OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lady Godiva (pel·lícula de 1911)

Lady Godiva és un curtmetratge mut de la Vitagraph dirigit per James Stuart Blackton i protagonitzat per Julia Swayne Gordon i Hal Wilson. Segons algunes fonts, va ser dirigit o co-dirigit per Charles Kent. Es va estrenar el 21 d'octubre de 1911.

## Argument

El comte Leofric imposa nous impostos a Coventry que els seus súbdits es veuen incapaços de pagar. L'esposa del comte, Lady Godiva, per mor del seu poble, li demana que reconsideri la seva decisió i alliberi el poble dels seus sofriments. El comte però s'hi nega i, pensant que ella mai ho farà, diu que retirarà els nous impostos si la seva dona es passeja nua dalt d'un cavall per la ciutat. Ella decideix pagar aquest preu i ho anuncia a tot el poble demanant que tothom es tanqui a casa seva per evitar-li la vergonya. Tothom fa cas de la demanda de Lady Godiva excepte Peeping Tom que, en voler contemplar-la per un forat, queda cec. El poble queda alliberat de pagar els impostos.

## Repartiment

* Julia Swayne Gordon (Lady Godiva)
* Hal Wilson (Peeping Tom)
* Robert Gaillard (Leofric)
* Kate Price
* Clara Kimball Young
* Harry Ward
* Stanley Dunn
* Alfred Hollingsworth
* James Young
* Harold Wilson

## Referències

* ↑ «“Lady Godiva” (Vitagraph)». Moving Picture World 10, 3, 21-10-1911, pàg. 214.
* ↑ Harty, Kevin J. The Reel Middle Ages: American, Western and Eastern European, Middle Eastern and Asian Films About Medieval Europe (en anglès). McFarland, 2006-03-01, p. 157. ISBN 978-0-7864-2657-7.
* ↑ Dumont, Hervé. Moyen Age et Renaissance au cinéma: L'Angleterre (en francès). BoD - Books on Demand, 2017-12-18, p. 10. ISBN 978-2-322-10140-5.
* ↑ «Lady Godiva». Moving Picture World 10, 2, 14-10-1911, pàg. 148.

## Enllaços externs

* Pel·lícula complerta a YouTube
# Govern de Guinea Equatorial en l'Exili

L'autodenominat Govern de Guinea Equatorial en l'Exili és una plataforma sociopolítica que es presenta com a alternativa al govern de Teodoro Obiang a Guinea Equatorial. Presentat a Madrid el 29 d'agost de 2003 com l'acord entre tres formacions de l'oposició política, el Partit del Progrés de Guinea Equatorial (PPGE), el Partit Liberal de Guinea Equatorial (PLGE) i Acció Popular de Guinea Equatorial (APGE), aquests dos últims també integrats en la coalició Demòcrates pel Canvi per a Guinea Equatorial (DECAM), s'estructura a imatge i semblança d'un govern formal.
Entre les seves diverses iniciatives destaca la redacció d'un Projecte de Constitució de la República de Guinea Equatorial, de caràcter democràtic-liberal, així com un nou himne nacional (en substitució de Caminemos pisando las sendas de nuestra inmensa felicidad, compost per Atanasio Ndongo en 1968). Plácido Micó Abogo, secretari general de la Convergència per a la Democràcia Social (CPDS) i un dels líders de l'oposició no exiliada relativitzà la importància del Govern en l'Exili i el fet de no haver aconseguit aglutinar a tota l'oposició política li resta representabilitat.
El juny de 2005 el Govern de Guinea Equatorial en l'Exili i la coalició DECAM van signar un acord de col·laboració.
Durant la detenció de Moto per part de l'administració judicial espanyola (d'abril de 2008 a agost del mateix any), la presidència va ser exercida pel vicepresident, Armengol Engonga.

## Govern provisional

* President: Severo Moto (secretari general del PPGE).
* Vicepresident: Armengol Engonga Ondo.
* Ministre Secretari de la Presidència: Gabriel P. Moto Nsá.
* Ministra de Educació i Cultura: Regina Mañe Ela.
* Ministre de Hidrocarburs: Armengol N. Ondo.
* Ministre d'Afers Exteriors i Portaveu del Govern: Donato Ndongo-Bidyogo
* Ministre de l'Interior: Pablo Ndong Ensema.
* Ministre de Administracions públiques: Miguel Egon.
* Ministre de Sanitat: Amalio Buaki.

## Referències

* ↑ El « Gobierno en Exilio » no representa a la oposición ni a Guinea Ecuatorial a guinea-ecuatorial.net

## Enllaços externs

* Web oficial del Govern de Guinea Equatorial en l'exili (enllaç trencat)
* Projecte de Constitució de la República de Guinea Equatorial .
* Himne del Govern de Guinea Equatorial en l'exili, en format MP3.
# Myomyrus

Myomyrus és un gènere de peixos en la família Mormyridae endèmic del continent Africà que, en funció de la seva morfologia, pot agrupar-se dins dels anomenats «peixos elefant», junt amb el Campylomormyrus i el Gnathonemus. La seva àrea de distribució inclouen els rius Gàmbia, Senegal, Volta i Níger.

## Morfologia

La grandària d'aquest grup oscil·la entre els 24 cm i els 29,6 cm.
Les espècies d'aquest gènere posseeixen una boca d'extensió particularment prominent, per això se'ls diu popularment «peixos de nas d'elefant»; aquesta extensió consisteix en un allargament flexible unit a la mandíbula inferior i està equipada amb sensors de tacte i probablement de gust.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació, es pot indicar que no existeix informació disponible respecte a alguna de les espècies que pertanyen a aquest gènere d'acord amb la UICN.

## Taxonomia

* Myomyrus macrodon (Boulenger, 1898)
* Myomyrus macrops (Boulenger, 1914)
* Myomyrus pharao (Poll & Taverne, 1967)

## Filogènia

| Mormyroidea | Mormyridae  Mormyrinae  Campylomormyrus Gnathonemus Genyomyrus Marcusenius Hyperopisus Brevimyrus Hippopotamyrus Pollimyrus Stomatorhinus Boulengeromyrus Ivindomyrus Paramormyrops Mormyrus Brienomyrus Isichthys Mormyrops Myomyrus  Petrocephalinae  Petrocephalus  Gymnarchidae |

## Referències

* ↑ Lokongwe, J. «A preliminary study on biodiversity of riverine fishes in malawi and their aquaculture potential». African Crop Science Conference Proceedings, 7, 2005, pàg. 1293-1296. ISSN: 1023-070X.
* ↑ Stiassny, Melanie L. J.. Poissons d'eaux douces et saumâtres de basse Guinée, ouest de l'Afrique centrale, Volumen 1 - Volumen 42 (en anglès). IRD Editions, 2008, p. 799. ISBN 978-27-0991-620-2.
* ↑ Boulenger, G.A. «Poissons nouveaux du Congo. Première partie». Mormyres. Ann. Mus. Congo, Zool., 1, 1898, pàg. 1-20.
* ↑ Poll, M.; Taverne, L. «Description d'une espèce nouvelle de Myomyrus du Bas-Congo» (en francès). Rev. Zool. Bot. Afr., 76, 1-2, 1967, pàg. 83-91.
* ↑ Suyehiro, Y. «A study on the digestive system and feeding habits of fish». Japanese Journal of Zoology, 10, 1, 1942, pàg. 1-305. ISSN: 0044-5118.
* ↑ Taverne, Louis «Ostéologie des genres Mormyrus Linné, Mormyrops Müller, Hyperopisus Gill, Isichthys Gill, Myomyrus Boulenger, Stomatorhinus Boulenger et Gymnarchus Cuvier. Considérations générales sur la systématique des poissons d l'ordre des mormyriformes» (en francès). Musée royal de l'Afrique centrale, 200, 1-194, 1972. ISSN: 0378-0953.
* ↑ IUCN «IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.2.» (en anglès). www.iucnredlist.org, 2011 [Consulta: 28 maig 2012].

## Enllaços externs

* Fish Base. Myomyrus
# Heteroconger herrei

Heteroconger herrei és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1868. Description de trois espèces inédites des poissons des îles d'Amboine et de Waigiou. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 2. 331-335.
* ↑ uBio (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Esgrafiats del carrer Ample, 50 (Reus)

Els Esgrafiats del carrer Ample, 55 són una obra del municipi de Reus (Baix Camp) inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Són uns esgrafiats situats a la zona superior d'un habitatge, a manera de remat d'aquest just a sota d'una cornisa de pedra. És una sanefa amb motius vegetals que formen composicions circulars, que ha estat restaurada fa poc. La resta de la façana és arrebossada.

## Referències

* ↑ «Esgrafiats del carrer Ample 50». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16-VIII-2015].
# Lori verd-i-groc

El lori verd-i-groc (Trichoglossus flavoviridis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida de les illes Sula. Tradicionalment s'ha considerat coespecífica del lori de Sulawesi.
# Lady Helen's Escapade

Lady Helen's Escapade és una curtmetratge mut, una comèdia americana, produïda per la Biograph el 1909 i dirigida per D. W. Griffith. Tracta de les escapades de la Senyora Helen treballant com a dona de fer feines en una pensió. El 2004, la pel·lícula va ser declarada "culturalment, històricament o estèticament significativa" per la Biblioteca del Congrés dels Estats Units i seleccionada per al Registre Nacional de Cinema.

## Argument

La Senyora Helen (Florence Lawrence) és un dona immensament rica i viu en un gran casa amb els seus tres criats però també està molt avorrida. Ella busca aventures, i respon a una demanda de feina d'un diari per a treballar com a dona de fer feines en una pensió. Fa grans esforços per a cuinar, servir la taula i fer net, i els homes que viuen en la pensió s'enamoren de la seva bellesa i encant i fan la vista grossa a la seva incompetència. Entre el llogaters hi ha un violinista (David Milles), en qui l'amabilitat i talent musical destaquen per sobre de les maneres més desagradables dels altres homes. L'idil·li del violinista i Helen genera la gelosia d'una altra mossa, qui conspira per aconseguir lliurar-se de Helen acusant-la del robatori del violí del músic. Tot i que el violinista creu que Helen és innocent, és acomiadada. Helen aviat revela la seva identitat al músic. Després del seu retrobament, Helen assegura el violinista una posició com a director en un conservatori.

## Repartiment

* Florence Lawrence: Helen
* David Miles: violinista
* Anita Henrie [sic, Anita Hendrie]
* Owen Moore: xicot
* Dorothy West: mossa
* Herbert Prior: recader i Policia
* Mack Sennett: Convidat al Sopar
* John R. Cumpson: convidat al Sopar
* Arthur V. Johnson: convidat al Sopar
* Vivian Prescott: convidat al Sopar
* Dorothy Bernard: convidat al Sopar

## Producció

Com en la majoria de les pel·lícules Griffith d'aquest període, decorats i vestits van ser aprofitats d'altres produccions. Lawrence, l'estrella de la pel·lícula, va reciclar els vestits de manera creativa per a donar suport al seu paper, i alguns experts destaquen que seria de les primeres en utilitzar el disseny de vestuari.
La pel·lícula té un gran repartiment que sovint apareixen tots en la mateixa escena; per tan Griffith, no podria utilitzar close-ups per generar significat i emoció. Per compensar aquest fet, els actors van haver d'exagerar els seus moviments i gestos.

## Referències

* ↑ Lady Helen's Escapade at silentera.com
* ↑ Eagan, Daniel.; National Film Preservation Board (U.S.). America's film legacy : the authoritative guide to the landmark movies in the National Film Registry. Nova York: Continuum, 2010, p. 17. ISBN 9781441116475. OCLC 676697377.

## Enllaços externs

* Lady Helen's Escapade a Internet Movie Database (anglès)
# Gran Premi d'Espanya de Motocròs

«Gran Premi d'Espanya de Motocròs» té aquests significats:
* Gran Premi d'Espanya de Motocròs 125cc, celebrat entre 1975 i 2003
* Gran Premi d'Espanya de Motocròs 250cc, celebrat entre 1962 i 2003
* Gran Premi d'Espanya de Motocròs 125, 250 i 500cc, celebrat entre 2001 i 2003
* Gran Premi d'Espanya de Motocròs 500cc, celebrat entre 1964 i 2003
* Gran Premi d'Espanya de MX1 i MX2, celebrat d'ençà de 2004
* Gran Premi d'Espanya de MX3, celebrat d'ençà de 2006

## Vegeu també

* Gran Premi de Catalunya de Motocròs, celebrat entre 2009 i 2010
# Muntanyes Tarcău

Les muntanyes Tarcău (en romanès: Muntii Tarcău, en hongarès: Tarkő-hegység) són una serralada, que forma part dels Càrpats moldavomuntenians dels Càrpats Orientals Exteriors.
La serralada es troba entre les latituds 46º 25 i 46º 57 N i entre les longituds 25º 52 i 26º 28 E. La serralada està vorejada pels rius següents:
* el Bicaz i el Bistriţa al nord
* el Dămuc i Valea Rece a l'oest
* el Trotuş al sud
A l'est, estan limitats pels turons subcarpàtics al llarg d'una línia que va aproximadament de Piatra Neamţ a Moinești. El punt més alt és Tar-havas a 1663 metres.

## Referències

* Munții Tarcău - Descriere
# Esgrima als Jocs Mediterranis de 2018

La competició d'esgrima dels Jocs del Mediterrani de 2018 de Tarragona es va celebrar entre el 24 i el 25 de juny al pavelló esportiu de La Selva del Camp. La primera aparició d'aquest esport en els Jocs del Mediterrani va ser a Alexandria 1951 a Egipte.
La competició es va centrar en la competició individual masculina amb espasa i la individual femenina amb espasa, floret i sabre.

## Medaller per categoria

| Categoria | Or | Plata | Bronze |
| Homes ||||
| Espasa individual | Yulen Pereira | Romain Canonne | Houssam Elkord Aymerick Gally |
| Dones ||||
| Espasa individual | Roberta Marzani | Josephine Jacques | Nicol Foietta Lauren Rembi |
| Sabre individual | Azza Besbes | Sofia Ciaraglia | Lucía Martín Despoina Georgiadou |
| Floret individual | Ines Boubakri | Valentina De Costanzo | Jeromine Mpah Njanga Julie Mienville |

## Medaller per país

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Tunísia | 2 | - | - | 2 |
| 2 | Itàlia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3 | Espanya | 1 | - | 1 | 2 |
| 4 | França | - | 2 | 4 | 6 |
| 5 | Grècia | - | - | 1 | 1 |
| 5 | Marroc | - | - | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 8 | 16 |

## Referències

* ↑ «Esgrima - Jocs Mediterranis 2018». Arxivat de l'original el 2018-05-24. [Consulta: 24 maig 2018].
# Magatzems Figueras

Els Magatzems Figueras són un edifici situat a l'Avinguda de València, 84 de Molins de Rei (Baix Llobregat), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Construcció modernista de planta i pis. La primera està formada per una gran porta emmarcada per una quasi circumferència, a l'interior de la qual hi ha un altre marc de forma rectangular amb els cantons treballats. A costat i costat hi ha finestres ovulades amb reixa.
El pis té tres petites finestres de forma arquejada a la part central amb un plafó de ceràmica a la part interior. El conjunt de l'edifici està emmarcat per una mena d'arc que ala part superior central acaba amb un petit cos on la figura data del 1916 en ceràmica. La coberta és a 2 aigües perpendiculars a la façana, amb decoració de ceràmica a l'extrem.

## Història

Fou projectat el 1916 per l'arquitecte Modest Feu i Estrada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Avinguda de València, 84». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Magatzem Figueras, Creus i Solà». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Magatzem Figueras, Creus i Solà». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Gran Premi del Japó del 2001

Resultats del Gran Premi del Japó de Fórmula 1 de la temporada 2001 disputat al circuit de Suzuka el 14 d'octubre del 2001.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 53 | 1h 27' 33. 298 | 1 | 10 |
| 2 | 6 | Juan Pablo Montoya | Williams - BMW | 53 | + 3.154 s | 2 | 6 |
| 3 | 4 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 53 | + 23.262 s | 7 | 4 |
| 4 | 3 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 53 | + 35.539 s | 5 | 3 |
| 5 | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 53 | + 36.544 s | 4 | 2 |
| 6 | 5 | Ralf Schumacher | Williams - BMW | 53 | + 37.122 s | 3 | 1 |
| 7 | 8 | Jenson Button | Benetton - Renault | 53 | + 1' 37.102 min. | 9 | |
| 8 | 11 | Jarno Trulli | Jordan - Honda | 52 | + 1 Volta | 8 | |
| 9 | 16 | Nick Heidfeld | Sauber - Petronas | 52 | + 1 Volta | 10 | |
| 10 | 10 | Jacques Villeneuve | BAR - Honda | 52 | + 1 Volta | 14 | |
| 11 | 21 | Fernando Alonso | Minardi - European | 52 | + 1 Volta | 18 | |
| 12 | 22 | Heinz-Harald Frentzen | Prost - Acer | 52 | + 1 Volta | 15 | |
| 13 | 9 | Olivier Panis | BAR - Honda | 51 | + 2 Voltes | 17 | |
| 14 | 15 | Enrique Bernoldi | Arrows - Asiatech | 51 | + 2 Voltes | 20 | |
| 15 | 14 | Jos Verstappen | Arrows - Asiatech | 51 | + 2 Voltes | 21 | |
| 16 | 20 | Alex Yoong | Minardi - European | 50 | + 3 Voltes | 22 | |
| 17 | 7 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Renault | 47 | Caixa canvi | 6 | |
| Ret | 19 | Pedro de la Rosa | Jaguar - Cosworth | 45 | Pèrdua d'oli | 16 | |
| Ret | 23 | Tomáš Enge | Prost - Acer | 42 | Frens | 19 | |
| Ret | 18 | Eddie Irvine | Jaguar - Cosworth | 24 | Prob. amb el combustible | 13 | |
| Ret | 17 | Kimi Räikkönen | Sauber - Petronas | 5 | Col·lisió | 12 | |
| Ret | 12 | Jean Alesi | Jordan - Honda | 5 | Col·lisió | 11 | |

## Altres

* Pole: Michael Schumacher 1' 32. 484
* Volta ràpida: Ralf Schumacher 1' 36. 944 (a la volta 46)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 20 - 04 - 2010].
# Vassilis Steriadis

Vassilis Steriadis (en grec, Βασίλης Στεριάδης) (Volos, 1947 - Atenes, 2003) va ser un poeta i crític grec. Ensenyava dret a la Universitat d'Atenes i italià a la Universitat per a Estrangers de Perusa, a Itàlia. Va treballar com a advocat fins al 2002.
A partir de 1969, va col·laborar amb moltes revistes literàries (Lotos, Hroniko, etc.), i del 1976 al 1984 va estar escrivint articles crítics i ressenyes de llibres per al diari Kathimeriní. Ell va encunyar el terme literari Genià tu 70, que es refereix a autors grecs que van començar a publicar la seva obra durant la dècada de 1970, especialment cap al final de la junta militar grega (1967-1974) i durant els primers anys de la Metapolítefsi.

## Obra
### Poesia

* Ο κ. Ιβο (Mr Ivo), 1970
* Το ιδιωτικό αεροπλάνο, 1971
* Ντικ ο χλομός, 1976
* Το χαμένο κολλιέ, 1983
* Ο προπονητής παίκτης, 1992
* Χριστούγεννα της Ισοπαλίας, 2002

### Prosa

* Η κατηγορία Α1, 1979

## Referències

* ↑ «Vassilis Steriadis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* His page at the website of the Hellenic Authors' Society (Greek) Arxivat 2005-09-15 a Wayback Machine. and (English) Arxivat 2005-11-02 a Wayback Machine.
* His books at Kedros publishers
# Muntanyes Spantik-Sosbun

Les muntanyes Spantik-Sosbun és una serralada secundària de la gran serralada del Karakoram. Administrativament es troba a la regió de Gilgit-Baltistan, al Pakistan. El cim més alt de la serralada és el Spantik, de 7.027 msnm. Un altre cim destacat de la serralada és el Sosbun Brakk, de 6.413 msnm.
És una serralada estreta, d'uns 120 km de llargada, orientada d'est a oest. Al nord, la serralada està delimitada per les importants glaceres Hispar i Biafo, al costat nord i est de les quals hi ha l'Hispar Muztagh i la Panmah Muztagh. Al sud-oest, la glacera Barpu i la glacera Chogolungma separen la serralada de les muntanyes Rakaposhi-Haramosh. El Polan La, de 5.840 msnm, separa ambdues glaceres i uneix les dues serralades. Al sud-est, el riu Braldu separa la serralada de les muntanyes Mango Gusor.

## Referències

* ↑ Jerzy Wala, Orographical Sketch Map of the Karakoram, Swiss Foundation for Alpine Research, 1990.
# Estrella AM

Les estrelles Am, també anomenades estrelles amb línies metàl·liques, són estrelles l'espectre de les quals presenta línies d'absorció fortes i sovint variables d'alguns metalls (d'aquí la lletra m), com el zinc, l'estronci, el coure, el zirconi i el bari, i deficiències d'altres, com el calci i/o l'escandi. Aquests continguts anòmals es deuen al fet que alguns elements que absorbeixen millor la llum són empesos cap a la superfície, mentre que altres s'enfonsen a causa de la força de la gravetat. Aquest efecte té lloc només si la velocitat de rotació és baixa.
Normalment les estrelles de tipus A giren de pressa, però la major part de les estrelles Am formen part d'un sistema binari on la rotació de les dues estrelles s'ha alentit a causa de la força de marea.
L'estrella amb línies metàl·liques més coneguda és Sírius (α Canis Majoris). A la següent taula es recullen algunes estrelles d'aquest tipus, ordenades magnitud aparent.
| Nom | Nomenclatura de Bayer o d'altres | Magnitud aparent |
| Sírius | α Canis Majoris | -1,47 |
| Cástor Ba | α Geminorum Ba | +2,91 |
| Deneb Algedi Aa | δ Capricorni Aa | +3,2 |
| Èpsilon Serpentis | ε Serpentis | +3,71 |
| Mizar B | ζ Ursae Majoris B | +3,95 |
| Alfa Volantis | α Volantis | +4,00 |
| Acubens A* | α Cancri A | +4,25 |
| Alkurhah A | ξ Cephei A | +4,26 |
| Mu Orionis Aa | μ Orionis Aa | +4,31 |
| Theta1 Crucis | θ¹ Crucis | +4,33 |
| Ípsilon Ophiuchi | υ Ophiuchi | +4,63 |
| Beta Horologii | β Horologii | +4,96 |
| Alrisha B | α Piscium B | +5,23 |
| Tau3 Gruis | τ³ Gruis | +5,72 |
| 24 Ursae Minoris | HD 166926 | +5,77 |
| WW Aurigae* | HD 46052 | +5,82 |
* WW Aurigae i Acubens A són estrelles binàries on les dues components són estrelles Am

## Vegeu també

* Estrella peculiar
* Rotació estel·lar

## Referències

* 1 2 Am star Arxivat 2017-08-04 a Wayback Machine., The Internet Encyclopedia of Science, David Darling. Accessed on line August 14, 2008.(anglès)
* ↑ Noms i magnituds aparents provenen de SIMBAD.
* ↑ «Acubens» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ «Kurhah» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 11 desembre 2020].
# Magatzems Jorba

«Magatzems Jorba» té aquests significats:
* Can Jorba (Barcelona)
* Cal Jorba (Manresa)
# Leo Fleider

Leo Hermanoff, més conegut com a Leo Fleider (Hermanowa, Galítsia, Imperi Austrohongarès, actualment Podkarpackie, Polònia, 12 d'octubre de 1913 − Buenos Aires, Argentina, 5 d'agost de 1977) fou un director de cinema i guionista figura important del cinema argentí clàssic, d'origen polonès.
Després d'esdevenir orfe durant la Primera Guerra Mundial, amb deu anys fugí en tren a París, on va rebre diners i un passatge per part del seu germà, qui havia emigrat a l'Argentina. El seu debut en el cinema va ser el 1930, quan va fer d'attrezzista, compaginador, ajudant de càmera, fotògraf, camerògraf i assistent de direcció. Després de dirigir el documental Els pobles adormits (1947) focalitzà la seva carrera principalment en la producció de comèdies amb actors com Luis Brandoni i Lolita Torres.
Va dirigir una trentena de pel·lícules entre el 1950 i el 1974, entre les quals cal destacar Amor a primera vista (1956]), Aconcagua (1974) i ¡Arriba juventud! ([1971). Va guanyar el premi Cóndor Acadèmic al millor treball amb càmera el 1943] amb la pel·lícula Tres homes del riu per part de l'Acadèmia d'Arts i Ciències Cinematogràfiques de l'Argentina.

## Filmografia

| Data d'estrena | Títol | Comentaris |
| 1947 | Los pueblos dormidos | Com a director |
| 1951 | Locuras, tiros y mambo | Com a director |
| 1951 | Sombras en la frontera | Com a director |
| 1952 | La muerte en las calles | Com a director |
| 1952 | Torrente indiano | Com a director |
| 1952 | Los sobrinos del zorro | Com a director |
| 1953 | Trompada 45 | Com a director |
| 1953 | La casa grande | Com a director |
| 1954 | Desalmados en pena | Com a director |
| 1955 | Vida nocturna | Com a director |
| 1955 | Los hermanos corsos | Com a director |
| 1956 | Novia para dos | Com a director |
| 1956 | Amor a primera vista | Com a director |
| 1959 | Campo arado | Com a director |
| 1962 | Interpol llamando a Río | Com a director |
| 1963 | Canuto Cañete, conscripto del siete | Com a director |
| 1964 | Canuto Cañete y los 40 ladrones | Com a director |
| 1964 | Aconcagua (rescate heroico) | Com a director |
| 1965 | Ahorro y préstamo para el amor | Com a director |
| 1965 | Canuto Cañete, detective privado | Com a director |
| 1966 | Escala musical | Com a director |
| 1966 | Vivir es formidable | Com a director |
| 1967 | Cautiva en la selva | Com a director |
| 1969 | Los debutantes en el amor | Com a director i guionista |
| 1970 | Muchacho | Com a director |
| 1971 | Embrujo de amor | Com a director |
| 1971 | Siempre te amaré | Com a director i guionista |
| 1971 | ¡Arriba juventud! | Com a director i guionista |
| 1972 | Destino de un capricho | Com a director i guionista |
| 1972 | Piloto de pruebas | Com a director i guionista |
| 1973 | Titanes en el ring | Com a director i guionista |
| 1974 | Operación Rosa Rosa | Com a director i guionista |
| 1974 | Ésta es mi Argentina | Com a director |
| 1974 | Crimen en el hotel alojamiento | Com a director |