OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Lladó i Pascual

* Per a altres significats, vegeu «Josep Lladó».
Josep Lladó i Pascual (nascut el 25 de juliol de 1933 a Argentona (Maresme). És un poeta i un estudiós de la cultura popular i de la història local. Ha militat a la Unió Democràtica de Catalunya. El 1973 fou nomenat mestre en Gai Saber.

## Obres
### Ficció

* Del meus silencis (1959)
* Entre l'alba i el capvespre (1975)
* Vanitat de vanitats (2002) ISBN 9788493317102
* Viatge a les Amèriques
* Capvespre de Tardor

### No ficció

* Festes i festetes d'Argentona (1992)
* Enciclopèdia d'Argentona
* El carrer i els jocs de la mainada.
* Medicina popular a Argentona.

## Premis

* 1954 Jocs Florals de Mataró

## Referències

* ↑ «Josep Lladó i Pascual». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lluís Jover, «La tradició poètica a Argentona (II)», Estudis argentonins, Centre d'estudis argentonins, 2005, pàgines 10-11
* ↑ Josep Lladó i Pascual, «Deprecacions al Sant Crist de foravila» Arxivat 2010-10-06 a Wayback Machine., Endrets, geografia literària dels Països Catalans
* ↑ «Argentona presenta la seva ‘enciclopèdia’», Diari Maresme, 19 de desembre de 2011,
* ↑ «Lladó i Pascual, Josep», Autors, Argentona, La Comarcal Edicions, 21 de desembre de 2011,
# Jakob van Hoddis

Jakob van Hoddis (16 de maig de 1887 a Berlín - 1942 a Sobibor), pseudònim i anagrama de Hans Davidsohn, va ser un poeta alemany d'origen jueu pertanyent al moviment artístic de l'expressionisme. És sobretot conegut pel seu poema Weltende ("La fi del món"), publicat l'11 de gener de 1911 a la publicació Der Demokrat, que es considera el precursor dels poetes d'aquest moviment, que haurien estat influenciats pel seu estil grotesc, a la vegada que és considerat una influència dels escriptors del surrealisme al seu país, que mai es van constituir en un moviment. Juntament amb el seu amic Kurt Hiller creà el Neopathetisches Kabaret o "Cabaret Neopatètic", on aviat també començaren a participar Georg Heym, Ernst Blass, Erich Unger o Alfred Lichtenstein, i on el 1910 es va llegir el seu famós poema, que va causar un gran efecte en el públic assistent. Més endavant va ser expulsat de la universitat i va començar a patir crisis nervioses. La seva salut mental va començar una llarga decadència, i a partir de 1914 va ser tractat en un hospital psiquiàtric. Mentre que la seva família va poder fugir a Tel-Aviv durant l'ascens del nazisme, a ell se li va impedir l'entrada a la Palestina Britànica a causa de la seva salut mental. Va morir el 1942 al camp d'extermini de Sobibor, a la Polònia ocupada pels nazis, juntament amb les 500 persones del sanatori on es trobava.

## Recepció pòstuma

Hi ha una placa commemorativa del poeta a la Rosenthaler Straße, un carrer del centre de Berlín prop de Hackesche Höfe i Hackescher Markt. Així mateix, el seu poema Weltende fou inclòs pel líder del surrealisme André Breton en la seva Antologia de l'humor negre. El poeta català Gabriel Ferrater va escriure un poema anomenat "Fi del món", aparentment influït per Hoddis.

## Referències

* ↑ Julià, Jordi. Al marge dels versos: estudis sobre la forma i la percepció poètiques. L'Abadia de Montserrat, 1999. ISBN 9788484150497.

## Vegeu també

* Walter Rheiner

## Enllaços externs

* Departament d'Alemany de la Universitat de Berkeley Arxivat 2010-06-09 a Wayback Machine.
* Universitat Complutense de Madrid
# Jorge Brown

Jorge Brown (San Vicente, 3 d'abril de 1880 - San Isidro, 3 de gener de 1936) fou un futbolista argentí de la dècada de 1900.
La seva família era d'origen escocès. Quatre germans seus – Alfredo, Carlos, Eliseo i Ernesto – així com un cosí, Juan Domingo, també foren futbolistes internacionals.
Fou 23 cops internacional amb la selecció argentina. Pel que fa a clubs, defensà els colors d'Alumni i Quilmes AC.

## Referències

* 1 2 Dan Brennan. «Argentine football returns to roots of its Scottish founder». The Scotsman, 15-11-2008. [Consulta: 4 juliol 2009].
* ↑ «The dynasty of Argentina's Brown brothers». IFFHS. [Consulta: 4 juliol 2009].
* ↑ "Jorge Brown" at Fútbol Factory, 20 Oct 2007
# Eleccions legislatives belarusses de 2004

Es van celebrar eleccions legislatives a Belarús el 17 d'octubre de 2004, amb una segona volta en dues circumscripcions el 27 d'octubre, i una tercera volta en una el 20 de març de 2005. La gran majoria dels candidats triats, 97 de 109, eren independents. La participació en la primera volta va ser del 91,04%.
Un total de 359 candidats van concórrer a les eleccions, i els partits de l'oposició van afirmar que al voltant del 40% dels seus candidats no estaven inscrits. La delegació de l'OSCE va observar que, encara que a tots els candidats se'ls concedia una quantitat fixa de temps d'emissió gratuïta en ràdio i televisió i una declaració gratuïta en la premsa nacional, més del 80% del temps dels informatius de televisió es va dedicar al president Aleksandr Lukaixenko en les cinc setmanes anteriors a les eleccions. També van manifestar la seva preocupació per la independència de la Comissió Electoral i la falta de transparència durant el procés de votació i recompte. El govern també va tancar nou diaris independents en el període previ a les eleccions.

## Referències

* ↑ Dieter Nohlen & Philip Stöver (2010) Elections in Europe: A data handbook, p252 ISBN 978-3-8329-5609-7
* 1 2 3 Belarus: Elections held in 2004 Inter-Parliamentary Union
* ↑ Nohlen & Stöver, p261
# Evandre de Focea

Evandre (en grec antic: Εὔανδρος, Evander) fou un filòsof grec nadiu de Focea que va ser el deixeble i successor (escolarca) de Làcides al capdavant de l'Acadèmia platònica circa l'any 215 aC.
Evandre va ser substituït més tard pel seu deixeble Hegesí. Dels escrits i opinions d'aquest filòsof no se'n sap res, segons Diògenes Laerci. Hi va haver altres filòsofs amb el mateix nom: tres pitagòrics esmentats per Iàmblic, nadius de Crotona, Metapontum, i Leontins; i un altre de qui parla Plutarc, nadiu de Creta.

## Referències

* ↑ Diògenes Laerci, Vides de filòsofs il·lustres, IV 60.
* ↑ Evander a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 59
# Comtat d'Östergötland

El Comtat d'Östergötland, o Östergötlands län, és un comtat o län al sud-est de Suècia. Fa frontera amb els comtats de Kalmar, Jönköping, Västra Götaland, Örebro, Södermanland i el Mar Bàltic.

## Municipis

* Boxholm
* Finspång
* Kinda
* Linköping
* Mjölby
* Motala
* Norrköping
* Söderköping
* Vadstena
* Valdemarsvik
* Ydre
* Åtvidaberg
* Ödeshög

## Vegeu també

* Bergslagen

## Enllaços externs

* Oficina administrativa del comtat d'Östergötland
* Consell del Comtat d'Östergötland Arxivat 2007-03-18 a Wayback Machine.
* Associació Regional d'Östergötland Arxivat 2018-09-04 a Wayback Machine.
* Hotels a Östergötland Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Segell de Carolina del Sud

El Gran Segell de l'Estat de Carolina del Sud va ser adoptada el 1776, sent aquest el principal emblema de Carolina del Sud.

## Descripció

El segell està format per dues àrees el·líptiques, vinculades per branques de palma.

### Oval de l'esquerra

La imatge de l'esquerra està dominada per un arbre de palmera nana americana i un altre arbre caigut i esmicolat. Aquesta imatge representa la batalla del 28 de juny de 1776, entre els defensors de la fortalesa inacabada de l'illa de Sullivan, i la flota britànica. Per descomptat, l'arbre en peu representa els defensors victoriosos, i l'arbre caigut a la flota britànica. Unides a la palmera, amb el lema "Quix separabit?" (Qui [ens] separarà?), Hi ha 12 llances que representen els primers 12 estats de la Unió. Al voltant de la imatge, a la part superior, i s'hi pot llegir «South Carolina» (Carolina del Sud), i a sota, «animis Opibusque Parati» "(Preparats de ment i recursos).

### Oval de la dreta

L'altra imatge al segell representa a una dona caminant per la platja, que està minada d'armes. La dona, que simbolitza l'Esperança, porta una branca de llorer mentre el sol surt darrere d'ella. Per sota de la imatge apareix la paraula «Spes» (Esperança), i sobre la imatge el lema «Dum Spiro Spero» (mentre hi ha vida, hi ha esperança).

## Altres Segells del Govern de Carolina del Sud

* Segell del Departament de Recursos Naturals (South Carolina Department of Natural Resources).
* Segell de la Guàrdia Nacional de Carolina del Sud (South Carolina National Guard).

## Vegeu també

* Bandera de Carolina del Sud
* Heràldica

## Referències

* ↑ http://www.netstate.com/states/symb/seals/sc_seal.htm
* ↑ http://www.sciway.net/facts/sc-state-seal-motto.html
# Josep Vives i Campomar

Josep Vives i Campomar (Maó, 1940 - Maó, 3 d'agost de 2024) va ser un pintor i gravador menorquí, fill del també pintor Joan Vives i Llull. Es va formar a l'Escola de Belles Arts de Barcelona, on establí amistat amb altres artistes com Miquel Vilà o Xavier Serra de Rivera. Posteriorment amplià els estudis a Florència. Especialitzat en el dibuix de natures mortes i paisatges, en un estil proper al Novecento italià, va fer exposicions a Palma, Zúric i Barcelona, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Josep Vives i Campomar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pons, Sia «La serenitat mística d'un pintor». menorca.info, 07-02-2010 [Consulta: 12 maig 2018]. Arxivat 13 de maig 2018 a Wayback Machine.
* ↑ Quintana, Josep Maria. «Entorn de Pepe Vives». quintanapetrus.com. [Consulta: 12 maig 2018].
* ↑ Viera, C. «Exposición en homenaje a Josep Vives Campomar en Pollença». ultimahora.es, 16-11-2013 [Consulta: 12 maig 2018].
# Jaume Capó Villalonga

Jaume Capó Villalonga (Lloseta, Mallorca, 29 de juny de 1918 - 18 de juny de 2012) va ser un prevere i historiador.

## Biografia

Estudia al seminari diocesà de Sant Pere (Mallorca) i s'ordena de prevere el 1943. Va ser vicari de les parròquies de Biniamar, Inca i Binissalem. Fou vicari i primer rector (1974) d'Orient. Exercí com a professor de religió al col·legi de Sant Tomàs (Inca) i, posteriorment, a l'Institut Ramon Llull (Palma).
En els anys 50 i 60 destacà com a predicador per la brillantor i calidesa de la seva paraula, cosa per la qual va ser reclamat per pràcticament totes les parròquies de Mallorca amb motiu de sermons de festa major, exercicis espirituals, jornades religioses, plàtiques i celebracions de festivitats diverses. Esdevingué un dels preveres de més anomenada i alhora un dels més apreciats de la diòcesi. El 2006 fou el promotor de la coronació canònica de la Mare de Déu de Lloseta (imatge romànica del segle XII) pel bisbe de Mallorca.
Molt lligat a la parròquia, la societat, la història de Lloseta i la família, residí en aquesta localitat en els darrers anys de vida, on morí el dilluns 18 de juny de 2012. Va ser distingit per l'Ajuntament de Lloseta per la seva tasca de recuperació de la història de la vila.

## Obra

Com a historiador, és autor de “L'església de Sant Jordi d'Orient” (1979), “L'Oratori del Cocó de Lloseta” (1981), “Sor Micaela Ripoll: hija ilustre de Lloseta” (1981), “El oratorio de Nuestra Señora de la Bonanova” (1982), “Historia de Lloseta” en 4 volums (1985-1989), “Noces de diamant de la parròquia de Lloseta (1913-1988)”, “El palacio Ayamans de Lloseta” (1991), “Ca s'Hereu de Lloseta” (1992), “L'Eucaristia a la Parròquia de Lloseta i noces d'or sacerdotals” (1993), “Quadragesimo anno. Romeria de la Bonanova” (1994), “Visita historicoartística al temple parroquial de Lloseta” (1995), “Història de Lloseta: el segle XX” (2002) i altres obres. Va ser col·laborador de la Gran Enciclopèdia de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Capó Villalonga, Jaume». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 134. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Jaume Capó Villalonga (Lloseta, Mallorca, 29 de juny de 1918 - 18 de juny de 2012)» (en 24/06/2018). Miquelcinema. El bloc de Miquel Alenyà, 24-06-2012.
# Julià Fernández Ariza

Julià Fernández Ariza, conegut com a Juli Fernández, (19 de novembre del 1974) és un exfutbolista andorrà. Va ser internacional amb la selecció andorrana.
Amb el Futbol Club Santa Coloma d'Andorra va guanyar la Primera Divisió Andorrana i la Copa Andorrana diverses vegades. Va marcar el gol de consol per a Andorra a la classificació per a l'Eurocopa 2008 davant la selecció israeliana. Va fer història amb el FC Santa Coloma en marcar el gol de la victòria a l'únic partit guanyat per un club andorrà a les competicions europees. Va ser a la Copa de la UEFA davant el Maccabi Tel Aviv FC.

## Referències

* ↑ El encuentro Israel-Andorra causa un incidente diplomático (castellà)
* ↑ El Santa Coloma obté la primera victòria d'un club andorrà en competició europea
* ↑ «El Santa Coloma hace historia (castellà)». Arxivat de l'original el 2007-08-17. [Consulta: 28 abril 2008].

## Enllaços externs

* http://www.bdfutbol.com/es/j/j302110.html
* http://www.futbolocos.com/historica-victoria-del-fc-santa-coloma/ Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine.
# Luc

«Luc» té aquests significats:
* Luc (Alts Pirineus), municipi al departament dels Alts Pirineus (regió d'Occitània)
* Luc (Droma), municipi al departament de la Droma (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Luc (Losera), municipi al departament del Losera (regió d'Occitània, França)
* Luc (Pirineus Atlàntics), municipi al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de Nova Aquitània, França)
* Luc Arrèr, municipi al departament dels Pirineus Atlàntics (Nova Aquitània)
* Luc Bardés e Bargas, municipi al departament de les Landes (Nova Aquitània)
* Luc Bon, municipi al departament de les Landes (Aquitània)
* Luc d'Aude, vila al districte de Limós (departament de l'Aude, regió d'Occitània)
* Luc de Diés, municipi al departament de la Droma (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Luc d'Orbiu, municipi al departament de l'Aude (regió d'Occitània, França)
* Luc-la Primalba, municipi al departament de l'Avairon (Occitània)
* Luc Long, municipi al departament de les Landes (regió de Nova Aquitània, França)
* Luc Mau, municipi al departament de la Gironda (Nova Aquitània)
* Lúč na Ostrove, poble i municipi d'Eslovàquia a la regió de Trnava, a l'oest del país
* Lục Nam, població i capital del districte Lục Nam, província de Bắc Giang, al nord-est del Vietnam
* Lục Sơn, municipi i poble del districte Lục Nam, província de Bắc Giang, al nord-est del Vietnam
* Luc-sur-Mer, municipi al departament de Calvados (regió de Normandia, França)
* Lo Luc, municipi al departament del Var (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
* Lo Luc e Armau, municipi al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de Nova Aquitània, França)
* Campèstre e lo Luc, municipi al departament del Gard (regió d'Occitània, França)
* Cantó de Lo Luc, cantó al districte de Draguinhan (departament de Var, França)
* Cantó de Luc de Diés, cantó al districte de Diá (departament de la Droma, França)
* Celièr de Luc, municipi al departament de l'Ardecha (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Sent Alari e Luc, municipi al departament de la Corresa (regió de Nova Aquitània, França)
# Enees (desambiguació)

Enees (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Enees, heroi de la mitologia romana
* Enees de Gaza, filòsof grec
* Enees Silvi, rei d'Alba
* Enees Tàctic, escriptor grec
# Ferènic

Ferènic (en llatí Pherenicus, en grec antic Φερένικος) fou un poeta èpic grec, nadiu de la ciutat d'Heraclea, de data incerta, que va escriure sobre metamorfosis i altres temes fabulosos i mitològics propis de l'antiga Grècia.
Ateneu de Naucratis fa menció d'una opinió de Ferènic sobre l'origen de la figuera i altres arbres. I Joan Tzetzes explica que era un dels poetes que va tractar sobre les fabulosos i monstruoses formes dels homes. A més a més també transcriu dues línies respecte als Hiperboris.

## Referències

* ↑ Pherenicus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 259
# Josep Vives i Codina

Josep Vives i Codina (Callús, Bages, 6 de febrer de 1931- Barcelona, 1993) va ser un botànic català.
Als catorze anys es presentà a l'Institut Botànic de Barcelona i aconseguí col·laborar amb les activitats científiques del centre. Treballà amb el grup de Pius Font i Quer. Es llicencià amb premi extraordinari de la secció de ciències naturals.
L'any 1960 obtingué una plaça de catedràtic de Ciències Naturals a l'institut d'ensenyament mitjà de Figueres i l'any 1963 passà a ocupar una plaça anàloga a Barcelona on va continuar fins al final de la seva vida.
S'especialitza en l'estudi dels briòfits (molses) recollint una brioteca particular amb més de 8.000 mostres.

## Obres

* Vegetación de la Alta Cuenca del Cardener (tesi doctoral de 1959 publicada el 1964 sota la direcció d'Oriol de Bolòs)
* Contribución al estudio de los paisajes de la Sierra de Castelltallat
* 1956. i altres. Flora briológica de las comarcas barcelonesas. Collet. Bot. 5: 119-141.
* 1973. Flora briológica de la comarca de Bages. Barcelona.
* 1973. Aproximació a una flora briològica de Catalunya i hepàtiques laminars. Barcelona.
* 1974. Additions to the mosses flora of Catalonia. Collect. Bot. 9: 195.
* 1975. Briófitos de Cuenca. Anales Inst. Bot. Cavanilles 32: 125-132.
* 1976. Aproximació a la flora dels briòfits balears,,. Barcelona.
* 1976. Impressions sobre la vegetació de l'illa de Cabrera. 111. Vegetació briofítica. Treb.Inst. Cat. Hist. Nat. 7: 119-121.
* 1978. Aproximació a la flora dels briòfits del migjorn valencià Barcelona.
* 1981. Noves localitats de la Grimmia pitardi en els països de la mediterràna occidental.Treb. Inst. Cat. Hist. Nat. 9: 129.

## Referències

* Bibdigital Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. PDF
* uab.cat PDF
# Jaume Carbonero Malbertí

Jaume Carbonero Malbertí és un polític mallorquí del Partit Socialista de les Illes Balears. Va néixer a Palma el 3 d'agost de 1951.
És arquitecte i especialista en urbanisme. Ha fet feina d'arquitecte municipal de Pollença i és professor de dret urbanístic de la Universitat de les Illes Balears. Després de les eleccions municipals espanyoles de 1983 fou nomenat tinent de batle d'urbanisme de l'ajuntament de Palma. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1987, encara que renuncià el 1989.
Fou director general d'Arquitectura i Habitatge de 1999 a 2003 i el juliol de 2007 va ser nomenat pel president del Govern de les Illes Balears, Francesc Antich, conseller d'Habitatge i Obres Públiques de l'executiu balear. Fou escollit novament diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2011, i de 2011 a 2015 fou portaveu del grup socialista de la Comissió de Territori i vicepresident de la Comissió d'IB3.

## Referències

* ↑ Currículum al Parlament de les Illes Balears PDF

## Enllaços externs

* Govern de les Illes Balears. «Pàgina del conseller». Arxivat de l'original el 27 de gener 2011. [Consulta: 12 agost 2021].
# Lubécourt

Lubécourt és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 47 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lubécourt era de 47 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. 26 eren cases i 1 era un apartament. Dels 23 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 8 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lubécourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 27 eren actives i 10 eren inactives. De les 27 persones actives 22 estaven ocupades (12 homes i 10 dones) i 5 estaven aturades (4 homes i 1 dona). De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Lubécourt hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lubécourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lubécourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Elena Kaliská

Elena Kaliská (Zvolen, Txecoslovàquia 1972) és una piragüista eslovaca, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 19 de gener de 1972 a la ciutat de Zvolen, situada en aquell moment a Txecoslovàquia i que avui en dia forma part d'Eslovàquia.

## Carrera esportiva

Especialista en eslàlom d'aigües braves, va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on va finalitzar dinovena en la prova femenina de K-1, i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) va finalitzar quarta. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí guanyar la medalla d'or en aquesta prova, metall que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (Xina).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 3 medalles en el Campionat del Món de piragüisme en aigües braves, entre elles una medalla d'or i dues de plata.
# Constant solar

La constant solar és la quantitat mitjana d'energia radiant emesa pel Sol que arriba a l'extrem superior de l'atmosfera terrestre per segon i per metre quadrat, a una distància mitjana d'1 unitat astronòmica. El seu valor actual és de 1.368 W/m². La constant solar inclou tots els tipus d'energia radiada pel Sol, no sols la llum visible (vegeu "espectre electromagnètic" per a més detalls).
La constant solar no és realment constant, ja que ha anat variant lentament durant la vida del Sol i, de fet, va augmentant molt lentament. Tot i així, fins fa poc es considerava que no variava significativament en intervals temporals més petits; en canvi, gràcies a mesures molt sensibles obtingudes des de la dècada de 1980, s'ha pogut observar una lleugera variació de la constant solar, de només unes dècimes d'un 1%, seguint el cicle d'activitat solar d'11 anys. Els resultats indiquen que la constant solar augmenta (és a dir, el Sol és més brillant) quan el nombre de taques solars és màxim. Això pot semblar contradictori, ja que les taques solars són zones més fredes i, per tant, menys lluminoses; nogensmenys, la major activitat magnètica genera una major radiació que compensa amb escreix l'enfosquiment de les taques solars.