OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tomas Tranströmer

Tomas Gösta Tranströmer (Estocolm, 15 d'abril del 1931- 27 de març del 2015) fou un escriptor, poeta i traductor suec guanyador del Premi Nobel de literatura del 2011.
Ha estat traduït a 60 idiomes. La seva única obra traduïda al català ha estat La plaça salvatge (2007) i es pot trobar una tria de la seva poesia en català en l'antologia Poetes suecs del segle XX, de Lluís Solanes (1995).

## Obres

* 17 dikter (1954)
* Hemligheter på vägen (1958)
* Den halvfärdiga himlen (1962)
* Klanger och spår (1966)
* Mörkerseende (1970)
* Stigar (1973)
* Östersjöar (1974)
* Sanningsbarriären (1978)
* Det vilda torget (1983; La plaça salvatge, en català)
* För levande och döda (1989)
* Sorgegondolen (1996)
* Den stora gåtan (2004)
* Galleriet: Reflected in Vecka nr.II (2007)

## Referències

* ↑ «Mor als 83 anys el nobel suec Tomas Tranströmer». El Periódico de Catalunya, 27-03-2015 [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ «Swedish Poet Wins Nobel Prize for Literature» (en anglès). The New York Times, 06-10-2011. [Consulta: 6 octubre 2011].
* 1 2 «'La plaça salvatge', una aproximació en català al premi Nobel de literatura». diari Ara, 06-10-2011 [Consulta: 8 octubre 2011].
* ↑ Poetes suecs del segle XX a Google Books, Columna, 1995 ISBN 84-7809-945-X

## Enllaços externs

* Lloc oficial de Tomas Tranströmer.
* Biografia i poemes a Poets.org.
# Radionavegació

La radionavegació, també anomenada radioajuda, és el conjunt de senyals radioelèctrics, generalment generats en instal·lacions terrestres i rebuts a bord, que permeten a l'aeronau guiar-se. La radionavegació és un dels 3 tipus existents d'ajudes a la navegació.

## Sistemes de radionavegació

Depenent de la informació transmesa a l'aeronau, els sistemes de radionavegació es poden dividir en:
* Punt fix (NDB)
* Direccional-Azimutal (VOR/ILS-LLZ)
* Telemetria (DME)
* Elevació-zenital (ILS-GP)
# Čerín

Čerín és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1300.
# Èx-los-Bens

Èx-los-Bens (Arpità: Èx-los-Bens, Francès: Aix-les-Bains) és una població de la Savoia i administrativament un comú francès, situat al departament de la Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. És la segona de les viles termals franceses i hi ha el port recreatiu en aigua dolça més gran de França. El 2014 tenia 30.291 habitants.

## Referències

* ↑ Philippe Gloaguen, Le guide du routard - Alpes, 2007, éd. Hachette Tourisme ISBN 2-01240-635-1
# Tour del Sud-Est

El Tour del Sud-Est (en francès: Tour du Sud-Est) era una competició ciclista per etapes que es disputava per diferents departaments francesos del Sud-est.
La cursa es creà el 1919 amb el nom de Circuit de Provença, i el 1924 va adoptar el nom de Tour du Sud-Est. De 1927 a 1929 també se'l va conèixer com a Circuit de Byrrh. El 1955 la cursa es fusiona amb el Circuit de les 6 Províncies i passa a anomenar-se "Tour de les Províncies du Sud-Est". El 1964 i 1965 s'uneix amb el "Tour de Var" i canvia el nom a "Circuit del Provençal".
Després d'una temporada sense disputar-se, el 1981 es crea l'anomenat Circuit del Sud-est. Era una prova d'un sol dia. Es va disputar fins al 1985. Només l'edició de 1983 va ser per etapes i se la va conèixer amb el seu nom tradicional de Tour del Sud-est.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1919 | Alfred Steux | Gustave Ganay | Emile Lejeune |
| 1920 | Francis Pelissier | Henri Ferrara | Marcel Godard |
| 1921-1923 | No disputat |
| 1924 | Alfredo Binda | Blaise Ameduri | Joseph Curtel |
| 1925 | André Villevieille | Jean Barthélémy | Benoit Faure |
| 1926 | José Pelletier | Paul Tramier | Jean Hilarion |
| 1927 | Joseph Maurel | François Menta | Serge Bellagamba |
| 1928 | François Menta | Benoit Faure | Antoine Ciccione |
| 1929 | Georges Cuvelier | Louis Bajard | Gaspard Rinaldi |
| 1930-1937 | No disputat |
| 1938 | Oreste Bernardoni | Louis Aimar | Dante Gianello |
| 1939 | Nello Troggi | Fermo Camellini | Dante Gianello |
| 1940-1949 | No disputat |
| 1950 | Marius Bonnet | Antonin Canavese Emile Rol | - |
| 1951 | Robert Bonnaventure | Lucien Lazarides Jean Robic | - |
| 1952 | Bernard Gauthier | Gilbert Bauvin | Michel Llorca René Genin Esprit Maria |
| 1953 | Roger Hassenforder | Antonin Rolland Nello Lauredi | Jean Dotto |
| 1954 | Jean Dacquay | Francis Siguenza | Pierre Molineris |
| 1955 | Charly Gaul | René Privat | Fred De Bruyne |
| 1956 | Jean Stablinski | Pierre Gouget | Jean-Pierre Schmitz |
| 1957 | Jean Graczyk | Louis Rostollan | Norbert Verougstraete |
| 1958 | Bernard Gauthier | Manuel Busto | Roger Walkowiak |
| 1959 | René Privat | Raymond Mastrotto | René Pavard |
| 1960 | Tom Simpson | Stéphane Lach | Valentin Huot |
| 1961 | No disputat |
| 1962 | Gérard Thiélin | René Privat | Raymond Mastrotto |
| 1963 | Jean-Claude Lebaube | Raymond Poulidor | Henri Anglade |
| 1964 | Jean-Claude Annaert | Joseph Groussard | Victor Van Schil |
| 1965 | Federico Bahamontes | Jan Janssen | Tom Simpson |
| 1966-1980 | No disputat |
| 1981 | Marc Revoul | Pierre Bazzo | Bernard Hinault |
| 1982 | Francis Castaing | Eric Dall'Armelina | Regis Ovion |
| 1983 | Jean-Marie Grezet | Michel Laurent | Pascal Simon |
| 1984 | Patrice Thevenard | Eric Salomon | Franck Clemente |
| 1985 | Denis Roux | Gilles Mas | Vincent Lavenu |

## Enllaços externs

* Palmarès del Tour del Sud-Est a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès del Circuit del Sud-Est a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès del Tour del Sud-Est a sitiodeciclismo.net
* Palmarès del Circuit del Sud-Est a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Namjilyn Norovbanzad

    En aquest nom mongol, el nom és «Norovbanzad» i «Namjilyn» és un patronímic, no pas un cognom.
Namjilyn Norovbanzad (mongol: Намжилын Норовбанзад) (Mongòlia, 10 de desembre de 1931 - Mongòlia, 21 de desembre de 2002) va ser una cantant mongola del tradicional urtyn duu (cant llarg). Nascuda a la província mongola de Dundgovi, Norovbanzad va créixer en una família de pastors nòmades. Va començar a cantar als set anys. Després de guanyar diversos concursos de cant locals i provincials, es va traslladar a la capital Ulan Bator per continuar la seva carrera de cant a temps complet.
Norovbanzad va rebre el mèrit Ardiyn jujigchin (Artista del Poble) pel Govern de Mongòlia el 1969 i va ser escollida pel poble mongol la Cantant del segle el 2000. El 1957 va guanyar una medalla d'or al Festival Mundial de la Joventut i els Estudiants celebrat a Moscou amb 34.000 participants i el Premi de la cultura asiàtica de Fukuoka en la categoria Arts i cultura el 1993.
Del 1960 al 2002, va interpretat cançons populars mongoles no només a Mongòlia, sinó també a França, Dinamarca, Rússia, Xina, Japó, Corea, Índia, Bangladesh, Alemanya, Itàlia, Txecoslovàquia, Hongria, Bulgària, Polònia, Iugoslàvia i els Estats Units d'Amèrica. En particular, va visitar Japó moltes vegades el 1978-2002 i va introduir les meravelles de les cançons populars mongoles.

## Referències

* ↑ «Норовбанзад-Уяхан замба тивийн наран» (en mongol). Zindaa.

## Enllaços externs

* «Amazing voice: Norovbanzad». YouTube.
# Manuel Uriarte

Manuel Uriarte (Calahorra, La Rioja, 14 de setembre de 1720 - Espanya, ca. 1800) va ser un mestre i historiador.
Va ingressar a la Companyia de Jesús el 3 de desembre de 1737. El 25 de desembre de 1749, en companyia del pare Isidro Losa i del germà Lorenzo Rodríguez, va partir des de Quito cap a l'Amazònia i va desenvolupar la seva acció pastoral als pobles del Napo i de l'Aguaciro. A San Joaquín de Omagua va promoure l'ensenyament de la música, tant als nens d'aquest poble com als que enviaven de Pevas, Napeanos i San Regis. Va abandonar aquestes localitats havent format diversos cantors, quatre violinistes i dos arpistes.

## Referències

* GODOY AGUIRRE, Mario «Uriarte, Manuel». Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana, Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 10, p. 582.
# Rajoleria Punxaserra

La Rajoleria Punxaserra és una obra de Celrà (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de les restes d'una rajoleria de entre els segles XIX i XX. S'alça sobre una planta rectangular i amb murs paredats. Les obertures d'accés són d'arc a plec de llibre o sardinell de maó vista. De la mateixa manera, una de les boques és emmarcada per volta de maó. En detall podem veure com es van reutilitzar troncs d'arbres com a llinda o bigues, per exemple. Queden poques restes visibles degut al pas del temps i a la força de la vegetació.

## Referències

* ↑ «Rajoleria Punxaserra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2016].
# Èxit a qualsevol preu

Èxit a qualsevol preu (títol original en anglès: Glengarry Glen Ross) és una pel·lícula dels Estats Units estrenada el 1992, dirigida per James Foley i escrita per David Mamet, basada en la seva obra de teatre homònima de 1984, guanyadora d'un Premi Pulitzer de teatre. La pel·lícula mostra dos dies a la vida de quatre venedors d'una immobiliària i la seva creixent desesperació quan l'oficina corporativa envia un entrenador motivacional per amenaçar-los que tots, menys els dos venedors que tinguin millors resultats, seran acomiadats en una setmana. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un executiu d'una societat immobiliària anuncia als venedors una important reestructuració de personal. Els millors es quedaran i els confiaran la comercialització d'un lot de terrenys particularment cobejat, mentre que els altres seran simplement despatxats. El millor venedor serà recompensat amb un Cadillac, i el segon més eficient amb un joc de ganivets. Els venedors reaccionen de diferents formes a aquesta situació i comencen a parar-se trampes i a fer tot el que sigui necessari, incloent-hi el robatori de les fitxes o targetes de presentació dels potencials clients, ja que tots volen conservar el seu lloc de treball.

## Repartiment

* Al Pacino: Ricky Roma
* Jack Lemmon: Shelley Levene
* Alec Baldwin: Blake
* Ed Harris: Dave Moss
* Alan Arkin: George Aaronow
* Kevin Spacey: John Williamson
* Jonathan Pryce: James Lingk
* Bruce Altman: M. Spannel
* Paul Butler: el policia
* Jude Ciccolella: el detectiu

## Premis i nominacions
### Premis

* 1992: National Board of Review: Millor actor (Jack Lemmon)
* 1992: Copa Volpi en el Festival Internacional de Cinema de Venècia: Millor actor (Jack Lemmon)

### Nominacions

* 1992: Oscar al millor actor secundari (Al Pacino)
* 1992: Globus d'Or al millor actor secundari (Al Pacino)

## Crítica

"La grandesa dramàtica de Mamet es converteix en un esclat de cinema tan agressiu com aïrat. (...) L'obra mestra es completa amb el treball d'uns actors senzillament memorables."

## Referències

* ↑ «Èxit a qualsevol preu». Ésadir.cat. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Glengarry Glenn Ross» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «premis». ImdB.
* ↑ Palomo, Miguel Ángel El País.

## Enllaços externs

* Èxit a qualsevol preu a Goita què fan, ara!
# Namibita

La namibita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom del desert del Namib, a Namíbia.

## Característiques

La namibita és un vanadat secundari de coure i bismut, de color verd fosc i fórmula química Cu(BiO)₂(VO₄)(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1981. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 4,5 i 5. És un mineral estructuralment relacionat amb la brendelita. Químicament s'assembla a la khorixasita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la namibita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Granja Mesopotamia 504, a la Vall Mesopotamia Copper, al districte de Khorixas de la regió de Kunene, a Namíbia. També ha estat descrita a altres localitats d'Austràlia, Canadà, República Txeca, Alemanya, Japó, Mèxic, Anglaterra i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Namibite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r octubre 2017].
# Salvatore Vidal

Salvatore Vidal (Maracalagonis 1581 - Roma 1647 fou un escriptor sard, anomenat realment Giovanni Andrea Contini. Estudià a Càller, on es graduà en dret civil i canònic. Després es consagrà sacerdot i durant uns anys fou comissari apostòlic de la Santa Croada. Fou rector de Muravera i de Maracalagonis durant 15 anys. El 1617 esdevingué frare a Càller i el 1619 fou enviat a Espanya, on ingressà als convents d'Alcázar i Cartagena. Després estudià llengües orientals al col·legi de San Pietro in Montorio (Roma) i viatjà predicant arreu d'Itàlia. Va escriure en llatí, italià i castellà.

## Obres

* Annales Sardiniae (1639)
* Clypeus aureus excellentiae calaritanae (1641)
* Respuesta al historico Vico (1644)

## Vegeu també

* Literatura sarda
# Pàvel Florenski

Pàvel Florenski (Yevlakh, 9 de gener de 1882 $^{(Julià)}$ - óblast de Leningrad, 8 de desembre de 1937), nom complet Pàvel Aleksàndrovitx Florenski, rus: Па́вел Алекса́ндрович Флоре́нский, en armeni: Պավել Ֆլորենսկի, fou un sacerdot de l'Església Ortodoxa Russa, teòleg, filòsof, poeta, científic, polimàtic, enginyer i neomàrtir.

## Referències

* ↑ (anglès) Flight from Eden
* ↑ «Giacomo Sanfilippo: Sexual and gender diversity in modern Orthodox theology | KyivPost - Ukraine's Global Voice» (en anglès). KyivPost. [Consulta: 25 setembre 2019].
# Ève Lavallière

Eva Lavallière (nascuda amb el nom Eugénie Marie Pascaline Fenoglio) (Toulon, França, 1 d'abril de 1866 - Thuillières, França, 11 de juliol de 1929), va ser una religiosa francesa, filla de pare francès i mare italiana. Amb 54 anys d'edat va renunciar a la seva agitada vida amorosa, iniciant un retir voluntari a un convent catòlic.
Lavallière en la seva joventut, abans de la seva conversió, va ser una destacada actriu de vodevil o teatre de varietats en el barri bohemi de Montparnasse de París, on va portar una agitada vida. Era addicta a l'alcohol i al tabac, va tenir un fill amb un dels seus amants, i va ser mare soltera.
Des de 1884 a 1890, Lavallière va ser amant del Marquès de la Valette. Des de 1890 a 1914, va ser amant de Fernand Samuel (nascut Adolphe Louveau, mort en 1914), actor i director del teatre Variété a París. Des de 1914 a 1917, va ser amant del Baró Hellmuth von Lucius.
Sentint un buit espiritual, va deixar els escenaris, va deixar de beure i de fumar, i es va convertir al catolicisme l'any 1918. Es va incorporar a l'Orde Franciscà Seglar, prenent el nom religiós d'Eva de Jesús.
Lavallière va morir a Thuillières, França, l'any 1929, a l'edat de 63 anys en «olor de santedat». No obstant això, la diòcesi de Saint-Dié, on ella va morir, encara no ha iniciat formalment la seva causa de beatificació.

## Referències

* 1 2 «The life of Eve Lavalliere» (en anglès). Michael, 01-05-2010. [Consulta: 18 abril 2018].

## Bibliografia

* Fuselli, Angelica. Eva Lavalliere : De comediente a penitente (en castellà). Tercera edició. Buenos Aires: Editorial Difusión, 1939.
# Pucciniàcies

Pucciniaceae són una família de fongs uredinals (rovells) que són fitopatògens, principalement en els cereals com el blat. Aquesta família conté 20 gèneres i unes 4.900 espècies.

## Gèneres

Els gèneres dins els Pucciniaceae inclouen:
* Puccinia
* Uromyces

## Referències

* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi.. 10a edició. Wallingford, UK: CAB International, 2008, p. 577. ISBN 978-0-85199-826-8.

## Enllaços externs

* Plantilla:IndexFungorum
# Nantillois

Nantillois és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 68 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Nantillois era de 68 persones. Hi havia 26 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 11 parelles sense fills i 11 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 40 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 28 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 7 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Nantillois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 30 eren actives i 16 eren inactives. De les 30 persones actives 29 estaven ocupades (18 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 home). De les 16 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa financera.
L'any 2000 a Nantillois hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Nantillois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Nantillois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Salvelinus murta

Salvelinus murta és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

Els exemplars que es nodreixen de plàncton arriben fins als 20 cm de llargària total, mentre que els que mengen peixos assoleixen els 48.

## Alimentació

Menja zooplàncton i insectes, tot i que se n'han trobat exemplars piscívors.

## Hàbitat

Viu en zones d'aigües dolces i de clima polar (66°N-63°N, 25°W-13°W).

## Distribució geogràfica

Es troba a Islàndia.

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Saemundsson, B., 1908. Oversigt over Islands fiske med oplysninger om deres forekomst, vigtigste biologiske forhold og økonomiske betydning. Skrifter Udgivne Komm. Havundersøgelser Núm. 5: 1-140.
* ↑ «Salvelinus murta». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Trisha Yearwood

Patricia Lynn Yearwood, coneguda professionalment com a Trisha Yearwood (Monticello, Geòrgia, 19 de setembre de 1964) és una cantant estatunidenca de música country. Està casada amb el cantant Garth Brooks.

## Discografia

* Trisha Yearwood (1991)
* Hearts in Armor (1992)
* The Song Remembers When (1993)
* Thinkin' About You (1995)
* Everybody Knows (1996)
* Where Your Road Leads (1998)
* Real Live Woman (2000)
* Inside Out (2001)
* Jasper County (2005)
* Heaven, Heartache and the Power of Love (2007)
* També va participar en la banda sonora de la pel·lícula The Thing Called Love.

## Guardons
### Nominacions

* 1995: Grammy al millor àlbum de country
* 1996: Grammy al millor àlbum de country
* 1997: Grammy al millor àlbum de country
* 1999: Grammy al millor àlbum de country
* 2001: Grammy al millor àlbum de country
* 2002: Grammy al millor àlbum de country
* 2006: Grammy al millor àlbum de country
* 2009: Grammy al millor àlbum de country

## Referències

* ↑ Garth Brooks and Trisha Yearwood Marriage Profile Arxivat 2016-09-05 a Wayback Machine. a About.com (anglès)
* ↑ The Thing Called Love - banda sonora original a Allmusic (anglès)

## Enllaços externs

* Trisha Yearwood - Lloc web oficial