OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere Martínez i Clotet

Pere Martínez i Clotet (Barcelona, 1935 - 1968) fou un pilot de motonàutica català. Competí en diverses proves automobilístiques fent de copilot del seu germà Jaume. Formà part de l'escuderia Los Tiburones del Reial Club Marítim de Barcelona (RCMB) i establí el rècord d'Espanya del quilòmetre llançat en DU de 600 cc (1960). En la mateixa categoria, guanyà la Copa Internacional de Primavera el 1961, el premi internacional del Pantano El Burguillo (Àvila), el Gran Premi Internacional de Barcelona el 1962), la Regata de Nadal del RCMB de 1962 a 1963 i el Trofeu Costa Brava el 1963.

## Referències

* ↑ «Pedro Martínez Clotet». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].
# PTR

El punt de terminació de xarxa, més conegut per les seves sigles en castellà PTR, és un caixetí d'uns 5 x 7 cm que es troba en el domicili de l'abonat i separa la xarxa interna de l'abonat de la línia exterior. Es considera part de la xarxa de l'operador de telefonia, i és just a partir d'ell on comença la propietat de l'abonat.
Té una tapa que, en obrir-la, alhora que desconnecta la instal·lació interior, deixa al descobert un connector RJ11 en el qual s'hi pot connectar un terminal telefònic. S'utilitza per a determinar si una avaria de la línia es localitza a la instal·lació interior (propietat del client) o a l'escomesa exterior (propietat de la companyia telefònica).
És el substitut del punt de connexió de xarxa o PCR, i la diferència essencial de cara a l'usuari, és que el PTR no dona problemes amb els serveis ADSL, ja que no porta el dispositiu de telediagnòstic que provocava els problemes.

## PCR

El PCR o punt de connexió de xarxa era també una capseta de color blanc instal·lable en el punt d'entrada a l'edifici per empalmar el cable telefònic de la xarxa interior de l'edifici amb l'escomesa exterior.
El PCR incorporava un component de telediagnòstic que causava incompatibilitats amb els serveis ADSL, de manera que ja no s'instal·la. Actualment s'instal·len els PTR ( punt de terminació de xarxa) que són aparentment idèntics, però que no porten el citat mòdul.
La incompatibilitat del senyal ADSL amb el mòdul de telediagnòstic del PCR (usat antigament per Telefónica per diagnosticar avaries), era deguda al fet que incorporava un filtre passabaixos. El problema amb l'ADSL, rau en el fet que quan es té el mòdem connectat i es vol rebre una trucada, ambdós senyals estan en conflicte, el PCR limita l'amplada de banda de la línia, deixant passar només la veu i es mostra com una avaria.

## Vegeu també

* Filtre ADSL
* ADSL
# Pedostibes kempi

Pedostibes kempi és una espècie de gripau de la família dels bufònids. Només es coneix a partir de dos sintips capturats, en els que es diu: "sobre Tura... a 2.500 peus (762 metres d'altitud)", al nord-est de l'Índia, a les Muntanyes Garo (Meghalaya). Es desconeix la seva abundància.
Es tracta d'una espècie arborícola pròpia de boscos semi-perennifolis. Es desconeix la seva ecologia i reproducció, encara que probablement es reprodueix en rierols, on es crien les larves.

## Referències

* 1 2 «Pedostibes kempi» (en anglès). IUCN Red List. Annemarie Ohler, Saibal Sengupta. 2004. [Consulta: 6 setembre 2014].
# Participació (imprès)

* Per a altres significats, vegeu «Participació (eleccions)».
Una participació és un imprès que comunica algun fet o esdeveniment. A Catalunya se sol aplicar a les participacions de casament, en les que tradicionalment figuraven els noms del pares dels dos nuvis, que comunicaven l'enllaç dels seus fills a les seves coneixences. No era costum que hi hagués gravats o il·lustracions, si bé de vegades se n'hi inclouen. Al segle xix solien cal·ligrafiar-se en pedra litogràfica, costum que es mantingué excepcionalment al llarg del segle xx, quan s'hi imposà la simple tipografia. Modernament solen ser els mateixos nuvis els que fan la participació.
N'hi ha una col·lecció important a la Biblioteca de Catalunya.
# Patryk Małecki

Patryk Adrian Małecki (nascut l'1 d'agost de 1988 en Suwałki) és un futbolista polonès que ha jugat de davanter o extrem pel Wisła Kraków. Fou escollit futbolista revelació polonès el 2009.

## Referències

* ↑ «Maciej Skorża Trenerem Roku!». wisla.krakow.pl. Arxivat de l'original el 2011-10-07. [Consulta: 1r novembre 2018].
* ↑ «Patryk Małecki Odkryciem Roku». wisla.krakow.pl. Arxivat de l'original el 2018-02-08. [Consulta: 1r novembre 2018].

## Enllaços externs

* Estadístiques a la lliga polonesa (polonès)
# Pagny

«Pagny» té aquests significats:
* Pagny-la-Blanche-Côte, municipi francès al departament del Mosa
* Pagny-la-Ville, municipi francès al departament de la Costa d'Or
* Pagny-le-Château, poble entre els municipis de Seurre i de Saint-Jean-de-Losne a la Costa d'Or (Borgonya)
* Pagny-lès-Goin, municipi francès al departament de Mosel·la
* Pagny-sur-Meuse, municipi francès al departament del Mosa
* Pagny-sur-Moselle, municipi francès al departament de Meurthe i Mosel·la
# Paola Ruffo di Calàbria

Paola Ruffo di Calàbria (Forte dei Marmi, 11 de setembre de 1937) és una aristòcrata italiana, Princesa Ruffo di Calàbria, títol pertanyent a l'alta aristocràcia de l'antic reialme de les Dues Sicílies. Esdevingué reina dels belgues l'any 1993.
Nascuda l'11 de setembre de 1937 a Forte dei Marmi sent filla del príncep Fulco Ruffo di Calàbria, sisè duc de Guardi Lombarda, i de la comtessa Lluisa Gazelli di Rossana e di Sebastiano. Pertanyent a una de la grans família de l'aristocràcia del sud d'Itàlia, la seva família tenia ancestres tant a Bèlgica com a Itàlia.
Considerada una de les grans belleses de l'Europa dels anys 50 i 60, es casà a Brussel·les l'any 1959 amb el príncep i després rei Albert II de Bèlgica, fill del rei Leopold III de Bèlgica i de la princesa Àstrid de Suècia. La parella ha tingut tres fills:
* SM el rei dels belgues Felip de Bèlgica, nat el 1960 a Brussel·les. Es casà el 1999 amb l'aristòcrata belga Matilde d'Udekem d'Acoz.
* SAR la princesa Àstrid de Bèlgica, nada el 1962 a Brussel·les. Es casà amb el 1988 a Brussel·les amb l'arxiduc Llorenç d'Àustria-Este, duc de Mòdena.
* SAR el príncep Llorenç de Bèlgica, nat el 1963 a Brussel·les. Es casà el 2003 amb Claire Coombs.
Al llarg del seu matrimoni amb Albert de Bèlgica han estat múltiples les ocasions en què s'ha rumorejat un possible divorci de la parella. Les infidelitats del marit, ha tingut una filla d'una relació extramatrimonial, i el cansament de Paola d'una vida "avorrida" a la cort de Brussel·les eren el rerefons de les disputes maritals. Malgrat tot, la intervenció de vegades del mateix rei Balduí I de Bèlgica o del Sant Pare evitaren el fracàs matrimonial de la parella.
La reina parla l'italià, el francès, l'anglès i l'alemany. Malgrat tot, té serioses dificultats per expressar-se en neerlandès, la llengua del 60% de la població belga, la qual cosa li ha valgut importants crítiques de part de la població flamenca de Bèlgica.

## Referències

* ↑ «La reina Paola dels belgues haurà de fer repòs absolut» (en castellà). La Vanguardia, 26-08-2015. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ Sánchez, Álvaro «Paola de Bélgica sufre un derrame cerebral» (en castellà). El País [Madrid], 26-09-2018. ISSN: 1134-6582.
# Pedro de Dueñas

Pedro de Dueñas (Bujalance, ca. 1377 - Regne de Granada, 19 de maig de 1397) va ésser un frare franciscà, mort martiritzat a Granada mentre hi predicava amb el seu company Juan de Cetina. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Pedro de Dueñas havia nascut a Bujalance (província de Còrdova), fill d'Alonso de Dueñas i Isabel Sebastián. Com el seu pare, Pedro era camperol, fins que volgué, cap als divuit anys, fer vida religiosa i ingressà al convent de l'Orde dels Frares Menors de San Francisco del Monte, proper a Còrdova. Hi ingressà com a germà llec, destacant per la seva humilitat.
Va fer la professió com a frare i va conèixer el frare Juan de Cetina, que havia vingut al convent amb la intenció d'anar a predicar el cristianisme entre els musulmans del Regne de Granada. Pedro volgué acompanyar-lo, i tot i que la comunitat no volia que hi anés, per ésser massa jove i inexpert, acabà donant-li permís per acompanyar Juan de Cetina.

### Missió a Granada i mort

El 28 de gener de 1397 arribaren a Granada i començaren a predicar. El cadí de la ciutat els feu detenir i tractà de dissuadir-los, ja que, tot i que la pràctica del cristianisme era tolerada, només ho era a títol privat, i n'estava prohibida la predicació i el proselitisme. Continuaren predicant, però, i van ésser empresonats i condemnats a treballs forçats al camp, on van caure malalts. Quan el rei nazarí tornà a la ciutat, els frares van ésser portats a presència seva a l'Alhambra, que els feu torturar. El 19 de maig de 1397, aconsellat pels seus súbdits, el rei va degollar Juan de Cetina, pensant que el jove, sense el seu suport, renunciaria a la seva fe. Pedro, però, va preferir el martiri i fou mort.

## Veneració

Les restes mortals dels frares van ésser recollides pels cristians; uns mercaders catalans van portar-les a la Catedral de Vic, i altres van ésser enviades a Sevilla i Còrdova. Climent XII va aprovar-ne el culte el 29 d'agost de 1731.

## Bibliografia

* Hebrera, J. A. de. Chrónica seráfica de la Santa Provincia de Aragón de la regular Observancia de Nuestro Padre San Francisco. Zaragoza: Diego de Larumbe, 1703.
* Cabanelas, D. "Dos mártires franciscanos en la Granada nazarí: Juan de Cetina y Pedro de Dueñas", Estudios de historia y arqueología medievales, Vol. V-VI (1985-86).
# Pentti Eskola

Pentti Eskola (Vesilahti, 16 de juliol de 1938) és un atleta finlandès, especialista en el salt de llargada, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on quedà eliminat en sèries en la prova del salt de llargada del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la prova del salt de llargada del Campionat d'Europa d'atletisme de 1962, rere Íhor Ter-Ovanessian i Rainer Stenius. El 1963 va guanyar el campionat nòrdic i el campionat finlandès a l'aire lliure. El 1966 el guanyà en pista coberta. Va batre el rècord nacional del salt de llargada en cinc ocasions, fins a situar-lo en 8,04 metres (4 de juliol de 1963), sent el primer saltador finlandès en superar els 8 metres.

## Millors marques

* Salt de llargada. 8.04 metres (1963)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Pentti Eskola». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Men)». [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ «Nordic Championships». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Finnish Championships». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Finnish Indoor Championships». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ Waśko, Janusz. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 115. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 14 gener 2022].
# Pastor Bonus

La constitució apostòlica Pastor Bonus, promulgada pel papa Joan Pau II el 28 de juny de 1988, és el text legislatiu que regula la composició i competències dels diferents departaments (coneguts en la terminologia canònica com dicasteris) i organismes de la Cúria Romana. El nom del document prové de les dues primeres paraules del text original en llatí que en català es tradueix com «El bon Pastor».

## Contingut

La Pastor Bonus s'emmarca en la història de la Cúria Romana com una de les grans reformes esdevingudes a aquesta institució, i el seu objectiu és ajudar al Romà Pontífex, al govern de l'Església catòlica. Les altres grans reformes de la cúria són: la reforma de Gregori VII a mitjan segle xi, la de Sixt V el 1588, la de Pius X el 1908 i la de Pau VI el 1967. La Constitució Apostòlica comença ja des de l'íncipit a esmentar la raó de ser del document, la ministerialitat del papa i dels bisbes. El document té nou capítols.
En el primer capítol, Joan Pau II, desenvolupa les normes generals dels diferents dicasteris de la cúria romana. A partir del segon capítol, la constitució integra les normes particulars. En el segon capítol parla de la Secretaria d'Estat de la Santa Seu, en el tercer capítol sobre les congregacions, i la cambra sobre els tribunals. En el cinquè sobre els consells pontificis, en el sisè sobre les oficines, en el setè sobre altres institucions de la Cúria Romana, en el vuitè sobre els advocats i en el novè sobre altres institucions vinculades a la Santa Seu.

## Conseqüències

La carta apostòlica estipula certs canvis de la Cúria Romana, entre aquests es parla de la reintegració del Consell per als Assumptes Públics de l'Església en la Secretaria d'Estat, com la secció per a les Relacions amb els Estats. El Consell per als Assumptes Públics de l'Església havia estat prèviament una secció de la Secretaria d'Estat, però Pau VI el 1967 li havia convertit en un dicasteri independent.
La constitució també va obrir la participació en els dicasterios per a sacerdots, diáconos, religiosos i laics. Durant segles, només els cardenals van ser elegibles per ser membres dels òrgans de la Santa Seu, però el Papa Pablo VI va obrir la participació en els bisbes diocesans. La Pastor Bonus va continuar l'obertura del govern central de l'Església per permetre als representants de tots els fidels tenir un paper en la Cúria Romana.

## Referències

* ↑ Cf.Luis-Miguel Muñoz Cárdaba
* ↑ Pastor Bonus
* ↑ Cf. Juan Pablo II
* ↑ Perfil de la Cúria romana

## Enllaços externs

* Pastor Bonus Versió espanyola del text de la constitució apostòlica, al portal de la Santa Seu.
# Pajas Blancas (Montevideo)

Pajas Blancas és un barri del sud-oest de Montevideo, Uruguai. Al costat de Casabó formen el barri compost Casabó-Pajas Blancas.
Limita al sud amb el Riu de la Plata, al nord i nord-oest amb el barri de Paso de la Arena, i a l'est amb Villa del Cerro-La Paloma.

## Galeria

* Mapa del barri.
* Casabó-Santa Catalina.
* Pajas Blancas.
* Platja Zabala.
* Carrer principal de P. Blancas.

## Enllaços externs

* Google Maps: Casabó-Pajas Blancas, Montevideo
# Pinet

Pinet és un municipi del País Valencià a la Vall d'Albaida, a l'extrem nord-oriental de la comarca.

## Geografia

Se situa en el sector nord-est de la Vall d'Albaida. El relleu està marcat per una vall de forma circular, amb fons de margues rogenques depositades per l'erosió de les aigües des de les muntanyes que tanquen la vall pel nord-est i el nord.
El clima és mediterrani típic, amb estius calorosos i hiverns un poc freds, amb al voltant de dues nevades a l'any. Les precipitacions oscil·len al voltant dels 600 mm anuals, encara que en els últims anys s'estan superant els 1.000 mm, principalment per la precipitació que acumula la zona a la tardor degut a la gota freda.
El terme municipal de Pinet limita amb Barx, Quatretonda, Gandia i Llutxent, totes elles de la província de València.
Des de València, s'arriba a Pinet a través de la A-7 per a enllaçar amb la CV-40 i la CV-60 i finalitzar en la CV-610 i CV-608.

## Història

Històricament ha pertangut a la baronia de Llutxent, exercint el senyoriu la família Maza i després les cases de Mandas i Dosaigües.
En 1530, el papa Climent VII va crear la vicaria de Pinet, que va estar regentada pels dominics de Llutxent fins a 1835.

## Economia

Els cultius són tots de secà, sent el més estés el de l'olivera, seguit per la pruna, l'ametler i la garrofa. Els cereals d'hivern que antigament s'intercalaven entre l'arbrat han desaparegut actualment. La ramaderia comprén més de 20 granges avícoles i alguna granja porcina.
La manca d'indústria ha provocat un progressiu despoblament.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1990 | 1992 | 1994 | 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2005 | 2007 | 2016 |
| 268 | 249 | 252 | 235 | 228 | 212 | 207 | 192 | 185 | 190 | 163 |

## Monuments d'interés

* Església Parroquial. Està dedicada a Sant Pere Apòstol.

## Festes locals

* Festes Patronals. Se celebren l'últim cap de setmana de juny, en honor de Sant Pere i del Crist de la Muntanya.

## Vegeu també

* Surar de Pinet

## Referències

* ↑ «Pinet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Pinet
* Institut Valencià d'Estadística Arxivat 2010-06-18 a Wayback Machine.
* Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat Arxivat 2008-05-26 a Wayback Machine.
# Pimelodella laurenti

Pimelodella laurenti és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: conca del São Francisco (Brasil).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pimelodella kronei

Pimelodella kronei és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Paul J. Sachs

Paul J. Sachs (Manhattan, 24 de novembre de 1878 - Cambridge, 18 de febrer de 1965) va ser un home de negocis i director de museu estatunidenc. Sachs va ser director associat del Fogg Art Museum i va ser soci de la companyia financera Goldman Sachs. Està reconegut per haver desenvolupat un dels primers curos d'estudis de museus dels Estats Units.

## Biografia

Sachs era el fill gran de Samuel Sachs i Louisa Goldman Sachs, el seu pare havia estat soci de la companyia d'inversions Goldman Sachs i la seva mare era filla del fundador de la companyia Marcus Goldman. Ell va ssistir a la Dwight School, fundada pel seu oncle Julius Sachs. Després estudià a la Universitat Harvard, on es graduà l'any 1900.
Sachs va ser lector d'Història de l'Art des de 1916-17 al Wellesley College
El 1929, Sachs va esdevenir un dels membres fundadors del Museum of Modern Art

## Llegat

Molts dels alumnes de Sachs van esdevenir grans personatges en els camps dels museus i de l'art incloent Chick Austin, Alfred H. Barr, Jr., Frederick B. Deknatel, Sydney Joseph Freedberg, George M.A. Hanfmann, Julien Levy, Henry Plumer McIlhenny, Agnes Mongan, Walter Pach, Joseph Pulitzer, Jr., Perry T. Rathbone, i James Rorimer.

## Honors

* Doctor Honorari per la Universitat Harvard : 1942

## Referències

* ↑ http://harvardmagazine.com/2002/09/portrait-of-the-artist-a.html

## Enllaços externs

* Frick profile
# Jordi Gasull

Jordi Gasull (l'Hospitalet de Llobregat, 1966) és un guionista i productor de cinema català, fundador de la productora 4 Cats Pictures.
Va debutar com a guionista el 1995 del curtmetratge d'Eduard Bosch El viaje de Arián, i també el 2000 va escriure el guió del llargmetratge del mateix títol. El 2009 va fer el guió del documental Son & Moon: diario de un astronauta. El 2010 va fer el guió i va produir Bruc i Lope. El 2012 va coescriure amb Gorka Magallón, Neil Landau, Ignacio del Moral i Javier López Barreira el guió de Les aventures de Tadeu Jones, per la qual va rebre el Goya al millor guió original, el Gaudí a la millor pel·lícula d'animació i la Medalla del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics al millor guió adaptat. El 2015 fou guionista i director d'Atrapa la bandera, per la que va guanyar novament el Gaudí a la millor pel·lícula d'animació i el Goya a la millor pel·lícula d'animació. El 2017 fou guionista i productor de Tadeu Jones 2: El secret del rei Mides, amb la qual va guanyar novament el Gaudí a la millor pel·lícula d'animació.

## Filmografia

* El viaje de Arián (guió, 2000)
* Son & Moon: diario de un astronauta (guionista i productor, 2009)
* Bruc (2010)
* Lope (2010)
* Les aventures de Tadeu Jones (guió i producció, 2012)
* Atrapa la bandera (2015)
* Tadeu Jones 2: El secret del rei Mides (2017)
* El pacte (El pacto) (2018)
* Malasaña 32 (2020)

## Referències

* ↑ Jordi Gasull, uno de los guionistas y productores de ‘Tadeo Jones', prepara el filme de animación ‘Moomios', audiovisual451.com, 21 d'octubre de 2019
* ↑ Les aventures de Tadeu Jones a l'Acadèmia del Cinema
* ↑ 'Blancanieves', triunfadora de las Medallas del Círculo de Escritores Cinematográficos con ocho premios, Europa Press, 12 de febrer de 2012
* ↑ Y el sueño de Jordi Gasull se convirtió en película, al web de la Fundación Telefónica