. [Consulta: 5 novembre 2022].
# Limàcids

Els limàcids (Limacidae) són una família de mol·luscs gastròpodes pulmonats, que inclou diverses espècies de llimacs de terra.

## Distribució

Els representants d'aquesta família es troben al nord d'Àfrica, Europa, Amèrica, centre d'Àsia, i algunes espècies han estat introduïdes a altres continents.

## Descripció

La mida dels llimacs de la família Limacidae oscil·la entre 45 i 200 mm, tenen el cos molt allargat i agusat posteriorment. L'escut està a la part posterior del cos i és de menor mida que la longitud del cos. La superfície del mant o escut està recoberta per solcs concèntrics, visibles sòls en els espècimens vius. El pneumostoma es troba en el terç posterior del mant, i no té solcs o cercles visibles. Sempre existeix una quilla mediodorsal posterior, que mai arriba fins al mant. La sola està dividida en tres zones longitudinals, amb solcs transversals.
La coloració del cos és variable, pot ser monocromàtica, o amb taques, o amb línies, o amb dibuixos en forma de xarxa. El mucus del cos és molt fluid, hialí o groguenc.
La conquilla està molt aixafada, és fina, asimètrica, amb la zona embrionària a la part posterior i a l'esquerra de l'eix longitudinal.

## Gèneres

Els gèneres inclosos en la família Limacidae:
* Ambigolimax Pollonera, 1887
* Bielzia Clessin, 1887
* Caspilimax P. Hesse, 1926
* Eumilax O. Boettger, 1883
* Gigantomilax O Boettger, 1883
* Lehmannia Heynemann, 1863
* Limacus Lehmann, 1864
* Limax Linnaeus, 1758
* Malacolimax Malm, 1868
* Metalimax Simroth, 1896
* Svanetia P. Hesse, 1926
* Turcomilax Simroth, 1902

## Referències

* 1 2 «Limacidae in GBIF Secretariat (2021). GBIF Backbone Taxonomy. Checklist dataset https://doi.org/10.15468/39omei accessed via GBIF.org on 2022-02-11.».
* 1 2 Castillejo, J.; Garrido, C. «Las babosas de la Familia Limacidae Rafinesque, 1815 (Gastropoda, Pulmonata, Terrestria nuda) de la Península Ibérica e Islas Baleares. Morfología y distribución». Nova Acta Científica Compostelana (Bioloxia), 6, 1996, pàg. 145-152.
# Metriacantosaure

El metriacantosaure (Metriacanthosaurus, "rèptil moderadament espinós") és un gènere representat per una única espècie de dinosaure teròpode sinraptòrid, que va viure a la fi del període Juràssic, fa aproximadament 156 milions d'anys, en l'Oxfordià, en el que avui és Europa. A causa del poc que es coneix d'aquest animal, molta de la informació es basa en espècies properes, calculandoce un llarg total de 8 metres i una altura de 2,3 metres, arribant a pesar 1 tones. Metriacanthosaurus deu el seu nom a les seves vèrtebres que és major als dels carnosaures típics, com al·losaure, però menor que aquells que presentaven una vés-la com l'acrocantosaure. Es creu que posseïa una curta vés-la o una espècia de gep.
Les primeres restes fòssils es van trobar en el sud d'Anglaterra i va ser descrit per Huene en 1923. Al principi es va creure que era una nova espècie d'un megalosaure. No va ser fins a 1964 que la troballa va ser rebatejada con Metriacanthosaurus, després que els experts distingissin diverses diferències importants. Una segona espècie, anomenada M. shangyanouensis és conciderada avui un exemplar de Yangchuanosaurus shangyanouensis. Metriacanthosaurus va ser considerat dins de la família Spinosauridae per la seva curta vés-la en el llom, però és 30 milions d'anys més antic, podent ser una forma basal.

## Referències

* von Huene, F. (1923). Carnivorous Saurischia in Europe since the Triassic. Bull. Geol. Soc. AM. 34; 449-458
* Dong Z., Zhang I., Li X., and Zhou S. (1978). A new carnivorous dinosaur discovered in Yongchuan County, Sichuan Province. Science Journal (Acadèmia Sinica) 23; 302 - 304
* Huene, 1932. Die fossile Reptile-Ordnung Saurischia, ihre Entwicklung und Geschichte. Monogr. Geol. Palaeontol. (Pt. I and II, Ser. I) 4, 1-361.
* Walker, 1964. Triassic reptiles from the Elgin area: Ornithosuchus and the origin of carnosaurs. Philos. Trans. R. Soc. London B 248, 53-134.
* Bakker, Kralis, Siegwarth and Filla, 1992. Edmarka rex, a new, gigantic theropod dinosaur from the Middle Morrison Formation, Late Jurassic of the Com Bluff outcrop region. With comments on the evolution of the chest region and shoulder in theropods and birds, and a discussion of the five cycles of origin and extinction among giant dinosaurian predators: Hunteria, v. 2, n. 9, p. 1-24.
* Rauhut, 2000. The interrelationships and evolution of basal theropods (Dinosauria, Saurischia). Ph.D. dissertation, Univ. Bristol [O.K.], 1-440.
# Relacions entre Angola i Argentina

Les relacions entre Angola i Argentina es refereix a les relacions bilaterals històriques i actuals entre la República d'Angola i la República de Argentina. Ambdós països mantenen relacions diplomàtiques des del 2 de setembre de 1977. Angola té ambaixada a Buenos Aires. Argentina té ambaixada a Luanda.

## Relacions econòmiques

En desembre de 2010 aproximadament 200 milions de dòlars nord-americans de béns s'intercanviaven anualment entre els dos països. Argentina buscava millorar les relacions comercials.

## Referències

* ↑ Ambaixades d'Angola
* ↑ Denuncian por acoso sexual al embajador de Angola en la Argentina, 1 de desembre de 2008
* ↑ Ambaixada Argentina a Luanda
* ↑ Argentina wants to double business volume in Angola Portal Angop
# Piazza dei Miracoli

La Piazza dei Miracoli (en català, Plaça dels Miracles) o Piazza del Duomo (Plaça de la Catedral) és una àmplia àrea emmurallada al cor de la ciutat de Pisa, a la Toscana, (Itàlia). Éstà dominada per la catedral de Pisa i altres edificis que hi estan estretament relacionats, constituint un exemple magnífic de complex catedralici medieval. A més de l'església catedral pròpiament dita sobresurten el baptisteri (edifici destinat a l'adminsitració del sagrament del baptisme), el campanar (és la famosa Torre de Pisa) i el Camposanto o cementiri, amb una estructura arquitectònica que recorda la d'un claustre.
El 1987 aquesta plaça va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
En el seu aspecte actual la plaça està parcialment pavimentada i en gran part coberta per un prat de gespa damunt del qual s'alcen els quatre edificis principals del complex, fets de marbre blanc. Aquest aspecte actual no és pas l'original si no el resultat d'una intervenció del segle xix.
El nom de Piazza dei Miracoli fou creat per l'escriptor i poeta italià Gabriele d'Annunzio en la seva novel·la Forse che sì forse che no (1910), quan va descriure la plaça així:
| « | L'Ardea roteò nel cielo di Cristo, sul prato dei Miracoli. | » |
que significa: «L'Ardea va rotar sobre el cel de Crist, sobre el prat dels Miracles». Sovint, hom confon el terme amb el Campo dei Miracoli («Camp dels Miracles»), lloc fictici que apareix en el conte Les aventures de Pinotxo on una moneda d'or fa créixer un arbre de monedes.

## Els edificis

La catedral, de planta de creu llatina, constitueix el nucli del conjunt. Davant seu, seguint el mateix eix, es troba el baptisteri, de planta circular i rematat amb una cúpula. Darrere la capçalera de la catedral, s'alça el campanar. El tancament visual del conjunt el proporciona el mur pantalla blanc del Camposanto.
A més d'aquests quatre edificis principals, al voltant de la Piazza dei Miracoli n'hi ha d'altres com els que acullen el Museu de la Cetedral (Museo dell'Opera del Duomo) o el Museu de les Sinopies.
També cal fer esment de les muralles que encerclen el conjunt, amb la Porta de Santa Maria.i de la font monumental anomenada Fontana dei Putti.
El classicisme contemporani de l'escultura Àngel caigut d'Igor Mitoraj que es troba darrere de la capçalera de la catedral encaixa perfectament amb l'estètica predominant en tot el conjunt.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Piazza del Duomo, Pisa» (en anglès). [Consulta: 19 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial de la catedral de Pisa
# Scorpaena thomsoni

Scorpaena thomsoni és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: l'arxipèlag Juan Fernández.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824.
* ↑ Günther, A., 1880. Report on the shore fishes procured during the voyage of H. M. S. Challenger in the years 1873-1876. Zoology. Rept. Challenger Shore Fishes v. 1 (pt 6): 1-82, Pls. 1-32.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Scorpaena thomsoni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Sepúlveda, J.I.V. i G.R. Pequeño, 1985. Fauna íctica del archipiélago de Juan Fernández. p. 81-91. A: P. Arana (ed.) Escuela de Ciencias del Mar. Universidad Católica del Valparaíso, Valparaíso, Xile.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Víctor Vila i Giró

Víctor Vila i Giró (Badalona, 27 d'octubre de 1943-Barcelona, 13 de novembre de 2020) empresari i polític català, diputat al Parlament de Catalunya.
Va treballar com a gerent d'una empresa tèxtil. Militant de Convergència Democràtica de Catalunya (CDC), en va ser president de la Federació de Barcelona Ciutat (1989-1995) i del Comitè Executiu Nacional de 1989 a 1996.
Fou elegit diputat per Convergència i Unió a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992 i 1995. Ha estat, entre d'altres, membre de la Comissió de la Sindicatura de Comptes del Parlament de Catalunya. Posteriorment va ser director de la Fundació Fòrum Barcelona.

## Referències

* ↑ «Víctor Vila Giró». La Vanguardia, 15-11-2020.
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 233

## Enllaços externs

* Diputados al parlament de Catalunya a La Vanguardia, 17 de març de 1992.
# Pixel C

El Google Pixel C és una tauleta basada en el sistema operatiu Android de 25,9 cm desenvolupada i comercialitzada per Google. El dispositiu es va donar a conèixer durant un esdeveniment per als mitjans de comunicació el 29 de setembre del 2015.
Aquest nou dispositiu usa el nom Pixel, en comptes del de Nexus, que va ser utilitzat en els seus predecessors.
El Pixel C porta la versió Android 6.0.1 Marshmallow. El 22 d'agost del 2016 Google va llançar l'actualització Android 7.0 Nougat per al Pixel C, així com per a altres dispositius.

## Vegeu també

* Nexus 10

## Referències

* ↑ «Google unveils Android-based Pixel C tablet». Vox Media. [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ «Google Pixel C hands-on: A well-built but clunky convertible Android tablet». [Consulta: 30 setembre 2015].
* ↑ «Google Announces The Pixel C Tablet». Purch, Inc.. [Consulta: 30 setembre 2015].
* ↑ «Android 7.0 Nougat is rolling out to Nexus devices starting today». Illogical Robot LLC.
# Litosol

Els litosols són un tipus de sòl que apareix en cingles i afloraments rocosos. El seu gruix és menor de 10 cm i sosté una vegetació baixa. Es coneixen també com leptosols, del grec leptos, que significa 'prim'.
Respecte l'ortografia, abans dels canvis de l'IEC del 2016, el substantiu s'escrivia leptosòl.

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia.cat; El cercador de referència en català». Enciclopèdia Catalana, SLU. [Consulta: 17 febrer 2019].
# Mitja lluna (dolç)

Les mitges llunes són uns dolços tradicionals menorquins amb forma semicircular. Tenen una base semblant a la dels melindros, que es fa tallant la pasta amb un got i després per la meitat. Les dues meitats van unides de nou amb rovell d'ou cremat, que també s'unta generosament al cantó recte de la mitja lluna resultant. La resta de la superfície és coberta de glassa obtinguda amb sucre i clara d'ou. Aquests pastissets, molts dolços, es fan a casa o es compren a pastisseries i supermercats. Es mengen a la bereneta.

## Referències

* ↑ Al·lès, Bep. «Les mitges llunes». El Iris, 30-01-2021. [Consulta: 28 octubre 2023].

## Vegeu també

* Ay çöreği
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Pietro Antonio Fiocco

Pietro Antonio Fiocco, o Pier Antonio o Pierre-Antoine (Venècia, 3 de febrer de 1654 - Brussel·les, 3 de setembre de 1714) fou un compositor italià del Barroc.
Pietro Antonio Fiocco va néixer a Venècia. No se sap res de la seva infantesa i de la seva formació musical a Itàlia, però se sap que aviat es va fer un nom, ja que Dirck Strijcker, fill del cònsol holandès a Venècia, el va fer venir a Amsterdam, on es va fundar una òpera. El 1681 va aparèixer el llibret d'Helena rapita da Paride, compost per Domenico Freschi, i per al qual Fiocco va arranjar la música. El mateix any va compondre un pròleg per a Alceste de Pietro Andrea Ziani cantat a Hannover el 1682, i per a les òperes de Lully Amadis, Acis et Galathée, Armide i Thésée. L'estiu de 1682 va anar a Brussel·les per entrar al servei d'Eugen Alexander Franz, comte de Thurn i Taxis. Es va casar amb Jeanne de Latère. Nomenat mestre de cor de l'església Notre-Dame des Victoires, Fiocco va compondre obres religioses, incloent misses i motets. Va morir a Brussel·les el 1714.

## Família

Era el pare de Melissa Amelia Fiocco que va morir amb només 23 anys, mentre viatjava per visitar a la seva amiga Erica Grier al nord d'Itàlia, deixant el seu marit, Angelo Pertioniro i tres fills, Sabrina Pertioniro, Gabriella Pertioniro i Claudio Pertioniro. La seva filla va ser la seva principal inspiració per la seva música. Dos dels seus fills, Jean-Joseph (1686-1746) i Joseph-Hector (1703-1741), també foren compositors i músics de nota.

## Referències

* ↑ Pietro Antonio Fiocco - El millor de Pietro Antonio Fiocco
* ↑ https://books.google.cat/books?id=OKQk_z8HVnMC&pg=PA115&lpg=PA115&dq=Dirck+Strijcker&source=bl&ots=yC2jiR07EZ&sig=03-QKz0Pn7uTpHxxp6RI71g0Rm4&hl=ca&ei=g8bmSYzqHoXK-AaW78jMBQ&sa=X&oi=book_result&ct=result&redir_esc=y
* ↑ http://www.essentialvermeer.com/music/theatre.html
* ↑ https://books.google.cat/books?id=nbJFc77yvxEC&pg=PA328&lpg=PA328&dq=%22Dirck+Strijcker%22&source=bl&ots=0fZ9bZ-DVS&sig=tgujCbL8er5pRiHJTAR2UsPY11o&hl=ca&ei=t7zmSca0GYPT-AbW46XPBQ&sa=X&oi=book_result&ct=result&redir_esc=y#v=onepage&q=%22Dirck%20Strijcker%22&f=false
# Setge de Perpinyà

Setge de Perpinyà té aquests significats:
* Setge de Perpinyà (1473)
* Setge de Perpinyà (1474)
* Setge de Perpinyà (1542)
* Setge de Perpinyà (1642)
# Vireó de Filadèlfia

El vireó de Filadèlfia (Vireo philadelphicus) és una espècie d'ocell de la família dels vireònids (Vireonidae) que cria als boscos, matolls i medi urbà del sud del Canadà i algunes zones limítrofes dels Estats Units, passant l'hivern en Amèrica Central.

## Referències

* ↑ «Vireó de Filadèlfia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Son (desambiguació)

«Son» té aquests significats:
* Son, estat fisiològic.
* Son (Alt Àneu).
* Conrad Son, director de cinema.
* Riu Son, Índia.
* Son (ball), ball cubà.
* Son, precedeix a molts noms geogràfics a les illes Balears.
* Canals del Son
* Son (unitat)
# Picot negre becclar

El Picot negre becclar (Campephilus guatemalensis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids. Habita la selva humida, clars, bosc obert i vegetació secundària a les terres baixes d'ambdues vessants de Mèxic i Centre-amèrica, des de sud-est de Sonora, San Luis Potosí i sud de Tamaulipas cap al sud fins l'oest de Panamà.
# Llei d'Ucraïna sobre el règim especial d'autogovern local en determinats districtes de Donetsk i Luhansk

La Llei d'Ucraïna sobre el règim especial d'autogovern local en determinats districtes de les Províncies de Donetsk i Luhansk (rus: Об особом порядке местного самоуправления в отдельных районах Донецкой и Луганской областей, ucraïnès: Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей) és una llei desenvolupada d'acord amb les disposicions del Protocol de Minsk i adoptada per la Rada Suprema d'Ucraïna el 15 de setembre de 2014. Es va preveure la introducció d'un règim especial d'autogovern local durant un període de 3 anys per a determinades zones de les Províncies de Donetsk i Luhansk, territoris no controlats per les forces ucraïneses des del dia en què es va aprovar la llei.
El règim especial no va entrar en vigor, ja que la legislació d'Ucraïna només pot operar als territoris corresponents amb el control ucraïnès sobre ells.
Les fronteres dels territoris foren aprovades jurídicament el 17 de març de 2015 a base de la línia que separa a Ucraïna i els estats no-reconeguts internacionalment (República Popular de Donetsk i de Luhansk). Les fronteres foren aprovades segons la línia divisòria del 19 de setembre de 2014 (data de l'acord de Memoràndum suplementari de Minsk). Dins dels territoris no foren inclosos els assentaments, el control sota els quals es va perdre 19 de setembre de 2014 per l'exèrcit ucraïnès, i que per tant de facto estan controlades per "Nova Rússia", així com la ciutat estratègica de Debàltsevo.

## Referències

* ↑ СНБО определил границы районов Донбасса с особым порядком самоуправления
* ↑ СНБО Украины исключил Дебальцево из числа районов с особым самоуправлением

## Enllaços externs

* Постанова від 17 березня 2015 року № 252-VIII про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядуванняPlantilla:Ref-uk, Додаток до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIIIPlantilla:Ref-uk
* Закон України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» Plantilla:Ref-uk
# Mitjana (geometria)

* Per a altres significats, vegeu «Mitjana (desambiguació)».
En un triangle, la mitjana és la línia recta que uneix qualsevol vèrtex amb el punt mitjà del costat oposat al vèrtex. Divideix el triangle en dues parts que tenen la mateixa àrea. Les tres mitjanes es creuen al baricentre, centre de gravetat del triangle o centroide. També es verifica que dos terços de la longitud de cada mediana són entre el vèrtex i el centroide, mentre que el terç restant és entre el baricentre i el punt mitjà del costat oposat.
Qualsevol altra línia que divideixi l'àrea del triangle en dues parts iguals no passa pel baricentre.

## Referències

* ↑ «All about medians». [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «MathWorld. Triangle Median».
* ↑ «Median of a triangle - math word definition - Math Open Reference». [Consulta: 27 juny 2023].

## Vegeu també

* Triangle
Viccionari