OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cosimo Rosselli

Cosimo Rosselli (Florència, 1439 – després de 1506) va ser un pintor italià del Quattrocento, actiu principalment a la seua ciutat natal.

## Biografia

Als catorze anys va entrar al taller de Neri di Bicci, i l'any 1460 va treballar com a ajudant del seu cosí Bernardo di Stefano Rosselli. Una primera obra juvenil, esmentada per Giorgio Vasari, és el retaule de l'Assumpció de la Mare de Déu de la tercera capella de la banda esquerra de la nau de Sant'Ambrogio, a Florència. En la mateixa església, al mur d'una de les capelles, s'hi troba un fresc de Cosimo, que Vasari valorava molt, especialment per un retrat de l'erudit Pico della Mirandola jove. L'escena, una processó amb un miraculós calze, està pintada amb més vigor i menys manierisme que la majoria de les obres del pintor. A l'Acadèmia de Florència, hi ha també un quadre amb les figures dels sants Bàrbara, Mateu i Joan Baptista, pintat inicialment per a l'Annunziata.
Rosselli també va passar un temps a Lucca, on va fer alguns retaules per a diverses esglésies. A la National Gallery de Londres, hi ha una pintura atribuïda a ell, procedent de l'església de San Girolamo de Fiesole. Es tracta d'un gran retaule que té al centre un sant Jeroni al desert agenollat davant d'un crucifix, i als costats figures dreçades de sant Damas i sant Eusebi, santa Paula i sant Eustoqui. A la banda inferior, hi ha una predel·la amb petites escenes. Tot i resultar eixuta i dura en el seu tractament, les figures mostren una gran dignitat.
A Berlín es conserven tres pintures de Rosselli: La Mare de Déu en la glòria, L'enterrament de Crist, i La massacre dels innocents. L'any 1480 Rosselli, en companyia dels principals pintors de Florència, va ser invitat pel papa Sixt IV a Roma per ajudar en l'elaboració dels frescos de la capella Sixtina. Tres d'aquests frescos es deuen a la seua mà: La destrucció de l'exèrcit del faraó al mar Roig, Crist predicant al llac Tiberíades, i L'Últim Sopar. Els frescos de Rosselli a la capella Sixtina van ser fets en part pel seu ajudant, Piero di Cosimo, que posteriorment seria anomenat Cosimo Rosselli. El seu deixeble més destacat seria Fra Bartolomeo.
Segons Vasari, Rosselli es va morir l'any 1484, però investigacions posteriors van demostrar que es tractava d'un error, ja que hi ha constància que el 25 de novembre de 1506 encara vivia.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Corègon àrtic

El corègon àrtic (Coregonus autumnalis) és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir els 64 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 64-67.
* La seua coloració varia de marró a verd fosc a la part superior i més platejat cap als costats i el ventre. Les aletes són pàl·lides.

## Reproducció

Entra als rius per fresar en moles nombroses.

## Alimentació

Menja crustacis petits, insectes, peixets, cucs i cloïsses.

## Distribució geogràfica

Es troba a Euràsia i Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ Svetovidov, A.N. 1984. Salmonidae. p. 373-385. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. vol. 1.
* ↑ Nikol'skii, G.V. 1961. Special ichthyology. Israel Program for Scientific Translations. 538 p.
* ↑ Kogl, D.R. 1971. Monitoring and evaluation of Arctic waters with emphasis on the North Slope drainages: Colville River study. Alaska Dept. Fish Game. Fed. Aid Fish Restor., Ann. Progress Rept., Project F-9-3, Job G-III-A. 12: 23-61.
* ↑ Coad, B.W. i J.D. Reist 2004. Annotated list of the arctic marine fishes of Canada. Can. MS Rep. Fish Aquat. Sci. 2674:iv:+112 p.
* ↑ Taylor, W.R. 1978. Pimelodidae. A W. Fischer (ed.) FAO species identification sheets for fishery purposes. West Atlantic (Fishing Area 31). vol. 3. [pag. var.]. FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ McPhail, J.D. i R. Carveth 1993. Field key to the freshwater fishes of British Columbia. Fish Museum, Department of Zoology, U.B.C., Canadà, 239 p.

## Enllaços externs

* «Coregonus autumnalis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Corègon de Kamtxatka

El corègon de Kamtxatka (Coregonus subautumnalis) és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir 37,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Rússia.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S. 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. Vol. 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.

## Bibliografia

* Anon, 2002. Fish collection database of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History Central Park West at 79th Street New York, NY 10024.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Ricker, W.E. 1973. Russian-English dictionary for students of fisheries and aquatic biology. Fisheries Research Board of Canada, Ottawa, Canadà.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Wu, H.L., Shao, K.T. i Lai, C.F., 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* «Coregonus subautumnalis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Creu de terme de Florejacs

La Creu de terme de Florejacs és una obra de Florejacs, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu de terme d'uns quatre metres d'alçada, amb una base de dos graons i un fust octagonal, culmina amb una creu senzilla. Està situada a l'entrada del poble de Florejacs, a mà dreta.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Florejacs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Creu de terme de Françola

La Creu de terme de Françola és una obra gòtica de Santa Maria de Miralles (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És de pedra i d'estil gòtic amb columna reformada l'any 1940. La base està formada per quatre graons octogonals, damunt els quals recolza un basament de planta quadrada, del qual n'arrenca una columna de planta novament octogonal. La part superior representa, a una cara, el Crist crucificat entre dos àngels. Els traçats de la creu són cilíndrics i a la part inferior hi trobem escuts dels Cervelló i també estrelletes.

## Història

Anomenada "Creu de Françola", es troba al camí del mas Françola i dona nom al torrent que baixa des del Clot de Comarroques fins a la riera de Miralles.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Françola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Creu de terme de Hío

La creu de terme de Hío (en gallec: cruceiro do Hío) és un monument escultòric, considerat la millor creu de terme de Galícia. Està situat a la plaça de l'Església de Santo André, a Hío, municipi de Cangas de Morrazo. Tallat al 1872, se'n discuteix l'autoria; les opcions més defensades són els picapedrers i escultors José Cerviño García i Inacio Cerviño Quinteiro. Tret d'algunes talles exemptes, gairebé tota la creu es feu amb una sola peça de granit.

## Escultura

La talla representa dramàticament els moments més significatius de la vida humana de manera simbòlica. La iconografia n'és barroca. El simbolisme de les figures està discutit.

## Referències

* ↑ La Voz de Galicia, 17 de febrer de 2007: « (...) entre todos eles despunta o cruceiro de Hío (...) toda unha xoia de filigrana en pedra. » — Xan Casabella, director del projecte de catalogació de creus de terme de Galícia.
# Cyphocharax oenas

Cyphocharax oenas és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Fowler H. W. 1906. Further knowledge of some heterognathus fishes. Part I. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 58. 293-351.
* ↑ Vari, R. P. 1992. Systematics of the neotropical Characiform genus Cyphocharax Fowler (Pisces, Ostariophysi). Smithson. Contrib. Zool. Núm. 529: i-iv + 1-137.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R. P. 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P. 1988: The Curimatidae, a lowland neotropical fish family (Pisces: Characiformes); distribution, endemism, and phylogenetic biogeography. Proceedings of a workshop on Neotropical distribution patterns. 343-377.
* Vari, R. P. 1989: A phylogenetic study of the neotropical characiform family Curimatidae (Pisces: Ostariophysi). Smithsonian Contributions to Zoology No. 471: i-iv + 1-71.
* Vari, R. P. 1992: Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces, Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 533: i-iii + 1-48.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# David Óistrakh

David Fiódorovitx Oistrakh, rus: Дави́д Фё́дорович О́йстрах (Odessa, 30 de setembre de 1908 - Amsterdam, 24 d'octubre de 1974) fou un violinista i director d'orquestra ucraïnès de l'època soviètica, un dels de major prestigi del segle xx.

## Biografia

Óistrakh va rebre els primers ensenyaments del pedagog del violí Piotr Stoliarski. Óistrakh no va posseir de petit uns dots extraordinaris que revelessin la categoria excel·lent que va arribar a assolir amb el violí. De fet, va començar tocant la viola en l'orquestra del Conservatori. Només un parell de mesos després va pujar de nivell a solista i va fer el seu debut executant el Concert en la menor de Johann Sebastian Bach.
Un any després, va fer el debut com a intèrpret solista, sense orquestra. Els següents dos anys va fer gira en solitari per Rússia, i finalment va debutar a Leningrad amb el Concert per a violí i orquestra de Txaikovski.
En 1939 Óistrakh va quedar en segon lloc en el Premi Wieniawski, perdent davant Ginette Neveu, solista de quinze anys. Això esborra el mite que Óistrakh nasqués sent virtuós. Finalment va deixar empremta en l'escena internacional en guanyar el premi més important en el Concours Eugène Ysaÿe a Brussel·les. Des d'aquell moment la carrera d'Óistrakh va quedar establerta, però un pèl frenada perquè la Unió Soviètica era summament protectora de la seva gent i es negava a deixar-lo anar. Va continuar ensenyant al Conservatori de Moscou però, quan la Unió Soviètica va anar a la guerra contra Hitler, deixà aquesta tasca pedagògica per fer recitals al front per mantenir alta la moral de les tropes.

## Repertori i enregistraments

Óistrakh va estrenar moltes obres de compositors contemporanis, sovint escrites expressament per a ell.
Els seus enregistraments i interpretacions dels concerts per a violí de Xostakóvitx i Prokófiev són molt coneguts, però també interpretava concerts clàssics. Va treballar amb orquestres en Rússia, i amb músics en Europa i els Estats Units. Un altre enregistrament famós és la qual va fer juntament amb Sviatoslav Richter i Mstislav Rostropóvitx del Triple Concert de Beethoven dirigits per Herbert von Karajan. Aram Khatxaturian i Dmitri Xostakóvitx li van dedicar els seus concerts per a violí, a més de convèncer Prokófiev per a fer un arranjament de la sonata per a flauta i convertir-la en la segona sonata per a violí i piano.
David Óistrakh va ser pare del violinista Ígor Óistrakh. Ambdós van fer diversos enregistraments junts.

## Tasca pedagògica

Óistrakh va ser un respectat pedagog, que va passar els seus millors anys en el Conservatori de Moscou, al costat de personatges com Iuri Iankelévitx i Borís Goldstein, i on va tenir alumnes tan avantatjats com Oleg Kagan (1946-1990) o Gidon Kremer.

## Últims anys

Va morir mentre estava a Amsterdam el 1974. Les restes van ser retornades a Moscou, on va ser enterrat en el Cementiri Novodévichi.
Va rebre el títol d'Artista del Poble de l'URSS (1953), dues Ordes de Lenin, un Premi Stalin (1943) i un Premi Lenin (1960)

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Suplement dels anys 1991-92, pàg. 145 (ISBN 84-239-4363-1)
# Dance Nation

Dance Nation Records és un segell discogràfic britànic-irlandès, filial de Ministry of Sound. Va ser creat amb el nom de Hard2Beat, però a principis de l'any 2010 es va passar a anomenar Dance Nation Records. El primer llançament de la discogràfica va ser el senzill de Basshunter Now You're Gone, el 2007.

## Àlbums

| Llançament | Artista | Títol |
| 14 de gener de 2008 | Diversos | Big Tunes 2008 |
| 21 d'abril de 2008 | Diversos | Hard2Beat Club Anthems 2008 |
| 14 de juliol de 2008 | Basshunter | Now You're Gone - The Album |
| 21 de juliol de 2008 | Diversos | Put Your Hands Up! 4 |
| 29-09-2008 | Diversos | Classic Big Tunes |
| 20-10-2008 | Sash! | The Best Of |
| 30-11-2008 | Diversos | Hard House Anthems |
| 29-12-2008 | Diversos | Wigan Pier Presents Bounce |
| 04-05-2009 | Varios | Dance Nation |
| 03-08-2009 | September | Cry for You |
| 05-10-2009 | Basshunter | Bass Generation |
| 27-07-2009 | Diversos | Big Tunes - Back 2 The 90's |

## Senzills

| Núm. Catàleg | Llançament | Artista | Títol | Llistes | Llistes |
| Núm. Catàleg | Llançament | Artista | Títol | UK | IRE |
| H2B 01 | 31-12-2007 | Basshunter | "Now You're Gone" | 1 | 1 |
| H2B 02 | 11-02-2008 | H Two O ft. Platnum | "What's It Gonna Be" | 2 | 7 |
| H2B 03 | 06-04-2008 | September | "Cry for You" | 5 | 8 |
| H2B 06 | 07-07-2008 | Sunset Strippers | "Step Right Up" | – | – |
| H2B 07 | 11-08-2008 | 7th Heaven ft. Katherine Ellis | "Ain't Nothin' Goin' on But the Rent" | – | – |
| H2B 08 | 07-07-2008 | Basshunter | "All I Ever Wanted" | 2 | 1 |
| H2B 10 | 27-07-2008 | Bob Sinclar pres. Fireball | "What I Want" | 52 | – |
| H2B 11 | 28-07-2008 | Weekend Warriors | "Don't Stop Believing" | – | – |
| H2B 12 | 22-09-2008 | Platnum | "Love Shy (Thinking About You)" | 12 | 24 |
| H2B 15 | 06-10-2008 | Sash! feat. Stunt | "Raindrops (Encore Une Fois)" | 9 | 28 |
| H2B 16 | 22-09-2008 | Basshunter | "Angel in the Night" | 14 | 10 |
| H2B 17 | 29-09-2008 | Bass Slammers ft. Sally Jaxx | "Dancing With an Angel" | – | – |
| H2B 18 | 18-05-2009 | Star Pilots | "In the Heat of the Night" | 21 | – |
| H2B 19 | 27-10-2008 | Groove Coverage | "Moonlight Shadow" | – | – |
| H2B 20 | 14-12-2008 | Basshunter | "I Miss You" | 32 | – |
| H2B 21 | 08-12-2008 | Geo Da Silva | "Do It Like a Truck" | – | – |
| H2B 22 | 05-04-2009 | Lasgo | "Out of My Mind" | – | – |
| H2B 23 | 08-03-2009 | September | "Can't Get Over" | 14 | 38 |
| H2B 24 | 15-12-2008 | Confused Crew | "One Bad Apple" | – | – |
| H2B 25 | 14-12-2008 | Basshunter | "Jingle Bells (Bass)" | 35 | – |
| H2B 26 | 05-04-2009 | Basshunter | "Walk on Water" | 76 | – |
| H2B 29 | 18-03-2009 | Lenny Fontana & Ridney pres. Larisa | "Wait 4 U" | – | – |
| H2B 35 | 19-04-2009 | Anna Grace | "You Make Me Feel" | – | – |
| H2B 42 | 21-09-2009 | Basshunter | "Every Morning" | 17 | – |
| - | 30-10-2009 | Basshunter | "I Promised Myself" | 94 | – |
| - | 19-07-2010 | Basshunter | "Saturday" | 21 | 37 |

## Referències

* ↑ Bienvenido a MyDanceNation. MyDanceNation.com (En anglès)

## Enllaços externs

* Dance Nation - Lloc web oficial
# Dactylomys dactylinus

Dactylomys dactylinus és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. Viu a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, l'Equador i el Perú. Es tracta d'una espècie arborícola i de costums nocturns. El seu hàbitat natural són les zones de bambú dins de boscos tropicals perennifolis. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Patton, J.; Marinho, F. Dactylomys dactylinus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 12 febrer 2015.
# Dabar

Dabar fou fill de Massugrada, de la família de Masinissa I, però del que el pare era fill d'una concubina. Fou íntim amic de Boccus II, rei de Mauritània, pel qual fou enviat a Sul·la per negociar la pau que va acabar amb la rendició de Jugurta. Dabar va estar present després a una entrevista entre Sul·la i Boccus.
# Esplanada

Una esplanada és un espai urbà esplanat devant una fortificació o un altre edifici emblemàtic on predomina el pas de vianants, i normalment destaquen un interès paisatgístic o arquitectònic.
El concepte surt de l'arquitectura militar quan davant de ciutadelles i altres fortificacions es van crear espais lliures sense cap construcció per tenir un camp de tir sense cap obstacle, per facilitar-ne la defensa. Es va desenvolupar el concepte de ciutadella que tenia una doble funció: protegir la ciutat contre possibles invasors però sobretot dominar la població urbana.
A la segona meitat del segle xix l'esplanada va perdre la seva funció militar, pel progrés de la tecnologia i sobretot el desenvolupament d'explosius més potents. Les esplanades es van desmilitaritzar i integrar-se al teixit urbà, com parc o lloc de passeig.

## Referències

* ↑ «Esplanada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Hahlweg, Werner. «Esplanade». A: Reallexikon zur Deutschen Kunstgeschichte (en alemany). Volum VI, 1968, p. 25 [Consulta: 26 desembre 2018].
Viccionari
# Corral d'en Massó

El Corral d'en Massó és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Corral situat en una feixa del Fondo d'en Tabaco, a gregal del nucli de Ribes. És un edifici de planta rectangular, de planta baixa i pis i coberta a una sola vessant. A la façana principal, la planta baixa es troba oberta amb tres grans pòrtics d'arc de mig punt de pedra, mentre que al pis hi ha quatre petites finestres d'arc pla arrebossat. Les façanes laterals i posterior presenten diversos cossos d'un sol nivell d'alçat. Es troba frontalment tancat per un baluard, que permetia tancar-hi el bestiar. El revestiment dels murs manté l'arrebossat original de morter de calç. El camí que ascendeix fins al corral voreja una feixa de vinya, on hi ha adossat un antic pou circular i un dipòsit per ensulfatar.

## Història

Segons consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, la masia pertanyia a Josep Massó i Marrugat.

## Referències

* 1 2 «Corral d'en Massó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Corral d'en Massó, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Bièvre (riu)

El Bièvre és un riu de 36 quilòmetres de la regió Illa de França que desembocava al Sena a París.
Neix a Guyancourt (Yvelines). El Bièvre entrava a París per la Potern des Peupliers (al districte 13è entre la porte de Gentilly i la porte d'Italie), serpentejant durant 5 quilòmetres pels districtes 13è i 5è abans de desembocar al Sena, a proximitat de l'Estació d'Austerlitz. El tram parisenc va ser entubat el 1912, i el tram d'Antony a Gentilly el 1951. La pol·lució industrial de les adoberies i bugaderies establertes a la riba hi evacuaven l'aigua bruta sense tractar. Havien transformat el riu en una claveguera a cel obert. Dins de París, el riu ha desaparegut completament, les aigües es van desviar cap al col·lector que vessa al Sena fora de París.
El 2003 es va llançar un pla per renaturalitzar el riu. El 2022 és van inaugurar els primers trams a Arcueil i Gentilly.

## Història

A partir del segle xi, s'hi van construir nombrosos molins d'aigua que van desaparèixer amb el temps. A mitjan segle xii, els canonges de l'abadia de Saint-Víctor de París van decidir desviar el riu del seu curs natural per regar les terres i alimentar un molí fariner. Per això hi van projectar el Canal dels Victorins.
El curs del riu es va modificar per augmentar-ne el cabal i abastir millor d'aigua els molins. Es va construir una bassa i diverses preses. La riera es va dividir: la llera original del riu esdevé la Bièvre morte i el curs artificial, la Bièvre vive. Des del parc Kellermann (13è) fins a la cruïlla dels carrers Pascal (13è i 5è districte) i Claude-Bernard (5è districte), discorrent en una llera artificial situat entre un i tres metres més alt que el recorregut del riu original.
Un rastre de l'antiga presència n’és la rue de la Glacière com a record de l’antic camí de del pou de glaç que conduïa a Gentilly. El fet és que al barri de la Butte aux Cailles, on hi havia les antigues explotacions d'argila, adoberia i comerç de teixits eren sovint envaïdes pel Bièvre. A l'hivern, aquesta aigua estancada es congelava i el gel tallat en pans s'emmagatzemava en pous de glaç. Conservat gràcies a capes de palla, es feia servir l'estiu per fer sorbets i begudes fresques.

## Referències

* ↑ «La Bievre» (en francès). Sandre. [Consulta: 7 setembre 2021].
* 1 2 3 4 «Les secrets enfouis de la Bièvre, rivière parisienne» (en francès). Ajuntament de París, s.d. [Consulta: 8 gener 2023].
* 1 2 Geredakis, Marie «À Arcueil et Gentilly, la Bièvre refait surface». Ouest France, 28-03-2022.
* ↑ Tricaud, 2003, p. 1.
* ↑ Tricaud, Pierre-Marie. Institut d'Aménagement et d'Urbanisme de la Région d'Ile de France. Restauration et amenagement de la Bièvre dans Paris (en francès), juny 2003.
* ↑ Gagneux, Renaud; Anckaert, Jean; Conte, Gérard. Sur les traces de la Bièvre parisienne: promenades au fil d'une rivière disparue (en francès). Parigramme, 2002. ISBN 978-2-84096-238-0.