OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Halaelurus natalensis

Halaelurus natalensis és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 45 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical que viu entre 0-172 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica: des del Cap Agulhas fins a East London.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Compagno, L.J.V., D.A. Ebert i M.J. Smale, 1989. Guide to the sharks and rays of southern Africa. New Holland (Publ.) Ltd., Londres, Gran Bretanya. 158 p.
* ↑ Michael, S.W., 1993. Reef sharks and rays of the world. A guide to their identification, behavior, and ecology. Sea Challengers, Monterey, Califòrnia, Estats Units. 107 p.
* ↑ Van der Elst, R., 1993. A guide to the common sea fishes of southern Africa. (3a edició) Struik Publishers, Ciutat del Cap. 398 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Guido della Gherardesca

Guido della Gherardesca (Pisa, 1060 - Bolgheri, Castagneto Carducci, Livorno, 20 de maig de 1140) fou un eremita toscà. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Se'n conserven molt poques notícies. Unes fonts el presenten com a monjo camaldulenc a San Michele in Borgo (Pisa); altres com a terciari franciscà. A partir dels documents de l'arxiu de la família Della Gherardesca es pot pensar que era fill de Napoleone Gherardesca i germà de Pietro, que fou cardenal amb Pasqual II (1099-1118).
Guiu es lliurà a la pregària, la meditació i la penitència, renunciant a la comoditat que li permetia la fortuna familiar i vivint d'almoines al carrer, fent-hi vida eremítica. Com altres eremites del moment, adquirí fama de santedat i ell, per no caure en la falta de l'orgull, s'allunyà de la ciutat i de Donoratico, ciutat on hi havia el castell de la família i on residia habitualment.
Als 40 anys, cap al 1100, deixà Pisa i visqué en una cova de la vall de Santa Maria, propera a Donoratico, on construí una ermita que dedicà a Santa Maria de la Glòria, a l'actual lloc de San Guido (Bolgheri, Castagneto Carducci). Hi morí el 20 de maig de 1140.

## Veneració

En morir, la veneració per la seva persona cresqué. Sebollit a l'ermita, en 1212 se n'autoritzà el trasllat del cos a l'església del castell de Donoratico, més capaç per acollir les multituds que hi feien pelegrinatges. La conquesta del castell i la seva destrucció en 1448 provocà la pèrdua de les restes.
Foren retrobades el 6 de gener de 1450. Segons una tradició, en ple hivern, un home passava per les ruïnes del castell i veié un bruc completament en flor, cosa impossible en aquell moment de l'any. Excavant-hi, trobaren que les arrels eren on hi havia enterrat el beat Guiu i en recuperaren el cos incorrupte. Un breu de Calixt III autoritzà cap al 1458 que l'arquebisbe de Pisa Giuliano Ricci traslladés les relíquies a Pisa, translació que es feu el 16 de juny de 1459. Des de 1689, el cos de Guiu és a l'altar de San Ranieri, amb les restes de Rainier de Pisa.
En 1788 l'eremita fou beatificat. No obstant això, és conegut com a San Guido i tingut per sant.

## Bibliografia

* Santi, beati e testimoni. "San Guido della Gherardesca, confessore".
* I Della Gherardesca: dai longobardi alle soglie del duemila, p. 40-41.
# Harold Pressley

Harold Pressley (Bronx, Nova York, 14 de juliol de 1963) és un exjugador de bàsquet que va disputar 4 temporades en l'NBA, a més de jugar 4 temporades més a la Lliga ACB. Amb 2,00 metres d'alçada, jugava en la posició d'aler. És el pare del també jugador Bryce Pressley.

## Carrera esportiva

Va jugar durant quatre temporades a l'NCAA amb els Wildcats de la Universitat Villanova. Va ser triat en la dissetena posició del Draft de l'NBA del 1986 per Sacramento Kings. Després de quatre temporades va donar per tancada la seva participació en l'NBA, anant-se a jugar amb el Montigalà Joventut de la Lliga ACB, on va formar juntament amb Corny Thompson una des millors parelles estrangeres de la lliga. Amb tots dos en l'equip la Penya va conquistar dos títols de la Lliga ACB consecutius. També va guanyar una Copa Príncep d'Astúries i va ser subcampió de l'eurolliga.
El 1993 fitxa pel Pau Orthez de la lliga francesa, on únicament disputa 8 partits abans de tornar a l'ACB, a l'Bàsquet Lleó, on disputaria la seva última temporada com a professional.
Després de retirar-se, el 2007 va ser nomenat director de desenvolupament de jugadors dels Sacramento Kings.

## Referències

* ↑ «Míticas parejas de extranjeros» (en castellà). Solobasket, 08-10-2002 [Consulta: 19 juliol 2018].
* ↑ Harold Pressley jugador a l'ACB
# Heian-kyō

Heian-kyo (平安京, Heian-kyō?) va ser el nom original de l'actual ciutat de Kyoto, al Japó, i va ser des de l'any 794 fins al 1868 (amb una breu interrupció per uns mesos al 1180) la residència de l'emperador del Japó i la capital del país. La ciutat va reemplaçar Nagaoka-kyo, i va ser construïda per ordre imperial al 793, per ordre de l'emperador Kanmu i a mans de Fujiwara no Ogurimaru. La ciutat estaria sobre una vall i seria traçada amb la forma d'un tauler semblant al dels escacs, imitant la capital xinesa de la dinastia Tang, Chang'an. Incloïa una àrea rectangular d'aproximadament 4,5 km (d'est a oest) i de 5,2 km (de nord a sud), i excepcionalment només tenia els dos temples de la porta sud, el Sai-ji i el Tō-ji. El palau principal estaria en un rectangle intern a la part nord de la ciutat. La designació de la paraula Kyōto ('capital' o 'residència imperial') no era oficial en el moment de la seva inauguració, però el nom es va oficialitzar a finals del segle xi, desplaçant-ne el nom original.

## Referències

* ↑ The Cambridge history of Japan. Cambridge, UK: Cambridge University Press, 1988-1999, p. 516-517. ISBN 0-521-22352-0.
* ↑ Barnes, Gina Lee. Archaeology of East Asia : the rise of civilization in China, Korea and Japan. Paperback edition, 2017. ISBN 1-78570-667-5.
* ↑ Ebrey, Patricia Buckley; Walthall, Anne; Palais, James B. East Asia: A Cultural, Social, and Political History (en anglès). Houghton Mifflin, 2006, p. 103. ISBN 978-0-618-13384-0.
# Heimita

La heimita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor d'Albert Heim (1849–1937), geòleg suís, professor a l'ETH Zurich i autor de Geologie der Schweiz (1919–1922).

## Característiques

La heimita és un arsenat de fórmula química PbCu₂(AsO₄)(OH)₃·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i publicada en el mes de gener de 2024. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al museu mineralògic del leibniz-institut zur analyse des biodiversitätswandels d'Hamburg (Alemanya), amb el número de registre: ro3701.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Grosses Chalttal, a l'àrea de Chalttal, dins el municipi de Glarus Nord, (Glarus, Suïssa), sent aquest l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral. Es presenta com un mineral secundari associat principalment amb bayldonita i crisocol·la, formant cristalls transparents prismàtics, de color verd o blau pàl·lid.

## Referències

* ↑ «Heimite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 octubre 2022].
* 1 2 Malcherek, Thomas; Mihailova, Boriana; Schlüter, Jochen; Roth, Philippe; Meisser, Nicolas «Heimite, PbCu2(AsO4)(OH)3 ⋅ 2H2O, a new mineral from the Grosses Chalttal deposit, Switzerland». European Journal of Mineralogy, 36, 1, 30-01-2024, pàg. 153–164. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-153-2024 [Consulta: 14 març 2024].
# Haskell (desambiguació)

«Haskell» té aquests significats:
* Haskell, llenguatge de programació funcional estandarditzat.Vegeu també: Glasgow Haskell Compiler
* Haskell (Arkansas), població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas
* Haskell (Oklahoma), població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Haskell (Texas), població dels Estats Units a l'estat de Texas
# Hidronefrosi

La hidronefrosi - literalment "aigua a l'interior del ronyó" - fa referència a la distensió i la dilatació de la pelvis i els calzes renals (majors i menors), en general causada per l'obstrucció del flux lliure de l'orina des del ronyó. Si no es tracta condueix a l'atròfia progressiva del ronyó. En els casos de hidroureteronefrosi, també hi ha una distensió de l'urèter.

## Referències

* ↑ Kumar, Vinay; Fausto, Nelson; Fausto, Nelso; Robbins, Stanley L.; Abbas, Abul K.; Cotran, Ramzi S.. Robbins and Cotran Pathologic Basis of Disease. 7th. Philadelphia PA: Elsevier Saunders, 2005, p. 1012–4. ISBN 0-7216-0187-1.

## Vegeu també

* Síndrome de Fraley
# Hidrominis

Els hidrominis (Hydromyini) són una tribu de rosegadors de la subfamília dels murins. En el seu sentit més ampli, establert per Granjon et al. el 2008, aquest grup conté un gran nombre d'espècies oriündes d'Austràlia, Nova Guinea, les Filipines i illes properes. Els hidrominis se separaren dels murinis, els praominis i els arvicantinis fa 11,1 ± 0,5 milions d'anys.

## Referències

* ↑ Lecompte, E.; Aplin, K.; Denys, C.; Catzeflis, F.; Chades, M.; Chevret, P. «Phylogeny and biogeography of African Murinae based on mitochondrial and nuclear gene sequences, with a new tribal classification of the subfamily» (en anglès). BMC Evolutionary Biology, 8, 199, 2008. DOI: 10.1186/1471-2148-8-199.
# Hidromesclador

Un hidromesclador o proporcionador és un dispositiu que, en una línia de mànegues, aspira l'escumogen i l'incorpora al flux d'aigua per a produir escuma contra incendis. La seva principal funció és dosificar el líquid escumogen en el percentatge adequat en funció del tipus d'escumogen triat i el producte objecte de protecció. Els percentatges de mescla aplicats a la línia d'aigua solen oscil·lar entre l'1% i el 6%. El funcionament de l'equip es basa en un estrenyiment a la línia d'aigua generant un augment de la velocitat de pas en aquest punt, la qual cosa fa disminuir la pressió del fluid, i per l'efecte venturi l'equip succioni el líquid escumogen.
L'hidromesclador provoca una pèrdua de càrrega d'un 30% de la pressió d'alimentació, per aquest motiu la pressió usual de funcionament del proporcionador ha d'estar entre 5 i 8 bar.

## Tipus

Els proporcionadors poden ser portàtils, estar integrats en el vehicle de bombers, o en una instal·lació fixa d'extinció.
Els proporcionadors portàtils solen ser de 200 ó 400 l/min. També n'hi ha de cabal variable, de 140 a 1.000 l/min.

## Utilització

L'hidromesclador portàtil s'intercala en la línia de mànegues, amb la fletxa que porta pintada en el mateix sentit que el flux d'aigua; es gradua el dosificador a la proporció requerida per a l'operació; s'acobla la mànega d'aspiració a l'hidromesclador i l'altre extrem s'introdueix al dipòsit d'escumogen.

## Referències

* ↑ Diccionari de bombers. Barcelona: Termcat. Generalitat de Catalunya, 1995. ISBN 84-393-3689-6.
* ↑ «Proporcionadors venturimètrics per a sistemes fixos d'extinció d'incendis per escuma» (en castellà). Prefire.
* ↑ «Proporcionadors» (en castellà). Sabo Española.
* ↑ «Eductors d'escuma» (en castellà). Leader.
* ↑ «Proporcionadors per a cossos de bombers» (en anglès). FireDos.
* ↑ «Activitats bàsiques. Extinció d'incendis i assistència» (en alemany). Oficina Federal de Protecció Civil i Assistència en Cas de Desastres d'Alemanya, 01-08-2005.
# Hidroclorborita

La hidroclorborita és un mineral de la classe dels borats.

## Característiques

La hidroclorborita és un borat de fórmula química Ca₂B₃O₃(OH)₄·BO₃(OH)₃Cl·7H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de cristalls tabulars ben formats {001}, amb terminacions en forma de falca, de fins a 13 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hidroclorborita pertany a «06.DA: Nesotetraborats» juntament amb els següents minerals: bòrax, tincalconita, hungchaoïta, fedorovskita, roweïta, uralborita, borcarita, numanoïta i fontarnauïta.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie va ser descrita l'any 1965 a partir de mostres trobades a la Xina i al Salar de Carcote, a Ollagüe, Antofagasta (Xile). També se n'ha trobat al dipòsit de bor de Sarıkaya, a Kirka (Anatòlia Central, Turquia). Sol trobar-se associada a altres minerals, com: ulexita, halita i guix.

## Referències

* ↑ «Hydrochlorborite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 juny 2016].
* 1 2 «Hydrochlorborite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 20 juny 2016].
# Hotel Meliá d'Alacant

Es coneix com a Hotel Meliá un edifici de grans dimensions de la ciutat valenciana d'Alacant. L'edifici, que es va construir il·legalment en terreny guanyat al mar, alberga els hotels Meliá Alacant i Spa Porta Maris. Se situa entre el dic de Llevant del port d'Alacant i la platja del Postiguet, de manera que crea una enorme barrera visual entre tots dos.
L'edifici es va construir en 1965 sobre sòl de domini públic marítim-terrestre sense respectar l'altura màxima permesa. En 1990 el ministeri d'Obres Públiques i Urbanisme va certificar que l'edifici era il·legal i, en 1993, totes les forces polítiques de la ciutat van arribar a un pacte per derrocar-lo tan prompte com s'arribara a un acord amb els propietaris. No obstant això, l'alcalde del Partit Popular, Luis Díaz Alperi, va trencar el pacte en 2000 per indultar i legalitzar l'edifici, i permetre així que els hotels seguiren mantenint la seua activitat.
Després de perdre la moció de censura al juny de 2018, l'expresident del govern, Mariano Rajoy, es va allotjar a l'hotel Meliá Alacant mentre exercia com a registrador de la propietat a Santa Pola (a 20 km).

## Referències

* ↑ «Plan especial del puerto de Alicante». Urbanismo de Alicante, 04-12-1992. Arxivat de l'original el 2019-03-24 [Consulta: 7 maig 2020]. Arxivat 2019-03-24 a Wayback Machine.
* ↑ País, Ediciones El «Reportaje | Los orígenes de la controvertida 'operación urbanística del Meliá'» (en castellà). , 11-02-2001 [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ País, Ediciones El «Daños irreversibles» (en castellà). , 11-02-2001 [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ País, Ediciones El «El Ayuntamiento indultará el Meliá de Alicante a pesar de que fue declarado ilegal» (en castellà). , 15-05-2000 [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ «Investigación sobre el edificio del Apartotel Melia de Alicante.» (en anglès). [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ «Rajoy, vida de funcionario en Alicante en un hotel a 200 euros la noche. Noticias de Famosos». [Consulta: 25 setembre 2018].
# High Society (revista)

High Society és una revista pornogràfica nord-americana. A més de les il·lustracions pornogràfiques de models eròtiques també hi ha ocasionalment articles de persones famoses.

## Història

La revista High Society, va ser publicada per primera vegada el maig de 1976. L'any 1977 Carl Ruderman va contractar a Gloria Leonard, primera dona editora en el sector de l'entreteniment per adults. El novembre de 1981 es va estrenar la sèrie spin-off anomenada High Society Live !.
High Society té un canal de pagament per visió.

## Referències

* ↑ (anglès) «New York Post». Page Six, 07-10-2010. Arxivat de l'original el 2013-08-06. [Consulta: 9 gener 2015].
* ↑ (anglès) Kernes, Sr. Editor, Mark «The Industry Remembers Gloria Leonard». Adult Video News, 30, 3, 01-03-2014, pàg. 22–23, 112. Arxivat de l'original el 2018-12-25 [Consulta: 9 gener 2014].
* ↑ Playgirl Dresses Up as PPV Channel
# Henry Bradley

Henry Bradley Unzueta (Lima, 1940 - ibídem, 7 d'abril de 2016) va ser un destacat pilot de carreres d'automobilisme peruà. Fill del també pilot d'automòbils i empresari anglès Henry Bradley Barnett, qui va arribar al Perú en la dècada del 1920. Va entrar des de molt jove al món de l'automobilisme, sense esperar convertir-se en una fita de l'automobilisme peruà. El seu debut ho realitza el 8 de desembre de 1961 en el Gran Premi Nordperuà (Sullana - Tumbes - Sullana), aconseguint el segon lloc en la seva categoria i el tercer en la classificació general.
Després de competir al Gran Premi de l'Argentina de 1962 es pregunta per què els argentins tenien un Gran Premi i els peruans no. Va començar a transmetre aquesta inquietud a Nicky Alzamora i als membres de l'Automòbil Club Peruà, els quals van començar a treballar i després de quatre anys, buscant les rutes, es va aconseguir fer la primera carrera de Caminos del Inca. Conduint un Volvo 122S i tenint com a copilot a Oscar Vidaurre, el jove Henry va ser el guanyador de la primera edició del Gran Premi Nacional de Carreteres Caminos del Inca el 1966 i després en sis oportunitats més (1968, 1970, 1976, 1979, 1980 i 1988) aconseguint un rècord difícil de superar. Fou propietari d'una escola de maneig avançat per on van passar grans figures de l'automobilisme, i l'autòdrom del districte de Santa Rosa duu el seu nom.
Va morir a Lima, el 7 d'abril de 2016, víctima d'un càncer que l'afligia els darrers vint anys. Sent les seves restes vetllades en les instal·lacions de l'Automòbil Club Peruà (Av. Canaval i Moreyra 671, San Isidro).

## Palmarès

* Campió de Caminos del Inca (1966, 1968, 1970, 1976, 1979, 1980 i 1988)
* Guanyador Gran Premio President de la República (1976, 1978 i 1982)
* Guanyador en la seva categoria al costat de Peter Kube en la Volta a Sud-amèrica 1978.

## Referències

* ↑ http://elcomercio.pe/ruedas-tuercas/rt-sports/fallecio-henry-bradley-leyenda-caminos-inca-noticia-1892461
* ↑ http://peru21.pe/deportes/henry-bradley-siete-veces-ganador-caminos-inca-fallecio-este-jueves-2243266 Arxivat 2016-04-10 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Bradley competition
* Caminos del Inca és la meva vida
# Hoshi Sato

Hoshi Sato és un personatge fictici de l'univers Star Trek interpretat per Linda Park a la sèrie Star Trek: Enterprise.
Sato és l'oficial de comunicacions a bord de la nau estel·lar Enterprise (NX-01), i també un lingüista que parla més de quaranta idiomes, inclosa al Klingon. És una expert en el funcionament del traductor universal, un instrument que tradueix a temps real moltes llengües i capacitada per aprendre de noves.
Sato és la primera personatge japonesa en les sèries Star Trek des de Hikaru Sulu de la sèrie original, tot i que l'actriu és coreana.

## Referències

* ↑ Vint i quatrè capítol de la primera temporada de Star Trek: Enterprise Two Days and Two Nights

## Enllaços externs

* Web oficial - Hoshi Sato Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine.(anglès)
* Mundo Star Trek - Hoshi Sato(castellà)
# Hoshi Ryokan

Hōshi (法師) és un ryokan (allotjament tradicional japonès) a Komatsu, a la prefectura d'Ishikawa, Japó. Fundat el 718, és el segon hotel en funcionament més vell del món, darrere del Nishiyama Onsen Keiunkan, segons el Guinness World Records i una de les empreses més velles del món que ha estat activa més temps després que Kongō Gumi tanqués el 2006. L'hotel ha estat operat per la mateixa família durant quaranta-sis generacions.

## Referències

* ↑ O'Hara, William T. Centuries of Success: Lessons from the World's Most Enduring Family Businesses (en anglès). Adams Media, 2004, p.17. ISBN 1580629377.
* ↑ «The world's oldest hotel» (en anglès). Getaway Fact sheets, Ninemsn, 21-09-2006. Arxivat de l'original el 2010-03-15. [Consulta: 10 març 2010].

## Enllaços externs

* Lloc web (japonès)
* «Hōshi Onsen». Arxivat de l'original el 2008-06-19. [Consulta: 3 juliol 2010].
* «Hōshi». The Henokiens. Arxivat de l'original el 2007-10-30. [Consulta: 3 juliol 2010].
# Hechtel-Eksel

Hechtel-Eksel (en limburguès Hechtel-Eksel) és un municipi belga de la província de Limburg a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Hechtel i Eksel.

## Evolució demogràfica des de 1977

Font: INS
# Hàtim ibn Ibrahim al-Hamidí

Hàtim ibn Ibrahim al-Hamidí (? - al-Hutayb, 1199) fou un daï mútlaq ismaïlita tayyibita del Iemen, fill i successor d'Ibrahim ibn al-Husayn ibn Abi l-Suud.
Va succeir el seu pare el juliol de 1162. Va obtenir el suport de grups tribals himyar i hamdan i va conquerir la fortalesa de Kawkaban on es va establir. L'emir hamdanita (branca dels Banu Yam) de Sanaa, Alí ibn Hàtim al-Yamí li va declarar la guerra i es va apoderar de Kawkaban el 1169.
Hàtim es va refugiar a la Bayt Radm i després a Xaf, a la muntanyosa regió de Haraz, on va aconseguir convertir les tribus de la zona que abans eren hafidhites, dirigides pels yaburites o yabúrides sota Saba al-Yaburí que va esdevenir el seu lloctinent i cap militar, i va obtenir el control dels castells a la zona i finalment es va establir al d'al-Hutayb. En les lluites que van seguir Saba al-Yaburí, va morir en combat i els aiubites van acabar dominant el Iemen (1175). Hàtim va restar a al-Hutayb, però la seva activitat en endavant va ser clandestina.
Va morir a al-Hutayb el 7 de novembre de 1199. El va succeir el seu fill Alí ibn Hàtim al-Hamidí.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «(al-)Ḥāmidī».
# Ikun-Shamash

Ikun-Shamash o Iku-Shamash (𒄿𒆪𒀭𒌓) va ser un rei de la ciutat-estat de Mari, a l'antiga Mesopotàmia. Era un important centre de comunicacions on sobretot es practicava el comerç. Va ser el primer sobirà de la segona dinastía de la ciutat. Alguns arqueòlegs diuen que va regnar en un període anterior a Ur-Nanxe de Lagaix. Se'l confon de vegades amb Ikun-Shamagan, però es creu que van ser dos personatges diferents. Portava els títols de "Rei de Mari" i ensigal o "Príncep suprem d'Enlil".
Se'l coneix sobretot per una estàtua votiva que va dedicar al déu Xamaix.

## Referències

* ↑ Oliva, Juan. Textos para una historia política de Siria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 18. ISBN 9788446019497.
* ↑ Cohen, Yoram. Wisdom from the late Bronze Age. Atlanta: Society of Biblical Literature, 2013, p. 185. ISBN 9781589837539.
# Imangali Tasmagambetov

Imangali Nurgaliuly Tasmagambetov (kazakh: Иманғали Нұрғалиұлы Тасмағамбетов) és un home d'estat nascut el 9 de desembre de 1956 a Novobogat a la província d'Atirau.
Primer ministre del Kazakhstan de gener 2002 a juny 2003, va ser reemplaçat pel viceprimer ministre Daniyal Akhmetov continuació al fracàs de les seves reformes agraires. És l'alcalde d'Astanà des de 2008.

## Referències

* ↑ New Kazakh Government Formed, Sets Out Priorities. RadioFreeEurope/RadioLiberty