OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Earl Hamner Jr.

Earl Hamner Jr. (Virgínia, 10 de juliol de 1923-24 de març de 2016) va ser un escriptor i productor de cinema i televisió estatunidenc, creador de les sèries The Waltons i Falcon Crest.

## Biografia

Va néixer a Virgínia, Estats Units, el 10 de juliol de 1923. Va escriure Spencer's Mountain. Les seves inspiracions per a la sèrie The Waltons van ser els seus propis avis, Ora Lee i Anderson Gianniny. Va decidir contractar a actors que tenien una trajectòria des dels 30.
En 1954 va escriure Hit and Run, un episodi de la sèrie de NBC Justice, en el qual l'estrella convidada, E. G. Marshall, va interpretar a un home turmentat per la culpa que fuig de l'escena del crim. També va escriure l'episodi You Drive de The Twilight Zone, en 1964.
Hamner va contribuir amb vuit episodis de la sèrie The Twilight Zone, a principis dels 60. També va crear dues sèries que no van tenir tant èxit com les anteriors, anomenades Apple's Way (1974-1975) i Boone (1983-1984). Hamner va utilitzar cognoms dels seus familiars en les seves sèries. Spencer (Spencer's Mountain) és el cognom de la seva àvia paterna de soltera (Susan Henry Spencer Hamner); The Waltons, del seu avi patern Walter Clifton Hamner i el seu besavi Walter Leland Hamner.

## Obres
### Novel·les

* Fifty Roads to Town (1953)
* Spencer's Mountain (1961)
* You Can't Get There From Here (1965)
* The Homecoming: A Novel About Spencer's Mountain (1970)

### Obres de no-ficció

* The Avocado Drive Zoo (1999)
* Good Night, John Boy (2002)
* Generous Women(2006)

### Guions

* Spencer's Mountain (1963)
* Palm Springs Weekend (1963)
* Charlottes Web (1973)

### Televisió

* Highway (1954)
* para The Twilight Zone :
** The Hunt (1962)
** A Piano in the House (1962)
** Jess-Belle (1963)
** Ring-a-Ding Girl (1963)
** You Drive (1964)
** Black Leather Jackets (1964)
** Stopover in a Quiet Town (1964)
** The Bewitchin' Pool (1964)
* Heidi (1969)
* Appalachian Autumn (1969)
* Aesop's Fables (1971)
* The Homecoming (for CBS, 1971)
* Where the Lilies Bloom (1972)
* The Gift of Love: A Christmas Story (1983)

## Referències

* ↑ http://variety.com/2016/film/news/earl-hamner-jr-dead-dies-the-waltons-1201739113/
* ↑ http://ctva.biz/us/legal/justice.htm
* ↑ http://www.imdb.com/title/tt0734694/

## Enllaços externs

* Earl Hamner Jr. - Lloc web oficial (anglès)
* Hamner Theater Arxivat 2016-03-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Entrevista con Earl Hamner Jr en Write TV Arxivat 2012-11-19 a Wayback Machine. (anglès)
# Dolmen de Formentera

El Dolmen de Formentera és un dolmen del terme comunnal de Montboló, a la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord. Data de la segona meitat del tercer mil·lenni abans de Crist.
Està situat al nord del terme de Montboló, a llevant de l'antiga estació del ferrocarril miner de Formentera, a prop al nord-oest del Coll de la Redubta.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «89 - Montboló». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Kotarba, Jérôme; Castellvi, Georges; Mazière, Florent [directors]. Les Pyrénées-Orientales 66. París: Académie des Inscriptions et Belles-Lettres. Ministère de l'Education Nationale. Ministère de la Recherche. Ministère de la Culture et de la Communication. Maison des Sciences de l'Homme, 2007 (Carte Archeologique de la Gaule). ISBN 2-87754-200-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Montboló». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Lloc on és el Dolmen de Formentera en els ortofotomapes de l'IGN

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals
# Double Springs

Double Springs és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.003 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Double Springs tenia 1.003 habitants, 426 habitatges, i 276 famílies. La densitat de població era de 100,3 habitants per km².
Dels 426 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones hi havia 93,6 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.865 $ i la renda mediana per família de 29.615 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.667 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 15.122 $. Aproximadament el 16,8% de les famílies i el 20,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Double Trouble

Double Trouble és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Norman Taurog, estrenada el 1967.

## Argument

Elvis Presley interpreta Guy Lambert, un músic que està de gira per la Gran Bretanya i, quan va cap a Brussel·les, dues boniques dones el segueixen en secret. Una d'elles (Annette Day) és una rica hereva, i l'altra (Ivonne Romain), una dona enigmàtica i seductora. Guy es veurà atrapat en un remolí d'intrigues i misteris que inclouen la desaparició d'unes joies i l'enfrontament amb uns detectius.

## Repartiment

* Elvis Presley: Guy Lambert
* Annette Day: Jill Conway
* John Williams: Gerald Waverly
* Yvonne Romain: Claire Dunham
* Norman Rossington: Arthur Babcock
* Michael Murphy: Morley
* Leon Askin: Inspector de Groote
* Maurice Marsac: Francès
# Dècada del 360

La dècada del 360 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 360 fins al 31 de desembre del 369.

## Esdeveniments

* 369: creació de l'alfabet gòtic.

## Personatges destacats

* Ambròs de Milà.
* Basili de Cesarea.

## Referències

* ↑ Segons el testimoni dels historiadors Filostorgi, Sòcrates de Constantinoble i Sozomen. Vegeu també Streitberg (1910:20).
* ↑ «Ambrògio, santo» (en italià). Enciclopedia Treccani. Istituto della Enciclopedia Italianafondata da Giovanni Treccani S.p.A.. [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ «Dècada del 360». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Dècada del 370

La dècada del 370 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 370 fins al 31 de desembre del 379.

## Personatges destacats

* Teodosi el Gran, emperador romà
* Ambròs de Milà, bisbe de Milà
* Basili de Cesarea, bisbe de Cesarea de Capadòcia
# Eduardo Comín Colomer

Eduardo Comín Colomer (Saragossa, 1908 – 1975) va ser un escriptor, periodista catòlic espanyol conegut per les seves opinions antimaçòniques i anticomunistes.

## Biografia

Fou policia. Hi ha un fons de llibres de la seva col·lecció sobre la guerra civil espanyola i la maçoneria que porta el seu nom en la Biblioteca Nacional d'Espanya.
Va exercir el periodisme des de molt jove, titulant-se en l'Escola Oficial de Periodisme de Madrid el 1949. Va ser corresponsal, redactor i col·laborador de nombrosos periòdics espanyols.
Va pertànyer al Cos de Policia, arribant a ser director de la seva Escola Superior. Col·laborà en el departament Antimarxisme, encarregat a començaments de la dècada de 1940 de l'elaboració de l'Arxiu Judaic
La seva pertinença aquest cos li va permetre un accés privilegiat a informes, documents i arxius, tant és així, que un dels fons documentals importants amb què explica la Biblioteca Nacional d'Espanya és precisament el Fons Comín, llegat per la seva vídua el 1975 i format per més de 15.000 documents, entre llibres i fullets, relacionats en la seva majoria amb la Segona República, la Guerra Civil i la Maçoneria.

## Obres

* La masonería en acción. ¿Comó exterminarla?, Madrid, 1942.
* La masonería en España, Madrid, 1942.
* Historia del anarquismo español 1836-1948, Madrid.
* Comunismo y masonería, Segovia, 1951.
* Historia secreta de la segunda República, Madrid, 1954.
* Lo que España debe a la masonería, Madrid, 1956.
* Crónicas sobre masonería, Madrid, 1958.
* De Castilblanco a Casas Viejas, Madrid, 1959.
* Historia del Partido Comunista de Espàña.

## Referències

* ↑ Masonería y periodismo en la historia de España, Juan José Morales Ruiz, p.129
* ↑ Fondo masónico "Comín Colomer" de la Biblioteca Nacional, per José Antonio Ferrer Benimeli
* ↑ «COLECCIÓN COMÍN COLOMER». Arxivat de l'original el 2010-04-07. [Consulta: 15 novembre 2014].
# Edward Seidensticker

Edward George Seidensticker (11 de febrer de 1921 – 26 d'agost de 2007) va ser un conegut estudiós i traductor de la literatura japonesa. En particular, és molt conegut per la seva versió anglesa del Genji Monogatari (1976), que és considerada com una de les traduccions modernes més ben valorades. També és conegut per les seves famoses traduccions de Yasunari Kawabata, que va permetre a Kawabata guanyar el Premi Nobel de Literatura l'any 1968.

## Referències

* ↑ "The tale of Murasaki Shikibu," The Economist (Londres). 23 de desembre de 1999
* ↑ Associated Press. "Leading translator of Japanese literature, Edward Seidensticker, dies in Tokyo," International Herald Tribune (Asia Pacific). 27 d'agost de 2007.
# Dozier

Dozier és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 391 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dozier tenia 391 habitants, 167 habitatges, i 106 famílies. La densitat de població era de 51 habitants/km².
Dels 167 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 26,3% hi vivien parelles casades, en un 31,7% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 33,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,2% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones hi havia 76,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 63 homes.
La renda mediana per habitatge era de 13.750 $ i la renda mediana per família de 16.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.438 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 8.964 $. Aproximadament el 42,6% de les famílies i el 49,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Eleccions legislatives austríaques de 1986

Les eleccions legislatives del 1986 a Àustria, al Consell Nacional van ser el 23 de novembre de 1986. Els socialdemòcrates foren la força més votada i Franz Vranitzky fou nomenat canceller.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 23 de novembre de 1986 al Consell Nacional d'Àustria
| Partits | Partits | Vots | % | +/- | Escons | +/- |
| | Partit Socialdemòcrata d'Àustria (Sozialdemokratische Partei Österreichs) | 2.092.024 | 43,1 | -4,5 | 80 | -10 |
| | Partit Popular d'Àustria (Österreichische Volkspartei) | 2.003.666 | 41,3 | -1,9 | 77 | -4 |
| | Partit Liberal d'Àustria (Freiheitliche Partei Österreichs) | 472.205 | 9,7 | +4,7 | 18 | +6 |
| | Els Verds Alternatius (Die Grünen Alternative-Lista Freda Meissner-Blau) | 234.028 | 4,8 | = | 8 | +8 |
| | Partit Comunista d'Àustria (Kommunistische Partei Österreichs) | 35.104 | 0,7 | | — | ±0 |
| | Aktionsliste Mir reicht’s! | 8.100 | 0,2 | = | - | - |
| | Llista Alternativa d'Àustria- (Die Grünalternativen - Demokratische Liste) | 6.005 | 0,1 | -1,3 | — | |
| | Verds Units d'Àustria-Consellers Independents (Vereinte Grüne Österreichs-Unabhängige Gemeinderäte) | 1.052 | 0,02 | -1,98 | — | |
| | Total (participació 88,85%) | 4.852.466 | 100.0 | | 183 | |
| Font: Siemens Austria, BMI ||||||||
# Els cinc d'Otero

Els cinc d'Otero és el nom amb el qual es coneix als cinc obrers veïns de Otero de Herreros, afusellats en la localitat segoviana de La Losa, terme municipal de Navas de Riofrío, el 3 d'agost de 1936, tres setmanes després que la revolta contra la República Espanyola triomfés a Segòvia, quan un grup de falangistes que viatjaven en una camioneta, van parar i van detenir cinc treballadors (van anar a buscar-los a l'estació i a la fàbrica de ceràmica), tots veïns d'Otero de Herreros (Pedro Sebastián Vela, Pedro Aparicio Bravo i Abel de Pablos Andrés, naturals d'Otero; Julián Martín Pascual, natural d'El Escorial, i Miguel Durán Prieto, natural de Zarzuela del Monte), d'entre 18 i 29 anys. Els cinc eren perseguits per haver promogut des de la Casa del Pueblo que se secundés la vaga general convocada per les autoritats i forces polítiques a Madrid contra el pronunciament i els revoltats. Els van pujar a la camioneta amb l'excusa de portar-los davant la justícia a Segòvia i poc després, a l'altura del quilòmetre 12 de la carretera que uneix Segòvia i Madrid, els van afusellar. Una altra versió assenyala que van ser detinguts el dia abans. Els cadàvers van ser ruixats amb gasolina aquest mateix dia al paratge de Cepones i enterrats en petites fosses individuals en línia recta, en la posició que van guardar durant l'afusellament. Els cinc eren actius membres de la Casa del Poble, encara que només d'un, Pedro Sebastián Vela, consta la seva filiació política (Partit Comunista)
La versió oficial després del succés va ser que els afusellats havien mort durant un enfrontament amb els falangistes. Els seus cossos van ser recuperats el 2003 en ser-ne descobertes les restes per un guàrdia.

## Fonts

* VEGA SOMBRÍA, Santiago.: De la esperanza a la persecución: la represión franquista en la provincia de Segovia. Ed. Crítica, Barcelona 2005. ISBN 9788484326120, PP. 301 a 303.
* SEGOVIA: Los fusilados de Otero yacían en línea recta y en fosas separadas, El Norte de Castilla, 6 de juliol de 2003.
# Em diuen Ràdio

Em diuen Ràdio (títol original en anglès: Radio) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Mike Tollin estrenada el 24 d'octubre de 2003. Ha estat doblada al català.

## Argument

La pel·lícula està basada en la història real de l'entrenador de futbol americà Harold Jones (Ed Harris), de l'Institut T.L. Hanna High School, i un jove amb deficiència mental, James Robert "Radi" Kennedy (Cuba Gooding, Jr.). També protagonitzada per Debra Winger i Alfre Woodard, es va basar en l'article "Someone to Lean On"], sobre James R. Kennedy i Harold Jones.
Ràdio passa desapercebut entre les altres persones, fins que l'entrenador de l'equip de futbol es fixa en ell i tracta d'ajudar-lo i integrar-lo a l'equip, a l'escola i en general en la vida. La pel·lícula es desenvolupa amb un grau de tendresa per part de l'entrenador i amb un grau d'innocència per part de Ràdio.
James Robert Kennedy nascut el 14 d'octubre de 1947 a Anderson, Carolina del Sud, Estats Units, va créixer la major part de la seva vida fascinat pel futbol i per la ràdio. El seu malnom, Ràdio, li va posar la gent de la ciutat per la ràdio que portava amb ell a tot arreu. Encara va a l'Institut T. L. Hanna i entrena l'equip de futbol americà. La mare de Ràdio va patir un infart a la meitat de la pel·lícula. L'entrenador va anar encaterinant-se de Ràdio i al final renúncia al seu lloc d'entrenador per passar més temps amb la seva família i Ràdio.

## Repartiment

* Cuba Gooding, Jr.. - James Robert "Ràdio" Kennedy
* Ed Harris - Entrenador Jones
* S. Epatha Merkerson - Mama Kennedy
* Alfre Woodard - Directora Daniels
* Debra Winger - Linda
* Sarah Drew - Mary Helen
* Riley Smith - Johnny
* Chris Mulkey - Frank
* Patrick Breen - Tucker

## Referències culturals

* Durant un fragment de la pel·lícula, la comèdia de situació All in the Family es pot veure a la televisió.

## Referències

* 1 2 esadir.cat. Em diuen Ràdio. esadir.cat.
* ↑ Data d'estrena als Estats Units
* ↑ El nom real és T.L.
* ↑ Smith, Gary. Sports Illustrated. Someone to Lean On (en anglès). Sports Illustrated, 16 de desembre de 1996.
# El territori al plat

El territori al plat és un documental realitzat el 2010 per Antoni Martí i Gich que fa un seguiment de quatre personatges del món rural de l'Empordà per acostar el procés dels aliments des del seu origen fins a la seva fi. El recorregut serveix per redescobrir el producte de quilòmetre zero i tots aquells que se'n deriven, i recorda que els aliments no només són imprescindibles, sinó que formen part de la nostra història, paisatge i caràcter. També mostra les dificultats de subsistència del sector primari en un món cada vegada més globalitzat i reflexiona sobre com afecta aquest tema a la identitat gastronòmica, paisatgística i cultural. El documental és la primera col·laboració d'Antoni Martí -amb una llarga trajectòria en el món documental- amb La Vinagreta, empresa impulsada per les germanes Sílvia i Marina Yxart (guió i edició). El documental va ser premiat com a millor Curtmetratge Documental a la 23a edició del Festival de Cinema de Girona de 2011. El jurat exposa els següents motius “la manera en què aquest documental fa reflexionar el públic sobre la gastronomia de proximitat i la gent que s'hi dedica”, fent una menció especial “a les seves característiques tècniques (fotografia, so, muntatge...)”

## Argument

Albert Grassot, arrossaire de Pals que practica l'agricultura ecològica, Víctor Insúa, pescador de Palamós que no vol radar, perquè prefereix l'atzar de la recompensa, Lluís Marsal, ramader de Serra de Daró que sovint es pregunta per què segueix amb aquella feina, i Lola Puig, cuinera del restaurant d'Ullastret que pràctica una cuina saludable, ecològica i de proximitat, acosten les seves vivències quotidianes, mentre parlen sobre la situació que viu el sector primari del nostre país.

## Premis i reconeixements

* 2011: Premi al millor Curtmetratge Documental a la 23a edició del Festival de Cinema de Girona.

## Referències

* ↑ «El territori al Plat». Consell Comarcal del Baix Empordà, 25-09-2014. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «Entrevista a la Vinagreta». La Vanguardia, 5/11/ 2010 [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «El documental 'El Territori al Plat' guardonat al 23è festival de cinema de Girona». Jornal.cat, 05-12-2011 [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «UNA FLOR EN RECEPCIÓN I TERRITORI AL PLAT, MILLORS CURTS.». GironaNotícies.com, 04-12-2011 [Consulta: 29 setembre 2014]. «“la manera en què aquest documental fa reflexionar el públic sobre la gastronomia de proximitat i la gent que s'hi dedica”, fent una menció especial “a les seves característiques tècniques (fotografia, so, muntatge...)”» Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «´Una flor en recepción´ i ´Territori al plat´, millors curtmetratges del 23è Festival de Cinema de Girona». Diari de Girona, 04-12-2011 [Consulta: 29 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa del documental de la productora
* Tràiler del documental
* Qüestionari educatiu per treballar el documental destinat a estudiants de secundària
# El terrat (programa de ràdio)

El terrat va ser un programa de ràdio de la Cadena SER, inicialment emès a Ràdio Reus. Estava dirigit per Andreu Buenafuente, que posteriorment faria les primeres aparicions a Televisió de Catalunya, als programes Tot per l'audiència de Xavier Sardà i Persones humanes de Mikimoto. Hi van treballar Oriol Grau Elías, Toni Clapés, Toni Soler, Fermí Fernàndez i Pep Bras.
El 1996 va publicar un llibre "El Terrat: Una tonteria com una casa", publicat per Columna.
El 1997 va publicar un disc "El Terrat Ja Canta", amb cançons que s'havien cantat en el programa acompanyats pels músics Lucky Guri al piano, Franck Mercader i Joan Eloi Vila a les guitarres i Jordi Pou a la bateria.

## Referències

* ↑ Soler, Toni. «El llarg part de Polònia». A: El llibre mediàtic de Polònia. Barcelona: Columna, març de 2007, p. 16. ISBN 978-84-664-0811-0.
* ↑ «El Terrat de Ràdio Cadena SER (1989-1999)». El Terrat, 11-02-2016. [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ «El Terrat. Una tonteria com una casa» (en castellà). IberLibro.com. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ «El Terrat - El Terrat Ja Canta (1997, CD)». discogs. [Consulta: 19 gener 2020].
# Enric II de Reuss-Gera

Enric II de Reuss-Gera (en alemany Heinrich II Reuß zu Gera) va néixer a Gera el 10 de juny de 1572 i va morir a la mateixa ciutat el 13 de desembre de 1635. Era una noble alemany, l'únic fill i pòstum d'Enric XVI (1530-1572) i de Dorotea de Solms-Laubach (1547-1595).
Senyor de Lobenstein i de Kranichfeld, va ser el fundador de la línia jove de la Casa de Reuss. Com a governant esmerçà bona part dels seus esforços en promoure l'educació, per la qual cosa creà a Gera l'Institut Rutheneum. En contra del Consell assessor teològic va acollir refugiats calvinistes procedents de Flandes, fet que va propiciar un ressorgiment econòmic, sobretot gràcies a la producció de llana.

## Matrimoni i fills

El 7 de febrer de 1594 es va casar amb Magdalena de Hohenlohe-Neuenstein (1572-1596), filla del comte Wolfgang (1546-1610) i de Magdalena de Nassau-Dillenburg (1547-1633), amb qui va tenir una filla:
* Dorotea Magdalena (1595-1640), casada amb Jordi II de Kirchberg (1569-1641).
Havent enviudat, tres anys després es casà amb Magdalena de Schwarzburg-Rudolstadt (1580-1652), filla del comte Albert VII (1537-1605) i de Juliana de Nassau-Dillenburg (1545-1588). Fruit d'aquest matrimoni nasqueren:
* Juliana Maria (1598-1650), casada amb David de Mansfeld-Schraplau.
* Enric I, nascut i mort el 1599.
* Agnès (1600-1642), casada amb Ernest Lluís de Mansfeld-Heldrungen.
* Elisabet Magdalena (1601-1641).
* Enric II (1602-1670), casat amb Caterina Elisabet de Schwarzburg-Arnstadt (1617-1701).
* Enric III (1603-1640), casat amb Juliana Elisabet de Salm-Neufviller (1602-1653).
* Enric IV (1604-1628).
* Enric V, nascut i mort el 1606.
* Enric VI, nascut i mort el 1606.
* Sofia Hedwig (1608-1653).
* Dorotea Sibil·la (1609-1631), casada amb Cristià Schenk de Tautenburg (1599-1647).
* Enric VII (1610-1611).
* Enric VIII, nascut i mort el 1613.
* Anna Caterina (1615-1682).
* Enric IX (1616-1666).
* Ernestina (1618-1650), casada amb Otó Albert de Schonburg-Glauchau (1601-1681).
* Enric X (1621-1671), casat amb Maria Sibil·la de Reuss-Obergreiz (1625-1675).

## Bibliografia

* Ferdinand Hahn: Heinrich der Jüngere Postumus. A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 11, Duncker & Humblot, Leipzig 1880, S. 579–583.
* Thomas Gehrlein: Das Haus Reuss. Älterer und Jüngerer Linie. 2006 (Broschüre)
* Heinrich P. Reuss und Heike Karg: Die Sterbenserinnerung des Heinrich Posthumus Reuss (1572–1635). Konzeption seines Leichenprozesses. 1997
* Hagen Enke: Dissertationis de Henrici Posthumi Rutheni vita et regno historicae commentatio. Vorbereitende Überlegungen zu einer Monographie über das Leben und die Regierungszeit des Heinrich Posthumus Reuß (1572/95–1635). in: Jahrbuch des Museums Reichenfels-Hohenleuben. Heft 44 (159. Jahresbericht des Vogtländischen Altertumsfor-schenden Vereins zu Hohenleuben e.V.), Hohenleuben 2000, S. 17–34.
* Hagen Enke: Heinrich Posthumus Reuß (1572/95–1635) und die Fruchtbringende Gesellschaft. In: Klaus Manger (Hrsg.): Die Fruchtbringer - eine Teutschhertzige Gesellschaft. Jenaer Germanistische Forschungen, NF Bd. 10, S. 39–60.

## Enllaços externs

* http://awt.ancestrylibrary.com