OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cristiane

Cristiane o Cristiane Rozeira (Osasco, 15 de maig de 1985) és una davantera de futbol internacional des de 2003 amb Brasil, amb la qual ha jugat els Mundials 2003, 2007, 2011 i 2015 i els Jocs Olímpics d'Atenes, Beijing i Londres, guanyant dues plates olímpiques (fou la màxima golejadora de tots dos tornejos) i un subcampionat mundial. Va ser tercera als FIFA World Player 2007 i 2008.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Títols | Selecció (fases finals) |
| | Atlético Juventus 0 0 | | Sudamericano 2003 (campió) Mundial 2003 (quarts) Jocs Olímpics 2004 (finalista) |
| 05/06 | Turbine Potsdam | 1 Lliga |
| 06/07 | VfL Wolfsburg | | Sudamericano 2006 (subcampió) |
| 2007 0 | Linköpings FC 0 | | Jocs Panamericans 2007 (campió) Mundial 2007 (subcampió) |
| 2008 - 2009 | SC Corinthians | | Jocs Olímpics 2008 (subcampió) |
| 2009 - 2010 | Chicago Red Stars |
| 2009 - 2011 0 | Santos FC 0 | 1 Libertadores, 1 Copa 0 | Sudamericano 2010 (campió) Mundial 2011 (quarts) |
| 11/12 | Rossiyanka Krasnoarmeysk | | Jocs Olímpics 2012 (quarts) |
| 2012 | São José EC |
| 2013 | Daekyo Kangaroos |
| 2013 - 2015 0 0 | AD Centro Olímpico 0 0 | | Copa América 2014 (campió) Mundial 2015 (vuitens) Jocs Panamericans 2015 (campió) |
| 15/16 - act. | Paris Saint-Germain |

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-19. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ RSSSF
# Creu de l'Hostal Vell

La Creu de l'Hostal Vell és una creu de terme de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La creu, d'origen antic, va ser enderrocada el 1868 i reconstruïda el 2008.

## Descripció

No s'ha conservat la totalitat del conjunt escultòric que configurava aquesta creu de terme abans del seu enderroc. Només disposem de la columna de sustentació, d'una pedra de la socalada, d'una part del nus i d'una imatge que presidia la creu. La creu pròpiament dita que seria, entre altres aspectes, l'element definidor de l'estil artístic del conjunt, no ha arribat als nostres dies. La columna està formada per sis blocs de pedra, de proporcions similars, de planta octogonal. Sota ells es disposava un altre bloc, a manera de base, de secció tronco-piramidal i base vuitavada, decorat amb motllures sobresortints que remarquen el perfil poligonal. El nus, continua amb el perfil de vuit cares, en cadascuna de les quals s'hi disposen figuretes en relleu de sants i evangelistes entre els que s'hi distingeix Sant Andreu i Sant Jaume. Quant a la imatge, aquesta representa la Verge dempeus amb el Nen als braços. La sobrietat de les motllures del basament i la tipologia de nus, amb figuretes com era habitual durant el període gòtic, però sense les filigranes decoratives i compositives d'aquell estil, fan pensar en un període sensiblement més avançat.

## Història

Antigament estava situada a l'edifici de l'Hostal Vell, actualment carrer de la Creu entre el carrer Baix i del Raval de la Creu. Aquesta creu va ser enderrocada l'any 1868 durant els esdeveniments del la Revolució de Setembre. Fins que va ser descoberta de nou, una part de la columna del conjunt, va romandre molts anys encastada en un mur del carrer de Miquel Reverter, prop de la cruïlla amb l'avinguda de la Indústria, en el llindar dels terrenys de Can Sagrera amb els de Can Aguilera. L'any 1990 en motius d'unes obres realitzades en aquell indret, les restes de la creu foren enretirades i dipositades a l'Arxiu Històric Municipal. La major part del capitell o magolla va estar molts anys dipositada a Can Diego (antic Hostal Vell o Hostal de la Creu) i després a la Biblioteca pública de Can Ginestar. També es conserva una petita imatge de la Verge, dempeus, que se suposa deuria presidir una de les cares de la creu. Aquesta imatge resta encastada a la part exterior de la capella del Sagrament de l'església parroquial.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme del Raval (restaurada)». Museu Virtual. Centre d'Estudis Santjustencs.
* 1 2 3 «Creu de l'Hostal Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Crisi de Kodori de 2001

La crisi de Kodori de 2001 va ser un enfrontament a la vall de Kodori (Abkhàzia) l'octubre de 2001 entre georgians (que comptaven amb el suport de combatents d'ètnia txetxena) i forces abkhazes. La crisi va ser ignorada pels mitjans de comunicació mundials, que es van centrar en l'atac dels Estats Units a l'Afganistan. Els combats van causar la mort d'almenys 40 persones.

## Cronologia

El 4 d'octubre de 2001, un grup de combatents txetxens i georgians dirigits pel comandant Ruslan Gelayev va entrar en el barranc des del costat georgià i va atacar el petit poble Giorgievskoe. Després, el 8 d'octubre de 2001, un helicòpter que transportava observadors de les Nacions Unides va ser derrocat sobre Kodori, causant nou morts.

## Conseqüències

El 5 d'agost de 2004, Valery Chkhetiani, un dels combatents georgians capturats per les forces abkhazes, va sofrir un vessament cerebral durant un passeig i va ser traslladat a un hospital, on va morir l'endemà passat, el 7 d'agost. Chkhetiani, resident a Kutaissi i nascut en 1973, havia estat condemnat a una pena de 15 anys de presó.
El 29 de juliol de 2006, Mart Laar, ex-primer ministre d'Estònia i llavors assessor del president georgià, va ser citat dient que el conflicte de Kodori havia estat dissenyat per Rússia. Laar també va advertir que eren d'esperar futures provocacions de Geòrgia per part de Rússia, però que Geòrgia s'havia preparat per a superar qualsevol desafiament que aquesta li plantegés.
El 30 d'abril de 2008, Rússia va acusar Geòrgia de concentrar 1.500 soldats a la regió de Kodori per a preparar la invasió d'Abkhàzia. Geòrgia va sostenir que les tropes eren presents en virtut d'un acord de 1994 que permetia la presència de forces de manteniment de la pau a la regió i que eren essencials per a mantenir l'ordre després de la crisi de Kodori de 2001. Rússia va respondre amb el desplegament de tropes a la regió, la qual cosa va augmentar les tensions entre Rússia i Geòrgia. Aquestes forces participarien posteriorment en la guerra de 2008.

## Referències

* ↑ «Human Rights Watch World Report 2002: Europe & Central Asia: Georgia».
* ↑ «UN helicopter shot down in Georgia». BBC News, 08-10-2001 [Consulta: 21 abril 2010].
* ↑ «В реанимации Сухумской клинической больницы скончался гражданин Грузии Валерий Чхетиани, содержавшийся в ИВС МВД Абхазии». Caucasian Knot, 15-08-2004. [Consulta: 15 febrer 2009].
* ↑ «Còpia arxivada». Baltic News Service, 29-07-2006. Arxivat de l'original el 20 de juny 2010. [Consulta: 29 d’agost 2021].
* ↑ Harding, Luke «Russia accuses Georgia of plans to invade breakaway region». The Guardian [Londres], 30-04-2008 [Consulta: 8 maig 2010].
# Crisi de Renània

La crisi de Renània fou una crisi diplomàtica provocada per la remilitarització d'aquesta regió alemanya per decisió d'Adolf Hitler el 7 de març de 1936. El desplegament militar va ser escàs, i els mitjans fins i tot ridículs (els soldats es van desplaçar amb bicicleta), però el fet constituïa una violació del Tractat de Versalles i del més recent Pacte de Locarno.
La zona de Renània a l'est del Rin tenia importància estratègica davant qualsevol possible invasió tant de França cap a Alemanya com al contrari, al constituir el riu una barrera natural dintre de territori alemany. La regió havia estat ocupada per tropes aliades al final de la Primera Guerra Mundial, que es van retirar en 1930, cinc anys abans dels pactes, en una mostra de reconciliació cap a la república de Weimar, no sense deixar un ressentiment en la població local que va acollir amb entusiasme la remilitarització de Hitler. La crisi diplomàtica va durar poc i fou d'escassa entitat, car encara que l'exèrcit francès podria haver respost eficaçment i fàcil (de fet l'exèrcit alemany tenia ordres de no resistir i retirar-se donat el cas), els governs francès i britànic continuaven amb la política de pacificació que permetria a Hitler la incorporació d'Àustria i més endavant l'ocupació de Txecoslovàquia després de la crisi dels Sudets, seguint el seu expansionisme irredemptista que duria a la Segona Guerra Mundial.
El fet que el govern britànic no es reunís en cap de setmana i esperés a un dia ordinari per a tractar la crisi, i que el francès estigués en plenes eleccions no semblen circumstàncies de pes. Es va optar per minimitzar les conseqüències i acceptar els fets consumats.

## Vegeu també

* Tercer Reich
* Cronologia de la Segona Guerra Mundial
# Conjunt del carrer del Forn (Caldes de Montbui)

El Conjunt del carrer del Forn és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un carrer que forma part de l'antiga vila murallada, possiblement d'origen medieval, encara que la traça és possible que formés part de l'estructura urbana romana. El carrer queda limitat per la plaça de l'església i el carrer Joan Samsó. La traça del carrer és força irregular. Les cases són unifamiliars i l'alçada en general és de planta baixa i dues plantes. Les cobertes són principalment inclinades a dues vessants de teula àrab.

## Història

Carrer d'origen i traçat medieval, amb el model d'estructura urbana de la ciutat romana, encara que la inclusió del barri jueu li donà possiblement la forma més tortuosa. Era un dels dos carrers, juntament amb el de Barcelona, que de la plaça de la Font del Lleó portaven cap al Portal de Santa Esperança en direcció a Barcelona.
El carrer està documentat des del segle xiii i mai ha canviat de nom. Es creu que s'anomena així perquè possiblement hi havia un forn comunal jueu. Antigament part d'aquest carrer es deia "d'en Porcel", nom d'una família rica propietària de ramats de bens i que tenia els seus corrals en aquest carrer.

## Referències

* 1 2 3 «Conjunt del carrer del Forn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Conjunt edificis d'estil modernista a la platja d'Empuriabrava

El Conjunt edificis d'estil modernista a la platja d'Empuriabrava és una obra de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificis singulars construït als anys 1970, a la vegada que la urbanització Empuriabrava. La seva construcció va lligada a la necessitat de donar serveis a una platja que amb la construcció de la marina residencial passa a ser totalment urbana.
L'estil de la construcció és mediterrani, d'una sola planta amb dos cossos units per una arcada coberta. Les parets són cegues a la cara nord per resguardar-se de la tramuntana. Al sud hi ha grans obertures per gaudir del sol, el mar. L'edifici està construït per sobre d'un metre de la cota natural del terreny, d'aquesta manera l'espai de la terrassa queda limitat i s'obtenen vistes més panoràmiques.

### Edifici 1

Edifici situat al marge esquerre del riu Muga. Al nord té el conjunt d'edificis més alts del municipi nomenats Delta Muga.

### Edifici 2

Passeig marítim d'Empuriabrava davant de la zona de Gran Reserva Edifici situat al marge esquerre del riu Muga. Al nord té el conjunt d'edificis més alts del municipi nomenats Delta Muga.

### Edifici central

Edifici situat al davant de l'Av. Europa, a la part central de la platja d'Empuriabrava.

### Edifici de la bocana

Edifici situat a davant de Salins primera línia, a l'est la bocana del port esportiu i entrada dels canals de la marina.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Conjunt edificis d'estil modernista a la platja d'Empuriabrava». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Cuiserey

Cuiserey és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 144 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cuiserey era de 144 persones. Hi havia 60 famílies, de les quals 13 eren unipersonals (9 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 21 parelles sense fills i 26 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 63 habitatges, 58 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. 60 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 58 habitatges principals, 53 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 21 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 45 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 34 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cuiserey el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 4 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 16 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 94 persones, 74 eren actives i 20 eren inactives. De les 74 persones actives 72 estaven ocupades (39 homes i 33 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 20 persones inactives 10 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Cuiserey hi havia 57 unitats fiscals que integraven 153 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.237 €.

### Activitats econòmiques

L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cuiserey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cuiserey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cuiry-Housse

Cuiry-Housse és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cuiry-Housse era de 108 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família i 7 eren segones residències. 48 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 43 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris i 13 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cuiry-Housse el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 12 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 80 persones, 54 eren actives i 26 eren inactives. De les 54 persones actives 50 estaven ocupades (28 homes i 22 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 26 persones inactives 9 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 1 d'una empresa immobiliària, 1 d'una empresa de serveis i 2 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Cuiry-Housse hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 819 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cuiry-Housse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cuiry-Housse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cova del Cogulló

La cova del Cogulló, o balma del Cogulló, és una cova del municipi de Vilanova de Meià (Noguera) amb representacions de pintura rupestre protegides com a Patrimoni de la Humanitat en el conjunt de l'Art rupestre de l'arc mediterrani de la península Ibèrica. Està situada en una cinglera del vessant sud-est de la muntanya del Cogulló.
L'amplada de la boca de la cova és de 12 m per uns 12 m d'alçada i la seva profunditat és d'entre 7 i 8 m. Està orientada cap al sud-est. La cova fou utilitzada per a tancar bestiar i encara es poden observar les restes del mur de tancament.
Es documenten tres figures de les quals actualment només se'n pot observar una. Es tracta d'una figura esquemàtica de color vermell, un quadrúpede esquematitzat d'uns 10 cm de llargada. El conjunt rupestre es data de l'edat del bronze.

## Referències

* 1 2 «Cova del Cogulló». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Cova del Cogulló (Vilanova de Meià, la Noguera), gencat.cat.
# Dana Point

Dana Point és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del January 1, 2010 tenia 37.326 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dana Point tenia 35.110 habitants, 14.456 habitatges, i 9.280 famílies. La densitat de població era de 2.041,6 habitants/km².
Dels 14.456 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 28% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.043 $ i la renda mediana per família de 73.373 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.159 $ mentre que les dones 38.902 $. La renda per capita de la població era de 37.938 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dana Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dana Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Cédric Moubamba

Cédric Moubamba (Libreville, 14 d'octubre de 1979) és un exfutbolista del Gabon de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Gabon. Pel que fa a clubs, destacà a AC Bongoville, US Bitam, Sogéa FC, USM Libreville i AS Mangasport. També fou jugador de Dhofar S.C.S.C. i TP Mazembe.

## Referències

* ↑ Presentation des Equipes D1 pour la saison 2009-2010 Arxivat 15 December 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Gabun mit Stürmerstar Cousin zum Afrika-Cup - CAF Afrika Cup - Afrika-Cup.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2013-12-15.
* ↑ Tournoi de Sibang, 20eme édition Ewawa FC Champion
* ↑ Cédric Moubamba a National-Football-Teams.com (anglès)
# Damaget (atleta)

Damaget (grec antic: Δαμάγητος, llatí: Damagetus) fou un atleta grec que guanyà el pancraci el mateix dia que el seu germà Acusilau guanyà en boxa, cap a la segona meitat del segle v aC. Era descendent de Diàgores de Ialisos. L'esmenten Píndar, Pausànies i Claudi Elià.

## Referències

* ↑ 3.Damagetus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 929
# Damaget de Ialisos

Damaget (en grec antic: Δαμάγητος, Damágetos, llatí: Damagetus) fou un rei mític de Ialisos (Rodes), contemporani d'Ardis I de Lídia i Fraortes de Mèdia. Va viure al segle viii aC.
Obeint l'oracle de Delfos es va casar amb la germana d'Aristòmenes de Messènia, i d'aquest matrimoni va sorgir la família dels eràtides o diagòrides, famosa per les seves victòries a les olimpíades.

## Referències

* ↑ 1.Damagetus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 929