OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simon Kelner

Simon Kelner (Bury, 5 de juliol de 1957) és un periodista i editor anglès. Kelner va ser el redactor en cap dels diaris The Independent i Independent on Sunday. Va ser fitxat el maig de 1998 per succeir Andrew Marr i Rosie Boycott i va deixar el seu càrrec el 2008. Després d'una temporada com a director general dels diaris Independent, va ser reelegit editor l'abril de 2010 pel nou propietari Alexander Lebedev. Kelner va guanyar diversos premis durant el seu període a The Independent, incloent-hi l'Editor de l'Any el 2004 i 2010.

## Referències

* ↑ GQ awards: Simon Kelner is Editor of the Year, The Independent, 9 setembre 2010

## Enllaços externs

* Works by or about Simon Kelner Arxivat 2016-03-12 a Wayback Machine. in libraries (WorldCat catalog)
* Simon Kelner collected news and commentary at The Guardian
# Graphiurus platyops

Graphiurus platyops és una espècie de mamífer rosegador esciüromorf de la família Gliridae. Es troba a Angola, Botswana, Moçambic, Sud-àfrica, Eswatini, Zàmbia i Zimbàbue.
En general viuen en terreny rocós, i viuen en esquerdes de les roques i en els munts de pedres. En algunes parts de la seva àrea de distribució, viuen en els arbres (Ansell 1960; Smithers i Lobão-Tello 1976). De tant en tant se'ls arriba a trobar en edificis.

## Referències

* 1 2 Coetzee, N.; Griffin, M.; Grubb, P.. «Graphiurus platyops» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 16 novembre 2015].
* Holden, M. E.. 2005. Family Gliridae. Pp. 819-841 in Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
Espècies vivents de lirons :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Glirinae :
Graphiurinae :
Leithiinae :
Categoria :
# Licinia de sodalitiis

Lex Licinia de sodalitiis va ser una antiga llei romana que s'ocupava de reprimir el suborn. Està datada l'any 55 aC i castigava les intrigues de les societats o aliances formades per obtenir de manera il·legal algunes magistratures o alts càrrecs a províncies. La va proposar Marc Licini Cras quan era cònsol amb Gneu Pompeu.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 105.
* ↑ Ciceró. Pro Plancio, XXXVI
# Joan Nin i Porta

Joan Nin i Porta, conegut com a «Vell Botafoc» (1877 - mort a Sant Vicenç de Calders, 22 d'octubre de 1919), era procurador i propietari rural del Vendrell, nomenat president de l'Associació de Propietaris del Vendrell i caporal del districte del Sometent. Fou elegit compromissari de la Diputació Provincial el 1914. Havia format part també de la junta directiva del Casino Circ del Vendrell.
Aquesta associació de latifundaris del Vendrell era una reacció contra la rebel·lia dels pagesos que se sentien explotats per part dels propietaris que volien que els pagesos continuessin treballant amb les mateixes condicions contractuals d'abans, malgrat la carestia de la vida i l'escassetat de tota mena productes per la guerra. En resultava una lluita llarga i violenta amb accions directes contra béns i persones.
Fou assassinat d'un tret mentre llaurava la seva finca al terme de Sant Vicenç de Calders el 22 d'octubre de 1919. Després de rebre el tret a l'esquena va ser traslladat al poble, on morí. Van ser detinguts, acusats de l'assassinat, els militants llibertaris Pau Padró i Cañellas («Pau de la Sagna») i Jaume Calvet i Cabayol, que foren alliberats el març de 1920. Uns mesos abans, algú o alguns li havien tallat els brots d'uns mil vuit-cents ceps de la seva terra del terme municipal del Vendrell, en un acte que fou considerat degut a alteracions socials.
Els seus fills, Joan i Albert Nin i Güell, foren també assassinats en ple carrer dels Cafès el 3 de novembre de 1936 a mans de la repressió local.

## Referències

* 1 2 Arroyo i Casals, Pau; Menchon i Bes, Joan «Conservació i rehabilitació de les torres fuselleres del Vendrell» (PDF). Miscel·lània Pendesenca, 1995, pàg. 519.
* ↑ «Crimen sindicalista en Vendrell» (en castellà). La Época, 25-11-1920, pàg. 3.
* 1 2 «Otro atentado social» (en castellà). La Época, 23-10-1919, pàg. 3.
* ↑ «La elección de Senadores». Tarragona Federal, 22-03-1914, pàg. 2.
* ↑ «Crónica». Lo vendrellench, 16-12-1900, pàg. 3.
* ↑ Mayayo i Artal, Andreu «Josep Torrents i Rossell: dirigent agrari català». Nous Horitzons, 108, 01-05-1988, pàg. 38. ISSN: 0213-1166.
* ↑ «Desde Vendrell - Justo tributo». Diario de Tarragona, 26-10-1919, pàg. 2.
* ↑ Soriano Jiménez, Ignacio Clemente. L'anarquisme a Tarragona (1917-1924). Formós Plaja i Carme Paredes. Tarragona: Publicacions URV, 2016, p. 136. ISBN 978-84-8424-418-9.
* ↑ Arroyo i Julivert, Salvador «Els grallers del Vendrell: les colles de la Renaixença castellera (1926-1936)» (PDF). Miscel·lània Penedesenca, 1995, pàg. 597.
* ↑ «Crónica». Diario de Reus, 24-04-1919, pàg. 2.
* ↑ «Gacetilla». Diario de Tarragona, 23-04-1919, pàg. 2.
# Departament Güer Aike

Güer Aike és un departament de la província de Santa Cruz, a la Patagònia argentina. Està situat entre la República de Xile, els departaments de Lago Argentino, Corpen Aike i l'oceà Atlàntic. El departament es creuat per dos importants rius: el Gallegos i el Coig, que desemboquen a les ciutats de Río Gallegos i Puerto Coig respectivament. Té una superfície de 33.841 km² i una població de 131.668 habitants (2018).
El nom del departament prové d'un nucli de població situat a 35 quilòmetres de la capital (Río Gallegos), topònim que en l'idioma Aonikenk, idioma del poble Tehuelche, significa "lloc ampli i bonic per acampar". El poblament modern i permanent de la regió començà arrel d'instal·lar-se la Sub-Prefectura Marítima a Río Gallegos el 1885 per tal de conservar la sobirania argentina de la zona.
Evolució poblacional del departament Güer Aike segons els diferents censos nacionals :
| | 1895 | 1914 | 1947 | 1960 | 1970 | 1980 | 1991 | 2001 | 2010 | 2018 |
| Població | 445 | 3274 | 9537 | 21 228 | 37 624 | 56 114 | 79 032 | 92 878 | 113 267 | 131 668 |
| Variació | - | +635,7% | +191,3% | +122,6% | +77,2% | +49,1% | +40,8% | +17,5% | +22% | +16,3% |

## Notes

* ↑ Dades de l'INDEC.

## Referències

* ↑ Echeverría Baleta, Mario. Toponimia indígena de Santa Cruz. Río Gallegos: Cumacú, 1982. ISBN 9508690577.
* ↑ «La ciudad capital Río Gallegos: Historia de pioneros y trabajo». Observador Central. [Consulta: 11 setembre 2019].
# Simon Kochen

Simon Bernhard Kochen (Antwerpen, 1934) és un matemàtic americà que treballa en el camp de teoria de models, en teoria de nombres i en mecànica quàntica. Des del 1967 ha estat membre del Departament de Matemàtiques de Princeton. Va dirigir el departament durant els anys 1989-92 i va aconseguir el Henry Burchard Fine Professor en matemàtiques el 1994. El 1967 va ser guardonat, juntament amb James Ax, amb el Premi Frank Nelson Cole per una sèrie de tres articles sobre problemes Diophantinos referents a tècniques p-adic. El 1967 Kochen i Ernst Specker van descobrir el teorema de Kochen-Speacker en mecànica quàntica. Es tracta d'un teorema fonamental a l'hora de decidir certes posicions cientifico-filosòfiques en la interpretació i revisió dels principis que regeixen la naturalesa. El 2004 Kochen i John Horton Conway van anunciar el teorema de la lliure voluntat. El teorema afirma que si nosaltres tenim un cert grau de lliure albir, llavors, tenint en compte certes assumpcions, també en tenen algunes partícules elementals.

## Referències

* ↑ «Simon Kochen». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Pirosmani

Pirosmani (en georgià ფიროსმანი, rus: Пиросмани) és una pel·lícula soviètica, dirigida el 1969 per Guiorgui Xenguelaia. Ha estat doblada al català.

## Argument

Final del segle xix. Després d'haver distribuït els seus magres béns als miseriosos, el pintor naïf georgià Niko Pirosmanichvili (1862-1918) erra pels carrers de Tbilisi, trocant el seu talent pel premi d'un àpat. En els seus quadres es fixen dos artistes de pas que organitzen una exposició de les seves obres. Però la crítica oficial els fa mala cara o se'n burla. Només molt rars coneixedors hauran detectat el seu geni. Pirosmani mor en la indigència i molt incomprès.

## Repartiment

* Avtandil Varazi: Pirosmani
* Davit Abachidzé: Chavua
* Zurab Kapianidzé: Uchangi
* Teimuraz Beridzé
* Boris Cipuria
* Chota Dauchvili

## Al voltant de la pel·lícula

| « | Més poètica que estrictament biogràfica, aquesta evocació intenta de crear una constant circulació d'imatges entre la realitat - la vida quotidiana a Tbilissi al final del segle xix - i la visió interior (...) del pintor Niko Pirosmani, que es banya en aquesta realitat sense voler prendre'n cap distància | » |
Guiorgui Xenguelaia es prohibeix, de fet, d'elaborar un guió novel·lesc de forma lineal tractant de la vida i de l'obra de l'artista georgià. Ha intentat més aviat, amb èxit, recrear-ne l'esperit i l'atmosfera.
| « | Cada seqüència de la seva pel·lícula és una mena de quadre, de cèl·lula narrativa les intencions de la qual són tan clares i tan precises que pensem en curtes faules que ens parlarien successivament de les relacions de l'artista amb la societat del seu temps, de les seves aspiracions sempre decebudes, de les seves febleses, de les seves certeses orgulloses. | » |
Guiorgui Xenguelaia aplica, a més a més, l'estil naïf a la pantalla:
| « | seqüències molt descriptives, perspectiva aixafada, ús dels colors, riquesa de l'evocació sota un aparent simplisme. L'univers de la pel·lícula i l'univers pictòric de l'artista es superposen. | » |
Jacques Lourcelles ret homenatge a la rara délicatesse d'una pel·lícula
| « | on s'exalta la recerca d'una llibertat creadora (...), les condicions i les exigències d'aquesta llibertat, que el consagren a la fugida, al vagareig, a la marginació, perquè detesta "portar l'argolla", encara que sigui la de l'admiració de la bona societat, de l'ordre i de l'art establert... | » |

## Premis i nominacions
### Premis

* 1973: Sutherland Trophy al Festival de Cinema de Londres
* 1974: Gold Hugo al Festival Internacional de Cinema de Chicago

## Referències

* ↑ esadir.cat. Pirosmani. esadir.cat.
* ↑ «Pirosmani». The New York Times.
* ↑ Jacques Lourcelles: Diccionari del cinema - Les pel·lícules, Bouquins/Robert Laffont, 1992.
* ↑ Michel Perez, citat en El cinema georgià , publicació del Centre nacional d'art i de cultura Georges-Pompidou, París, 1988.
* ↑ Béatrice Bottet, a: Diccionari mundial de les pel·lícules Edicions Larousse.
* ↑ op. cité
* ↑ Michel Capdenac, Pantalla , n° 41, 15/11/1975.
# Graphiurus nagtglasii

Graphiurus nagtglasii és una espècie de mamífer rosegador esciüromorf de la família Gliridae. Es troba al Camerun, la República Centreafricana, Ghana, Libèria, Nigeria, Sierra Leone, i, possiblement, al Gabon. Està present en diverses àrees protegides, entre elles, la Reserva del Mount Nimba. Els seus hàbitats naturals són els boscos humits de les terres baixes, tant subtropicals com tropicals.

## Referències

* 1 2 Grubb, P.; Schlitter, D.. «Graphiurus nagtglasii» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 16 novembre 2015].
* Holden, M. E.. 2005. Family Gliridae. Pp. 819-841 in Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
Espècies vivents de lirons :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Glirinae :
Graphiurinae :
Leithiinae :
Categoria :
# Flatonia

Flatonia és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.377 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Flatonia tenia 1.377 habitants, 504 habitatges, i 347 famílies. La densitat de població era de 328,2 habitants/km².
Dels 504 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,4% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.000 $ i la renda mediana per família de 31.471 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.700 $ mentre que les dones 16.429 $. La renda per capita de la població era de 12.329 $. Aproximadament el 18,9% de les famílies i el 23,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Flatonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Flatonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Liber de causis

El Liber de causis (Llibre de les causes, també conegut com a Liber de bonitate pura) és una col·lecció de trenta-dues proposicions neoplatòniques, reunides en una obra atribuïda erròniament a Aristòtil. Va arribar a ser molt conegut a l'edat mitjana, primer als països àrabs i islàmics i després a Occident. La identitat de l'autor real és un misteri, però la major part del contingut està presa dels Elements de teologia de Procle. Això ho va sostenir per primera vegada sant Tomàs d'Aquino, a qui va seguir Guillem de Moerbeke en la seva traducció de les obres de Procle al llatí.
El títol original en llengua àrab era Kitāb ul-īḍāḥ li-Arisţūţālis fi'l-khayri'l-Mahd, 'El llibre de l'explicació d'Aristòtil sobre la bondat pura'. El títol Liber de causis va començar a usar-se a partir de la traducció llatina de Gerard de Cremona.

## Bibliografia

* C. D'Ancona Costa, «Saint Thomas lecteur du Liber de causis. Bilan des recherches contemporaines concernant le De causis et analyse de l'interprétation thomiste», a: Revue Thomiste 92/4 (1992), p. 785-817.
* C. D'Ancona, Recherches sur le Liber de Causis, París, J. Vin, 1995.
* J. Chiu Yuen Yo, «La doctrine de la participation dans le commentaire de Saint Thomas d'Aquin sur le Liber de causis», a: Revue philosophique de Louvain 70 (1972), p. 360-383.
# Joan Navés i Janer

Joan Navés i Janer (Viladrau, 28 de gener de 1914 - Barcelona, 1 de gener de 1997) fou un futbolista català de la dècada de 1930 i destacat metge esportiu.

## Trajectòria

Jugava a la posició de porter. El 1936 fou fitxat pel RCD Espanyol procedent del FC Badalona però la Guerra Civil li impedí jugar molts partits amb el club. Durant la guerra exercí de metge a diversos hospitals com Manresa o Montserrat. El 1939 retornà a l'Espanyol, però el 1940 tornà a marxar per complir el servei militar a Màlaga, on jugà al CD Màlaga fins al 1942. Aquest mateix any es retirà del futbol en actiu per dedicar-se plenament a la tasca de metge. Fou el gran impulsor dels serveis mèdics de l'Espanyol durant la dècada dels 1940. A més fou director y fundador de la Mutualitat General Esportiva de Catalunya i fundador de l'Escola Catalana de Traumatologia de l'Esport el 1978. Fou el primer president de la Societat Espanyola del Genoll (1981-83). És l'autor del llibre Medicina del Deporte y Accidentes Deportivos (editorial Salvat, 1952) i La rodilla (editorial Salvat, 1959). És membre d'honor de la Federació Espanyol de Medicina de l'Esport.

## Referències

* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Falleció el doctor Navés». Mundo Deportivo, 03-01-1997.
* ↑ Segura Palomares, Joan. Cent anys d'Història del RCD Espanyol de Barcelona. Fundació Privada del RCD Espanyol, 2000.
* ↑ «Els hospitals de sang de Manresa (1938-39)». guiamanresa.com. [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ «Presidentes». Sociedad Española de la Rodilla. Arxivat de l'original el 2016-05-21. [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ «Juan Navés Janer». Federación Española de Medicina del Deporte. [Consulta: 12 juny 2012].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
* Joan Navés i Janer |Galeria de Metges Catalans
# Cyrtauchenius

Cyrtauchenius és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels cirtauquènids (Cyrtaucheniidae). Fou descrit per primer cop l'any 1869 per Thorell.
L'any 2017, segons el World Spider Catalog, aquest gènere tenia reconegudes 14 espècies, totes d'Algèria amb l'excepció de Cyrtauchenius talpa que viu a l'Estat Units.

## Espècie

Cyrtauchenius comprèn les espècies següents:
* Cyrtauchenius artifex (Simon, 1889)
* Cyrtauchenius bedeli Simon, 1881
* Cyrtauchenius bicolor (Simon, 1889)
* Cyrtauchenius castaneiceps (Simon, 1889)
* Cyrtauchenius dayensis Simon, 1881
* Cyrtauchenius inops (Simon, 1889)
* Cyrtauchenius latastei Simon, 1881
* Cyrtauchenius longipalpus (Denis, 1945)
* Cyrtauchenius luridus Simon, 1881
* Cyrtauchenius maculatus (Simon, 1889)
* Cyrtauchenius structor (Simon, 1889)
* Cyrtauchenius talpa Simon, 1891
* Cyrtauchenius terricola (Lucas, 1846) (espècie tipus)
* Cyrtauchenius vittatus Simon, 1881

## Referències

* ↑ Thorell, 1869 : On European spiders. Part I. Review of the European genera of spiders, preceded by some observations on zoological nomenclature. Nova Acta regiae Societatis Scientiarum upsaliensis. Upsaliae, ser.3, vol.7, p.1-108 (text integral).
* 1 2 «Cyrtaucheniidae». Natural History Museum Bern. [Consulta: 19 març 2017].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Cyrtauchenius Simon 1892 en la família Cyrtaucheniidae +base de dades
# Derivació simbòlica

La derivació simbòlica és el procés pel qual un algorisme programat en un ordinador resol el problema de trobar la fórmula de la funció derivada d'una funció donada.
És l'equivalen al càlcul de derivades que es pot fer a mà aplicant un programa d'ordinador per tal d'automatitzar-lo.

## Algorisme

L'esquema bàsic dels algorismes de càlcul simbòlic de derivades és el següent:
* Analitzar l'expressió de la funció a derivar.
* Per a cada funció que aparegui a l'expressió: aplicar la regla de la cadena (escriure la derivada de la funció, escriure el símbol de multiplicació i entre parèntesis escriure el resultat de cridar l'algorisme de derivació simbòlica sobre l'argument de la funció).
* Per a cada operació que aparegui en l'expressió: Aplicar la regla de derivació de l'operació. Cridar la funció per a cada operand i escriure la cadena de caràcters resultat de la derivació dels operands.
* Simplificar l'expressió resultat de la derivació.

## Vegeu també

* Derivada
* Derivació numèrica
* Integració numèrica
* Derivació automàtica
* Integració simbòlica
* Algorisme de Richs

## Enllaços externs

* Programa obert de derivació simbòlica i explicació del seu contingut (anglès)
# Simonsen

Simonsen és el nom dels següents personatges:
* Allan Rodenkam Simonsen (Vejle, 1952), futbolista i entrenador de futbol danès
* Lauritz Schebye Vedel Simonsen (1780 - 1858), historiador danès
# Philmont Scout Ranch

Philmont Scout Ranch és un ranxo en Cimarron, Nou Mèxic, i és propietat de Boy Scouts of America. Philmont és un camp on els Scouts de tots els diferents estats dels Estats Units, o fins i tot el món pot fer caminades a les muntanyes. Els viatges poden durar de 7 a 12 dies. També hi ha altres activitats a Philmont.
# Guillem III

Guillem III és el nom dels següents personatges:
* Guillem III d'Aquitània (910- 963), comte de Poitiers i duc d'Aquitània
* Guillem III de Poitiers (969/975 - 1030), duc d'Aquitània i comte de Poitou des de 990 fins a la seva
* Guillem III de Gascunya (1058-1086), duc de Gascunya (1052-1086) i duc d'Aquitània i comte de Poitiers (1058-1086)
* Guillem III de Cervera (? - 1172?/1181?), cavaller del llinatge català
* Guillem III de Nevers (1110-1161), comte de Nevers, d'Auxerre i de Tonnerre (1148-1161), fill de Guillem II
* Guillem III de Sicília (1190–1198), rei de Sicília breument durant l'any 1194
* Guillem III d'Holanda (1286–1337), comte d'Holanda. Conegut com []
* Guillem III d'Anglesola (Segle XIII - Segle XIV), militar del llinatge dels Cervera, senyor de Juneda i Castelldans
* Guillem III de Turíngia (1425–1482) landgrave de Turíngia
* Guillem III d'Anglaterra (1650 - 1702), Rei d'Anglaterra i Rei d'Escòcia
* Guillem III dels Països Baixos (1817 - 1890), Rei dels Països Baixos
# Flato

El flat o flato, la flatositat, la punxada o el mal de melsa és una congestió venosa abdominal que apareix de vegades en realitzar exercici físic, també es pot contraure si es parla mentre es realitza un esport. Sol ocórrer a l'inici de l'exercici o en un canvi de ritme. Es creu que aquest dolor és causat pel frec de l'estómac inflamat amb el diafragma, encara que això no explica per què el dolor ocorre amb freqüència durant la pràctica de natació, on existeix poca o cap força cap avall que pugui provocar aquest frec.

## Causes

Existeixen diverses teories sobre les causes que l'originen:
* Aportació insuficient de sang al diafragma que és el múscul principal de la respiració. Però això no explica per què el dolor es desplaça cap a la zona abdominal.
* Sobrecàrrega en els lligaments del diafragma, originada per moviments de dalt a baix. En aquest cas hauria de suportar l'embranzida dels òrgans situats per sota d'ell. Si hi ha aliments aquesta embranzida és major a causa del major pes de l'estómac.
* Segons les últimes teories, l'estómac frega quan està ple amb el peritoneu i aquest s'irrita produint dolor. El peritoneu és una membrana molt sensible que envolta a l'estómac i les vísceres.
* Si practiques algun esport i parles repetidament, es pot produir el flat.
Per a evitar el flat és convenient no menjar a menys de dues o tres hores d'una sessió d'exercici i evitar els aliments amb molt de sucre, greix i sal. Beure molt però a petits xarrups, i mai begudes amb gas.
En el cas que dolgui, el millor és parar l'activitat, flexionar-se cap endavant i pressionar, i fer un massatge a les zones adolorides. També ajuda respirar molt profundament.

## Referències

* ↑ https://dlc.iec.cat/results.asp?txtEntrada=flat&operEntrada=0
* 1 2 3 https://aldc.espais.iec.cat/files/2013/06/Mapa-74.pdf
* ↑ http://dcvb.iecat.net Arxivat 2004-08-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.avl.gva.es/lexicval/#

## Bibliografia

* Vitonica: qué es el flato y cómo evitarlo (en castellà)
* "Characteristics and etiology of exercise-related transient abdominal pain.". Medicine and science in sports and exercise 32 (2): 432–8. PMID: 10694128.
* http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/10694128
* Plunkett, BT; Hopkins, WG (1999 Aug). "Investigation of the side pain "stitch" induced by running after fluid ingestion.". Medicine and science in sports and exercise 31 (8): 1169–75. PMID: 10449020. Retrieved 7 de agosto de 2013.
* http://calder.med.miami.edu/providers/PHYSICAL/resdia.html
* Sports Medicine 32(6): 2002. 261-269. The human spleen during physiological stress, Stewart & McKenzie.
* Clin Nucl Med. 2010 Oct;20(10):884-7. The effect of exercise on normal splenic volume measured with SPECT. Otto et al.
* J Appl Physiol 74: 1024-1026,1993; Spleen emptying and venous hematocrit in humans during exercise. Laub et al.
* Atles lingüístic del domini català. Mapes: Tinc flat.
* Diccionari normatiu valencià. AVL.
* Diccionari Català-Valencià-Balear. Arxivat 2004-08-26 a Wayback Machine.
* Diccionari de la llengua catalana. DIEC2.