OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hàzim

Abu-l-Hàssan Hàzim ibn Muhàmmad ibn (al-)Hàssan ibn Khàlaf ibn Hàzim al-Ansarí al-Qartajanní, més conegut senzillament com a Hàzim (Cartagena, 1211-Tunis, 1285), poeta, filòleg i teòric de la retòrica andalusí.
Va estudiar a la ciutat de naixement on el seu pare era cadi, i després a Múrcia, a Sevilla i a Granada. Va morir a Tunis el 23 de novembre de 1285.
Va escriure obres de poesia, gramàtica i retòrica (en aquest darrer camp el Kitab at-tajnís, el Kitab al-Qawafi i sobretot l'Al-manàhij al-adabiyya.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ḥāzim".
# Hilaree Nelson

Hilaree Nelson (Seattle, 13 de desembre de 1972 - Manāslu, 26 de setembre de 2022) fou una alpinista d'esquí estatunidenca. Va ser la primera dona a assolir dos cims de 8.000 metres (l'Everest i el Lhotse) en 24 hores el 25 de maig de 2012. El 30 de setembre de 2018, Nelson i el seu company, Jim Morrison, van fer el primer descens d'esquí de la "Dream Line" des del cim.
L'alpinista va figurar a la llista de les "25 dones més aventureres dels darrers 25 anys" del Men's Journal, a més de ser nomenada com una de les aventureres de l'any 2018 pel National Geographic.
El 26 de setembre de 2022 Hilaree Nelson va patir un accident mentre baixava esquiant el Manaslu després de fer cim a la vuitena muntanya més alta del món, situada a l'Himàlaia nepalès, amb la seva parella, el també esquiador Jim Morrison. El cos de l'esquiadora de muntanya nord-americana va ser trobat sense vida el 28 de setembre de 2022, per part dels equips de rescat, dos dies després de desaparèixer.

## Referències

* ↑ Klingsporn, Katie (June 14, 2012) On top of the world, and then back again; Telluride athlete Hilaree O'Neill summits Everest Lhotse in 24 hours Telluride Daily Planet
* ↑ Crylen, Mary (11 May 2019) Ski mountaineer Hilaree Nelson at National Geographic Live Arxivat 2020-07-05 a Wayback Machine. Chicago Stage Standard
* ↑ Quarrier, Sadie (October 12, 2018) Interview: First ski descent of the world's fourth tallest peak nationalgeographic.com
* ↑ Brown, Julie How Hilaree Nelson and Jim Morrison Skied Lhotse outsideonline.com
* ↑ «Love and Lhotse». Sports Illustrated, 06-02-2020.
* ↑ Potts, Mary Anne The 25 most adventurous women of the past 25 years Men's Journal
* ↑ National Geographic’s 2018 Adventurers of the Year nationalgeographic.com
* ↑ «Troben el cos sense vida de Hilaree Nelson, que va patir una caiguda fatal quan feia el descens del Manaslu». CCMA, 28-09-2022 [Consulta: 28 setembre 2022].
# Iman Le Caire

Iman Le Caire, nascuda Ayman Kassem (el Caire), és una ballarina i coreògrafa de dansa contemporània, actriu i activista LGBTQ+ egípcia.
Era ballarina i coreògrafa de l'Òpera del Caire quan va haver de fugir d’Egipte per evitar ser perseguida pel fet de pertànyer a la comunitat LGBTQ+. L’any 2008 va fugir als Estats Units, que li van concedir asil polític, i es va instal·lar a Nova York, on finalment va poder fer la transició física per convertir-se en dona. Hi treballa com a artista, ballarina i actriu. El seu activisme l’ha convertit en una persona representativa dins de les comunitats LGBTQ+ de la ciutat, així com de Fire Island Pines i Cherry Grove.
Es va iniciar com a actriu el 2017 a Zolita: Fight like a girl i al 2021 va fer el paper de Layla a The Shuroo Process, escrita i dirigida per Emrhys Cooper.
La mort de George Floyd el maig de 2020 i el suïcidi de Sarah Hegazy, una lesbiana que havia estat empresonada per mostrar una bandera de l'arc de Sant Martí en un concert denúnica de la repressió despietada d'Egipte contra els drets LGBT, van instar-la a participar de manera més activa en la defensa dels drets del col·lectiu LGBTQ+.
Durant la pandèmia de la Covid-19 Iman Le Caire va ajudar un gran nombre de persones transgènere a fugir dels seus països d’origen, on eren perseguides. Finalment, es va adherir a l’associació TransEmigrate, que ajuda a les persones transgènere que intenten traslladar-se a països més segurs, de la qual és gerent de relacions àrabs i membre de la junta directiva. L’any 2021 va fundar l'organització germana Trans Asylias, que ajuda a les persones transgènere a sol·licitar asil.
L'any 2021 va ser reconeguda per la BBC en la seva llista anual 100 Women.

## Referències

* 1 2 3 4 «Helping trans people escape death in their home countries» (en anglès). BBC News, 07-12-2021.
* 1 2 «Iman Le Caire». [Consulta: 24 febrer 2022].
* 1 2 3 «Quiénes son las 100 Mujeres elegidas por la BBC para 2021» (en castellà). BBC News Mundo.
* ↑ «Iman Le Caire: Age, Wiki, Biography | FilmiFeed» (en anglès), 25-09-2021. [Consulta: 24 febrer 2022].
# Inca ala-rogenc

El inca ala-rogenc (Incaspiza pulchra) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb matolls i cactus als Andes del centre del Perú.

## Referències

* ↑ «Inca ala-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Inca bigotut

El inca bigotut (Incaspiza laeta) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb matolls dels Andes del nord del Perú.

## Referències

* ↑ «Inca bigotut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Infanteria de Marina de Síria

La Infanteria de Marina de Síria (en àrab: المشاة من بحري سوريا) o els marines sirians es una unitat que té la seva base en la governació de Latakia. Ha participat en les operacions militars de la Guerra civil siriana. El mes de febrer de l'any 2016, un gran nombre de convoys d'infants de marina sirians van ser desplegats en la Batalla de Palmira al nord de Latakia. En el dia 8 de setembre de 2016, més de 1,000 cadets del cos de marines sirians van completar un curs d'entrenament de sis mesos amb l'assistència de consellers russos en la governació de Latakia.

## Referències

* ↑ Leith Fadel. «Syrian Special Forces, Marines capture Aliyah village in northern Latakia». Al-Masdar News, 06-02-2016. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2016. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ Leith Fadel. «Massive convoy of Syrian Army reinforcements leave Latakia for Palmyra». Al-Masdar News, 17-03-2016. Arxivat de l'original el 8 de maig 2016. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Iazíkovka (Uliànovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Iazíkovka».
Iazíkovka (en rus: Языковка) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 5 habitants. Pertany al districte de Barix.

## Referències

* ↑ «Численность населения Алнашского района в разрезе населённых пунктов на 1 января 2008 года». Алнашский районный Совет депутатов. Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 20 febrer 2010].
# Ingram (Texas)

Ingram és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.740 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ingram tenia 1.740 habitants, 639 habitatges, i 470 famílies. La densitat de població era de 524,9 habitants/km².
Dels 639 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.958 $ i la renda mediana per família de 33.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.779 $ mentre que les dones 17.738 $. La renda per capita de la població era de 12.883 $. Aproximadament l'11% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ingram». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ingram». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Izvéstkovi zavod

Izvéstkovi zavod (en rus: Известковый Завод) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 58 habitants. Pertany al districte municipal d'Ozinki.

## Referències

* ↑ «История административно- территориального деления Саратовской губернии 1917 - 1928 годы. Справочник. Дергачевский, Новоузенский и Покровский уезды.». Arxivat de l'original el 2017-12-21.
# Izz al-Din Husayn Xansabani

Izz al-Din Husayn Xansabani fou un sobirà xansabànida de Ghur, probablement amb títol d'amir. Era fill de Kutb al-Din Hasan ibn Muhammad al que va succeir quan va morir mentre reprimia una rebel·lió a Wadjiristan el 1100. L'historiador al-Djuzdjani l'anomena Abu l-Salatin (Pare de Sultans) perquè quatre dels seus fills van arribar al tron.
Izz al-Din fou reconegut pel sultà gaznèvida Masud III Ala al-Dawla ben Ibrahim que havia pujat al tron poc abans (1099). El 1107/1108 el sultà seljúcida Sandjar va organitzar una expedició contra el país de Ghur, en la qual les forces d'Izz al-Din foren derrotades i l'amir fet presoner. Llavors Izz al-Din es va fer vassall del sultà seljúcida amb el que va mantenir en endavant estretes relacions. El tribut que pagava Ghur eren especialitats de la regió: armadures, cotes de malla i gossos ferotges.
Izz al-Din va pujar bastant jove al tron i va tenir un llarg regnat en el qual va consolidar el domini de la seva nissaga sobre Ghur, i va adquirir considerable poder. Quan va morir el 1146 Ghur ja era un estat a tenir en compte. El va succeir el seu fill Sayf al-Din Suri.

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, The early islamic history of Ghur, 1961
* C. E. Bosworth, article Ghurids a Encyclopaedia Iranica
* M. A. Ghafur, The Ghurids, Hamburg 1959
# Iconologia

La iconologia és la branca que estudia els símbols al llarg de la història de l'art des d'un vessant teòric, buscant lleis comunes i comparant imatges, representacions i èpoques. Constitueix, per tant, la reflexió que sustenta la iconografia, que és la descripció efectiva i concreta de les imatges i símbols recurrents. Com a disciplina d'estudi ja es menciona al segle xvi en una obra clàssica: la Iconologia, de Cesare Ripa (1593), que tracta de les al·legories i de la seva personificació, tot i que la disciplina va ser refundada per Erwin Panofsky i ha adquirit un nou significat durant el segle xx, emmarcant-se dins l'estètica i la semiòtica. Segons Panofsky la iconologia va més enllà de la iconografia, ja que a partir de l'esclariment del significat de les imatges, s'interroga sobre el seu valor al·legòric, el seu simbolisme o el seu significat profund des d'una perspectiva humanística.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.292. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 1r desembre 2014].
# Institut de la Memòria Nacional

L'Institut de la memòria nacional - Comissió de persecució dels crims contra la nació polonesa, en polonès Instytut Pamięci Narodowej - Komisja Ścigania Zbrodni przeciwko Narodowi Polskiemu o IPN, és una institució polonesa creada per una llei del 18 de desembre del 1998.
El seu principal objectiu és investigar els crims nazis i comunistes, conservar la documentació sobre ells, per proporcionar aquesta documentació per al públic, processar els que van cometre aquests crims i educar el públic sobre el tema. L'esforç principal de l'Institut se centra en els crims comesos per les autoritats comunistes de Polònia abans de 1989.
Els presidents de la IPN són triats per cinc anys pel Sejm, la Dieta polonesa (amb una majoria d'almenys el 60% dels vots i la possible aprovació del Senat, a petició d'una universitat de l'IPN)
* Leon kieres - 30 de juny 2000 a 29 de novembre del 2005
* Janusz Kurtyka - 29 de novembre del 2005 fins a abril 10, 2010 (va morir a l'accident de l'avió presidencial polonès a Smolensk)
* Franciszek Gryciuk - 10 abril de 2010 - 28 juny de 2011 (president interí després de la mort accidental de Janusz Kurtyka)
* Łukasz Kaminski - des del 28 juny de 2011
L'Institut de la Memòria Nacional inclou igualment un Consell de l'IPN format per 9 membres dos d'ells nomenats pel president de la República de Polònia, cinc nomenats pel Sejm i dos d'ells nomenats pel Senat de la República de Polònia. El Consell d'IPN està integrat actualment per :
* Antoni Kura
* Artur Mudrecki
* Andrzej Chojnowski
* Antoni Dudek
* Andrzej Friszke
* Andrzej Paczkowski
* Tadeusz Wolsza
* Grzegorz Potyka
* Bolesław Orłowski
L'IPN està dividit en :
* Comissió Principal per a la Investigació de Crims contra la Nació Polonesa (polonès Główna Komisja Ścigania zbrodni Przeciwko Narodowi Polskiemu)
* Oficina de posada a disposició i arxiu de documents (Biuro Udostępniania i Archiwizacji Dokumentów)
* Oficina d'Educació Pública (Biuro Edukacji Publicznej)
* Oficina de depuració (Biuro Lustacja)
* Oficines locals à Białystok, Cracòvia, Gdańsk, Katowice, Łódź, Lublin, Poznań, Rzeszów, Szczecin, Varsòvia i Wrocław.
Un dels més famós processos endegats per l'IPN es refereix a la massacre de Jedwabne.

## Notes i referències

* ↑ «Nauka polska: Instytucje naukowe – identyfikator rekordu: i6575». Arxivat de l'original el 2007-05-16. [Consulta: 13 març 2017].
* ↑ http://www.ipn.gov.pl/portal/pl/877/9475/Dr_Lukasz_Kaminski.html Arxivat 2012-10-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (polonès) (anglès) Lloc web de l'IPN
# Interacció proteïna-proteïna

Les interaccions proteïna-proteïna tenen lloc quan dues o més proteïnes s'enllacen entre elles, sovint per portar a terme la seva funció biològica. Molts dels més importants processos moleculars en la cèl·lula com la replicació de l'ADN es porten a terme per grans màquines moleculars construïdes per un gran nombre de proteïnes organitzades per les seves interaccions proteïna-proteïna. Aquestes interaccions s'estudien des de diversos camps científics incloent la bioquímica, la química quàntica i la transducció de senyal. A més les interaccions proteïna-proteïna són el nucli dels sistemas interactòmics de qualsevol cèl·lula viva.
Les interaccions entre proteïnes són importants en la majoria de les funcions biològiques. Per exemple, els senyals de l'exterior d'una cèl·lula estan mediats a l'interior de la cèl·lula per interaccions proteïna-proteïna de les molècules senyalitzadores. Aquest procés es diu transducció de senyal i té un paper fonamental en molts processos biològics i en malalties (com el càncer). Les proteïnes poden interaccionar durant molt de temps per a formar part d'un complex proteic, o una proteïna pot actuar durant un breu temps amb una altra proteïna només per a modificar-la.
Entre els mètodes per investigar les interaccions entre proteïnes hi ha el de visualitzar les xarxes (Network visualisation).

## Bibliografia

* De Las Rivas J, Fontanillo C «Protein-protein interactions essentials: key concepts to building and analyzing interactome networks». PLoS Comput Biol, 6, 6, 2010, pàg. e1000807. DOI: 10.1371/journal.pcbi.1000807. PMC: 2891586. PMID: 20589078.
* Phizicky EM, Fields S «Protein-protein interactions: methods for detection and analysis». Microbiol. Rev., 59, 1, 1995, pàg. 94–123. PMC: 239356. PMID: 7708014.

## Enllaços externs

* Proteins and Enzymes a Curlie
# Jacinto Vera (Montevideo)

Jacinto Vera és un barri del centre de Montevideo, Uruguai. Limita amb els barris de La Figurita a l'oest, Brazo Oriental i Bolívar al nord, Larrañaga a l'est i La Comercial al sud.
Alberga l'ex-escola militar, actualment un Comand de l'Armada. Sobre la vora nord-est del barri hi ha una plaça sobre la qual el Bulevar Artigas gira en 90 graus i on es troba un conegut monument a la memòria de l'ex-president Luis Batlle Berres.
El barri deu el seu nom al primer bisbe de Montevideo, Mon. Jacinto Vera y Durán.

## Imatges

* Monument a Luis Batlle Berres.
* Mapa del barri.

## Referències

* ↑ Mons. Jacinto Vera y Durán (Catholic Hierarchy)

## Enllaços externs

* La República / Barri Jacinto Vera (castellà)
* Espacio Latino / Jacinto Vera
* "Rincones de Montevideo", Jacinto Vera Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Ivan Garcia i Casado

Ivan Garcia i Casado (Barcelona, 18 de setembre de 1986) és un jugador de bàsquet català. Juga d'aler i el seu equip actual és el València Basket Club a la lliga ACB.
# Jean-François Coche

Jean-François Coche (París, 1946) és un llibreter i difusor a França de la llengua i la cultura catalana i occitana.
Va estudiar agronomia a Nancy i va aprendre català per correspondència mercè una carta que va escriure a la revista Destino. El 2006 va rebre la Creu de Sant Jordi.
El 1976 fundà a París (30 rue Grands Augustins, al 6è arrondissement, prop de la Maison de la Catalogne) la llibreria Pam de Nas, especialitzada en literatures catalana i occitana. Entre altres aportacions, aquest espai ha permès els catalans de França mantenir els vincles culturals amb Catalunya i transmetre'ls a les generacions més joves. La llibreria va haver de tancar a mitjans del 2011 per falta de vendes i per un augment del lloguer.
El 2006 va traduir al francès l'aportació catalana al Dictionnaire Critique de la littérature européenne des camps de concentration et d'extermination nazis, publicat el 2007 per la Fundació Ars.

## Referències

* ↑ «Creus de Sant Jordi 2006». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2009].
* ↑ Octavi Martí. «Los libros catalanes de monsieur Coche» (en castellà). El País, 26-09-2006. [Consulta: 5 setembre 2009].
* ↑ Dictionnaire critique...«Dictionnaire critique de la littérature européenne des camps de concentration et d'extermination nazis».
# Jean-François Anti

Jean-François Anti (Villeneuve-Saint-Georges, Illa de França, 13 de febrer de 1971) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1995 i 1997. Com amateur va guanyar una medalla de plata al Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1994.

## Palmarès

* 1991
** 1r al Tour de Gironda
* 1994
** Medalla de plata al Campionat del món en Contrarellotge per equips (amb Dominique Bozzi, Pascal Derame i Christophe Moreau)

### Resultats al Tour de França

* 1997. Abandona (11a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ivar II de Dublín

Ivar II (Ímar ua Ímair, mort el 904) va ser un cabdill nòrdic-gaèlic de la dinastia Uí Ímair i monarca viking del regne de Dublín.
Ivar era el segon fill menor del rei Ímar que apareix a les fonts històriques després de la mort del seu germà Amlaíb Conung. Els vincles de parentiu entre els diferents monarques de Dublín Uí Ímair no apareixen clarament establerts a la Crònica d'Irlanda, potser fossin descendents de Sichfrith Ivarsson, assassinat el 888 o de Sigtrygg Ivarsson o potser d'un altre anònim Ivar.
Ivar II de Dublin succeeix en el tron a Sigtrygg Ivarsson. És un monarca d'un regnat breu i fosc. Els historiadors només diuen que l'any 902 els «estrangers» són expulsats de Dublín per una coalició de reis irlandesos Mael Finnian mac Flannacan i Cerball mac Muirican rei de Laighin.
Sembla que posteriorment Ivar reprèn la seva activitat com rei del mar i devasta les costes d'Escòcia. La crònica dels reis d'Alba esmenten que durant el tercer any del regnat de Constantí II d'Escòcia [903] els «homes del nord» arrasen Dunkeld i tot el regne d'Alba. A l'any següent els vikings són massacrats a Straith Herenn. Els Annals d'Ulster citen probablement el mateix esdeveniment quan esmenta la mort d'Imar Uí Ímair i els seus homes pels homes de Fortriu el 904.
El regne de Dublín es mantindria aliè al domini escandinau fins a l'any 917.

## Vegeu també

* Llista de reis de Dublín

## Referències

* ↑ Annals d'Ulster, AU 896.7
* ↑ Annals d'Ulster, AU 888.9
* ↑ Annals d'Ulster, AU 896.3
* ↑ Rerum Britannicarum Medii Aevi Scriptores James Henthorn Todd, 1867. « War of the Gaedhil with the Gaill » Appendix D, Table VII: Genealogy of the Hy Imhair pp. 268-296
* ↑ Annals d'Ulster, AU 902.2
* ↑ William Forbes Skene «The Pictish Chronicle» Chronicles of the Picts & the Scots p. 9
* ↑ Annals d'Ulster: AU 904.4

## Bibliografia

* Renaud, Jean. Les Vikings et les Celtes (en francès). Éditions Ouest-France Université Rennes, 1992. ISBN 27373090108.
* Woolf, Alex. From Pictland to Alba, 789–1070(The New Edinburgh History of Scotland) (en anglès). Edinburg: Edinburgh University Press, 2007. ISBN 0-7486-1234-5.
# Christian De Buysschere

Christian De Buysschere (Jemappes, Mons, Hainaut, 21 de juliol de 1950) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1972 i 1977. De la seva carrera esportiva destaca una etapa a la Setmana Catalana i la victòria al Circuit de les Ardenes flamenques - Ichtegem.

## Palmarès

* 1971
** 1r al Gran Premi dels Marbrers
* 1973
** 1r a Kustpijl Sint-Martens-Lierde
** 1r a Anvers
* 1974
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Catalana
** 1r a Deerlijk
** 1r a Meise
* 1975
** 1r al Tour de Condroz
* 1976
** 1r al Circuit de les Ardenes flamenques - Ichtegem
** 1r a Velaines

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it

## Referències

* ↑ «Christian de Buysschere» (neerlandès), Fitxa biogràfica a De Wielersite
# Castell de Turaida

El castell de Turaida (en letó: Turaidas pils) és un castell medieval recentment reconstruït a Turaida, a la regió de Vidzeme de Letònia, a la riba oposada del riu Gauja de Sigulda.

## Història

El castell de Turaida domina el Museu Reserva i n'és, visualment, l'element més impressionant. Quan es veu des de l'aire, o des de l'altra riba del riu Gauja a Sigulda, el castell de Turaida s'eleva per damunt dels arbres com un poderós vaixell construït en maó vermell. La part davantera de la imaginada nau està formada per la torre de la porta nord del castell; la torre principal i de més alçada és com el travesser central de la nau i la part posterior de la nau correspon a la secció sud del castell en forma, també, de torre.
L'edifici es va iniciar el 1214, després de les instruccions donades per Albert von Buxhoeveden, bisbe de Riga, als seus Germans Livonians de l'Espasa -que aviat es fusionarien amb l'orde Teutònic- al lloc on anteriorment hi havia un castell de fusta. L'edificació de tipus fortalesa va ser construïda i anomenada Fredeland, que es tradueix com 'Terra de pau', però va ser més conegut localment amb el nom de Turaida, que ha sobreviscut fins als nostres dies. Va tenir diverses modificacions als segles posteriors, fins que un incendi produït el 1776 va fer que s'abandonés i el seu estat es va convertir a poc a poc en ruïnes.
A començaments del segle xx, només en quedaven fragments de la muralla defensiva i alguns edificis: la torre principal, la torre semiarrodonida i la part occidental. A partir de 1976 es van realitzar excavacions arqueològiques regulars, que van ser seguides per la restauració i conservació d'obres que mostraven l'estat anterior del castell. Exposicions sobre la història del castell s'exhibeixen als edificis restaurats. Des del lloc del mirador de la torre principal, es pot veure el paisatge de la pintoresca vall del Gauja i el territori del Museu Reserva de Turaida.

## Vegeu també

* Llista de castells de Letònia.
* Caupo de Turaida.
* Rosa de Turaida.

## Referències

* 1 2 «Museo-reserva de Turaida» (en castellà). turaida-muzejs.lv. [Consulta: 9 gener 2015].
* ↑ «Turaida» (en letó). [Consulta: 9 gener 2015].