OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# FNJ

FNJ té els següents significats:
* Fons Nacional Jueu, fundació que gestiona terres a Israel
* Front Nacional de la Joventut, branca juvenil del Front Nacional, partit polític de França
# Estadi Ryavallen

L'Estadi Ryavallen és un estadi esportiu de la ciutat de Borås, a Suècia.
Va ser inaugurat el 17 d'agost de 1941 i va ser seu de la Copa del Món de Futbol de 1958. Fou la seu del club IF Elfsborg entre els anys 1941 i 2004. El 2005 passà a jugar al nou Borås Arena i Ryavallen esdevingué seu del club Norrby IF.
A data de 2016, la seva capacitat era de 12.000 espectadors.

## Referències

* ↑ Jonas Lidén «Dagen efter» (en suec). Svenska fans, 14-03-2005.
* ↑ «World Cup 1958». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Marita Andersson. «Ryavallen» (en suec). IK Ymer.
# Fernando Menis

Fernando Martín Menis, més conegut com a Fernando Menis (Santa Cruz de Tenerife, Illes Canàries, 15 de juny de 1951), és un arquitecte espanyol.
Graduat del Barcelona Institute of Architecture, ha estat president del Laboratori de Recerca i Innovació en Arquitectura, Urbanisme, Disseny i Turisme Avançat; professor de la UEC (Universitat Europea de Canàries) i, ocasionalment, ponent en congressos internacionals sobre arquitectura i en universitats (com Harvard, la Universitat Tècnica de Berlín, la Universitat de Colúmbia o l'École Spéciale d'Architecture).
El 2004 Fernando Menis va crear Menis Arquitectos, un estudi d'arquitectura amb seu a Tenerife i Madrid, així com a València. Els dissenys de Menis es caracteritzen per ser sostenibles i adaptables, desenvolupant projectes de baix cost en els quals es combinen els elements naturals del paisatge urbà amb l'arquitectura. Els seus majors projectes finalitzats inclouen La Presidència del Govern de Canàries en Santa Cruz de Tenerife (1999), un piscina flotant en el Riu Spree a Berlín (2004), el Magma Art & Congress (2005), el Centre Insular d'Atletisme (2007) i el Centre de Cultura i Congressos "CKK Jordanki" a Torun (Polònia).

## Referències

* ↑ García-Abril, Antón «Fernando Menis». El Cultural, 24-07-2008 [Consulta: 12 maig 2018].
* ↑ «Fernando Menis: constructor de sueños y otros edificios». La Quincena. Diario digital de la Comunidad de Madrid, 13-02-2012. Arxivat de l'original el 13 de maig 2018 [Consulta: 12 maig 2018]. Arxivat 13 de maig 2018 a Wayback Machine.
* ↑ Zabalbeascoa, Anatxu «Un icono español en Polonia Fernando Menis firma el nuevo auditorio de Torun, un edificio-roca acorde con la topografía de la ciudad medieval». El País, 06-01-2016 [Consulta: 12 maig 2018].
# Felip I de França

Felip I de França (23 de maig de 1052 - castell de Melun, 29 de juny de 1108) fou rei de França (1060-1108). Seguint la tradició de la Dinastia Capet Felip I fou coronat rei el 1059, en vida del seu pare, però no accedí al tron fins a la mort d'aquest l'any següent.
Els primers anys del seu regnat tingué la regència de la seva mare Anna de Kíev entre 1060 i el 1061, any en el qual renuncià per poder-se tornar a casar; i també tingué la regència del seu cunyat Balduí V de Flandes entre 1060 i 1067. El 1072 es casà amb Berta d'Holanda. Després del naixement de l'hereu necessari, Lluís, Felip I s'enamorà de Bertrada de Montfort, esposa del comte Folc IV d'Anjou. Immediatament repudià Berta i es casà amb Bertrada el 15 de maig de 1092.
Felip I designà Alberic, el primer Conestable de França el 1060. Una bona part del regant de Felip I, com el seu pare, la passà sufocant les revoltes dels seus vassalls.
El 1077 aconseguí la pau amb Guillem I d'Anglaterra, duc de Normandia. El 1094 fou excomunicat per Hug, Bisbe de Lió, i posteriorment pel Papa Urbà II el novembre de 1095 en el Concili de Clermont. Diverses vegades fou aixecada l'excomunió amb la promesa de Felip I de separar-se de Bertrada, però sempre que ho feu tornà a acabar unint-s'hi. El 1095 el papa Urbà II convocà la Primera Croada contra els musulmans de Terra Santa. Felip I s'oposà a la seva participació, que tampoc no hagués estat ben vista per la Santa Seu a causa de l'excomunió que pesava damunt d'ell. El seu germà Hug de Vermandois, però, si que hi participà.
El rei Felip I morí el 1108 a Melun i fou enterrat a l'abadia de Saint-Benoît-sur-Loire.

## Família

Fou el fill primogènit del rei Enric I de França i la seva tercera esposa Anna de Kíev. El nom de Felip, molt poc utilitzat en aquella època a l'Europa Occidental fou imposat per la seva mare. Es casà el 1072 amb Berta d'Holanda, filla del comte Florià I d'Holanda. D'aquest naixement nasqueren:
* la princesa Constança de França (1078– v 1125), casada vers el 1097 amb Hug I de Blois i posteriorment el 1106 amb Bohemon I d'Antioquia
* el príncep Lluís VI de França (1081-1137), rei de França
* el príncep Enric de França (1083-?), mort jove
* el príncep Carles de França (1085-?), abat mort jove
* el príncep Eudes de França (1086-1089)
De la unió amb Bertrada nasqueren:
* el príncep Felip de França (1093- v 1123), comte de Mantes
* el príncep Florià de França (v 1093- d 1118, senyor de Nagis
* la princesa Eustàquia de França
* la princesa Cecília de França (1097- d 1145), casada el 1106 amb Tancred d'Antioquia i el 1115 amb Ponç de Trípoli
* Cronologia dels reis de França, reis dels Francesos i emperadors dels Francesos del 987 a 1870
Regne de França - merovingis - carolingis - Capets - Valois - borbons - Bonaparte :

## Referències

* ↑ «Felip I de França». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Licence, Tom. Edward the Confessor: Last of the Royal Blood (en anglès). Yale University Press, 2020, p. 239. ISBN 9780300211542.
# Estadi Ullevi

L'Estadi Ullevi, és un estadi multipropòsit situat a Gotemburg, capital del comtat de Västra Götaland a l'oest de Suècia. Allí juguen els seus partits el IFK Göteborg, el BK Häcken i el Örgryte IS

## Història

Va ser construït per a ser utilitzat com a seu per la Copa del Món de Futbol 1958. Des d'aquella oportunitat ha acollit nombrosos esdeveniments esportius com la Eurocopa de futbol 1992, el Campionat del Món d'Atletisme de 1995, la final de la Recopa d'Europa el 1983 i 1990 i la final de la Copa de la UEFA el 2004. Així mateix també va ser seu per al primer joc de NFL en un estadi d'Europa, entre els Minnesota Vikings contra els Chicago Bears, el 14 d'agost de 1988. S'hi va disputar la final de la Copa de la UEFA de la temporada 2003-2004, que va enfrontar al València CF i a l'Olympique de Marseille i que va guanyar el València CF per 2-0.

## Referències

* ↑ «World Cup 1958». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Euro '92 Standings». UEFA. [Consulta: 24 gener 2014].
* ↑ «European Competitions 1989-90». RSSSF. [Consulta: 24 gener 2014].
* ↑ Lohr, Steve «Sunday in Sweden: Vikings Beat Bears». The New York Times, 15-08-1988 [Consulta: 24 gener 2014].
* ↑ «Valencia victorious in Gothenburg». UEFA, 20-05-2004 [Consulta: 24 gener 2014].
# Nombre hipercomplex

Sistema de nombres en matemàtiques :
En matemàtica, els nombres hipercomplexos són una extensió dels nombres complexos construïts mitjançant eines de l'àlgebra abstracta, tals com quaternions, octonions, ...

## Estructura algebraica

Per ser més precisos, formen àlgebres n-dimensionals sobre els nombres reals. Però cap d'aquestes extensions no forma un cos, principalment perquè el cos dels nombres complexos està algebraicament tancat (veure Teorema fonamental de l'àlgebra).
Els quaternions, octonions i setenions poden ser generats aplicant la construcció de Cayley-Dickson. Les àlgebres de Clifford són una altra família de nombres hipercomplexos.

## Representacions geomètriques

Així com els nombres complexos poden ser vistos com a punts en un pla, els nombres hipercomplexos es poden veure com punts en algun espai euclidià de més dimensions (4 dimensions per als quaternions, tessarins i coquaternions, 8 pels octonions i biquaternions, 16 per als setenions).
Un altre cas interessant és el dels nombres hipercomplexos unitaris, que tenen mòdul unitat, aquests poden ser representats com n-esferes:
* Els quaternions unitaris poden ser representats com $S^{3}$.
* Els octonions unitaris poden ser representats com $S^{7}$.
Aquestes representacions estan molt lligades a la possibilitat de caracteritzar una n-esfera $S^{n}$ com a fibrat de Hopf sobre un espai base $S^{m}$ amb m < n on cada fibra sigui $S^{n-m}$.

### Mòdul d'un nombre hipercomplex

Si com s'ha explicat abans els nombres hipercomplexos es representen per vectors d'un espai euclidià. Per als nombres hipercomplexos que l'admeten (tots menys els setenions de Cayley-Dickson), el mòdul d'un nombre hipercomplex no és cap altra cosa que el mòdul del vector que els representa. El mòdul d'un nombre hipercomplex |Z| pot calcular-se com l'arrel del producte del nombre hipercomplex pel seu hipercomplex conjugat:
   $|Z|={\sqrt {Z{\bar {Z}}}}$
# Lidija Gaile

Lidija Gaile (16 de juliol de 1922) fou una atleta letona, especialista en el salt de llargada, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada de 1940.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en el salt de llargada al Campionat d'Europa d'atletisme de 1946, rere la neerlandesa Gerda van der Kade-Koudijs i per davant la seva compatriota Valentina Vasilyeva. Va ser campiona de salt de llargada de la Unió Soviètica el 1946 i medalla de bronze en aquesta competició el 1945 i el 1947.
Un cop retirada es va graduar a l'Institut Pedagògic de Riga i treballà com a professora de llengua i literatura letona entre 1962 i 1978.

## Millors marques

* 100 metres. 12,4" (1942)
* 200 metres. 26,0" (1943)
* 80 metres tanques. 12,7" (1945)
* salt de llargada. 5,72 m (1946)

## Referències

* ↑ «Berlin 2018 Statistics Handbook». european-athletics.org, p. 471 [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ «European Championships (Women)». [Consulta: 18 agost 2020].
* ↑ DD.AA. Лёгкая Aтлетика: энциклопедия А-Я в 2-х томах. T. 1: А–Н. Moscou: Txelovek, 2012, p. 183. ISBN 978-5-904885-80-9.
* ↑ «Gaile Lidija». [Consulta: 1r octubre 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Bawa (cràter)

* No s'ha de confondre amb el cràter lunar Bhabha.
Bawa és un petit cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna. Està situat a la costa nord-oest del Lacus Solitudinis, al costat oest del cràter Bowditch i entre Titius (a l'oest sud-oest) i Perel'man (a l'est nord-est). Els seus veïns més propers són altres tres petits cràters: Bawa, Fairouz i Karima.
* Localització de Bawa (centre esquerra de la imatge)
* Imatge de la missió Apollo 15
És un cràter allargat, de forma irregular, situat sobre la vora de Bowditch. El nom va ser adoptat per la UAI el 1976.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Andreas Siekmann

Andreas Siekmann (Hamm, Alemanya, 1961) és un artista alemany.
Va estudiar Història i Història de l'Art a la Universitat de Múnic, i va obtenir el seu doctorat en Art a la Kunstakademie de Düsseldorf. Des de 1987 ha participat en nombroses exposicions, algunes tan importants com la Documenta de Kassel. Des dels anys 90 ha fet obres col·lectives, algunes en col·laboració amb l'artista alemanya Alice Creischer. Viu i treballa a Berlín.
L'obra de Siekmann revela sempre una postura política clara, ha fet una sèrie de treballs sobre les forces de l'exclusió i zones de la repressió, les qüestions que sempre aborda amb enginy i una lògica associativa excepcional.

## Referències

* 1 2 3 «Andreas Siekmann». web. MACBA. [Consulta: 24 abril 2015].
# Boscarla de Guam

La boscarla de Guam (Acrocephalus luscinius) ' és un ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita canyars i matolls d'algunes de les illes Marianes.

## Referències

* ↑ «Boscarla de Guam». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev 20/02/2021(català)
# Campionat d'Espanya de trial 1988

La temporada de 1988 del Campionat d'Espanya de trial fou la 21a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 8 proves puntuables, celebrades entre el 12 de febrer i el 8 d'octubre. 2 de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Cadaqués (26 de febrer) i Torelló (8 d'octubre).

## Classificació final

Font:
| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jordi Tarrés | Beta | 160 |
| 2 | Lluís Gallach | Mecatecno | 110 |
| 3 | Andreu Codina | Gas Gas | 107 |
| 4 | Amós Bilbao | Beta | 107 |
| 5 | Gabino Renales | Montesa | 104 |
| 6 | Òscar Giró | Montesa | 84 |
| 7 | Joan Freixas | Merlin | 57 |
| 8 | Ernest Vilajosana | Gas Gas | 56 |
| 9 | Jorge Arjones | Gas Gas | 46 |
| 10 | Narcís Sánchez | Aprilia | 44 |

## Categories inferiors

| Categoria | Guanyador | Motocicleta |
| Júnior | Xavier Puig | Gas Gas |
| Juvenil 125cc | Marc Colomer | Montesa |

## Referències

* 1 2 «Spain - 1988» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 6 agost 2020].
* ↑ Pi, Pere. «Resultats oficials dels tres primers classificats de tots els Campionats d'Espanya de trial. Resultats facilitats per la RFME». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 129. ISBN 9788461590353.
* «RFME Campeonatos de España de Trial / Trial Indoor / Trial Clásicas» (PDF) (en castellà). fedemoto.info. RFME, 19-11-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 desembre 2012].
# Campionat del Món de Trial 2006

La temporada de 2006 del Campionat del Món de trial fou la 32a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables, celebrades entre el 2 d'abril i el 24 de setembre.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Adam Raga | Gas Gas | 201 |
| 2 | Takahisa Fujinami | Montesa | 184 |
| 3 | Albert Cabestany | Sherco | 177 |
| 4 | Dougie Lampkin | Montesa | 169 |
| 5 | Toni Bou | Beta | 160 |
| 6 | Jeroni Fajardo | Gas Gas | 131 |
| 7 | Marc Freixa | Scorpa/Beta | 105 |
| 8 | Tadeusz Blazusiak | Scorpa | 83 |
| 9 | James Dabill | Beta | 80 |
| 10 | Shaun Morris | Gas Gas | 54 |

## Referències

* «FIM Trial World Championship. 2006» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «Trial World Championship. Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2006. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins

Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins (2000) és una pel·lícula d'animació de The Walt Disney Company treta directament en vídeo. Constitueix el pilot de la sèrie de televisió Buzz Lightyear of Star Command.

## Veus originals

* Tim Allen: Buzz Lightyear
* Nicole Sullivan: Mira Nova
* Larry Miller: Xr
* Stephen Furst: Booster
* Wayne Knight: Emperador Zurg
* Adam Carolla: Comandant Nebula
* Diedrich Bader: Warp Negre / Agent Z
# Buzz Osborne

Roger "Buzz" Osborne (Montesano, Washington, 25 de març de 1964), també conegut com a King Buzzo, és el guitarrista / cantant / compositor i l'únic membre fundador restant dels Melvins. Osborne és també membre fundador / guitarrista per ambdós Fantômas i Venomous Concept. Era també un amic de la secundària de Kurt Cobain i el baixista de la primera banda de Cobain, Fecal Matter, el 1986.
# Cafè vienès (beguda)

Un cafè vienès (conegut també en italià com espresso amb panna) és un cafè exprés petit o doble, generalment lleuger, si pot ser amb un cafè torrat prou clar, cobert amb crema batuda (i també pot ser esquitxat amb xocolata en pols o en flocs), que tradicionalment se serveix en tassa mitjana.
A moltes cafeteries se serveix una variant de cafè vienès (anomenada cappuccino), que consisteix en un cafè exprés amb llet, cobert per sobre amb crema batuda, salpicat amb xocolata ratllada o canyella o les dues coses alhora.
A l'origen era molt popular als cafès de Budapest i Viena.
A Viena, però, l'expressió "cafè vienès" no existeix: l'especialitat que tradicionalment se serveix en cafès i pastissos s'anomena "Melange" i consisteix en cafè barrejat amb llet, el tot encimbellat amb escuma de llet. Contràriament a la creença popular a França, el "melange" vienès no conté crema batuda ni xocolata.

## Beguda freda

El "cafè vienès" també pot referir-se a una preparació freda, i després és sinònim de cafè liegès. Durant la Primera Guerra Mundial, la Batalla dels Forts de Lieja va donar als aliats un temps preciós i va despertar un gran interès en Lieja. A París, el cafè vienès, el nom del qual evocava l'enemic, va ser reanomenat café Liégeois. Ara, a Lieja, que fou isolada de París durant els quatre anys d'ocupació, l'expressió "cafè vienès" es va mantenir en ús.

## Referències

* ↑ Masson-Loodts, Isabelle. Primento. Paysages en bataille : Les séquelles environnementales de la Grande Guerre (en francès), 2014-05-13. ISBN 978-2-511-01360-1.
# Cafè trifàsic

Un cafè trifàsic és un tallat amb licor, que pot ser rom, conyac, brandi, whisky, anís o el que hom desitgi i, de vegades, es decora amb una mica de canyella molta.
És una variant més complexa del clàssic cigaló, que és cafè amb licor. A més, el cigaló se serveix en proporció 8:2 (80% cafè exprés, 20% licor), mentre que al trifàsic la proporció és 5:4:1 (50% cafè, 40% llet, 10% licor).

## Referències

* ↑ Romaní, Joan Maria. Diccionari del vi i del beure. Edicions de La Magrana, 1998, p. 63. ISBN 84-8264-131-X. OCLC 807394774.
* ↑ «Cigaló y trifàsic: perquè la vida és millor si es veu el doble». Les putes receptes de la iaia, 01-03-2017. [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ Oyarbide, Iñaki. «Cocina la receta Café trifásico». Canal Cocina. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Cómo hacer un café trifásico». UnComo. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «El trifásico». Mi Petit Madrid. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ https://gremicafe.cat/el-cafe-a-catalunya/
# Café-licor

* Aquest article es refereix a la beguda. Per al peix anomenat també burret podeu consultar cabot comú.
El café-licor o cafè-licor, burret o Aperitiu Café d'Alcoi és una beguda alcohòlica típica de les comarques de l'Alcoià, el Comtat, la Vall d'Albaida, la Marina Alta, la Marina Baixa, la Safor i la Costera. Com el seu nom indica és una beguda de café amb una graduació alcohòlica que es troba sobre els 15 i els 20 graus i és de color negre.
També es coneix com a burret. Les marques més conegudes són Cerol, Un Colpet i Sancho (que té un burret a l'etiqueta). Les dues marques estan associades sota el nom de Licores Sinc per tal de poder assolir un nivell de producció mínim legal. Altres marques conegudes són Truquet, El Murero i Pastor. També és habitual trobar-se amb cafè de feta, que vol dir fet de manera artesana a casa, evidentment aquesta pràctica és il·legal.
El «burret» se sol prendre mesclat amb refrescos, orxata (pingüí), granissat de llima (mentireta), refresc de cola (plis-plai) i, fins i tot, amb cervesa. Encara que també com aperitiu tot sol.
La seua elaboració està regulada com a Denominació Geogràfica, amb el nom oficial d'aperitiu café d'Alcoi, tot i que comparteix l'origen amb la població veïna de Cocentaina, controlada pel consell regulador de les «denominacions específiques de begudes espirituoses tradicionals d'Alacant» juntament amb l'anís paloma, l'herbero i el cantueso.

## Mescles

* Barraqueta o Pingüí: 1/3 de café licor i 2/3 d'orxata de xufa.
* Burret o Plis-plai: 1/2 de café licor i 1/2 de refresc de cola. Se serveix en got llarg i a vegades amb un glaçó.
* Burret amb llimona o llapissereta: 1/2 de café licor i 1/2 de refresc de llimona.
* Butanito: 1/3 de café licor i 2/3 de bitter sense alcohol.
* Xinet: 1/3 de café licor i 2/3 de batut de vainilla.
* Xocolatero: 1/3 de café licor i 2/3 de batut de xocolate.
* Mentira o Mentireta (d'Alcoi): 1/3 de café licor i 2/3 de granissat de llima.
* Mentira Socarrà (de Cocentaina): 1/2 de café licor i 1/2 d'"Aigua llimó negre"
* Negreta: 1/3 de café licor i 2/3 de cervesa.
* Sambori: 1/2 de café licor, 1/2 de refresc de cola i un xorret de licor de coco.
* Sang alcoiana: 4/5 de café licor i 1/5 de xarop de granadina.
* Tio K-los: 1/3 de café licor i 2/3 de beguda energètica.

## Notes

* ↑ Café-licor en pronúncia occidental i cafè-licor en pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu: el Llibre d'estil

## Referències

* ↑ BOE del 2004 on apareix Aperitiu café d'Alcoi com a nom oficial de la beguda
* ↑ «Herbes de Sant Ponç, per menjar i per beure». Vilaweb, 13-05-2010. [Consulta: 6 desembre 2014].

## Vegeu també

Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Bàrbiton

El bàrbiton o bàrbitos (en grec, βάρβιτον o βάρβιτος; en llatí barbitus), és un antic instrument de corda conegut per les literatures clàssiques grega i romana que s'assembla a la lira. L'instrument grec pertany a la família de la cítara, però durant l'edat mitjana es va emprar el mateix nom per referir-se a un instrument diferent varietat del llaüt. L'instrument es relaciona amb el culte dionisíac, déu de la luxúria i les festes, i també amb el món lèsbic.

## Referències

* ↑ TERMCAT. «Termcat, centre de terminologia». [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ Nasó, Ovidi. Heroides. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1927, p. 73 [Consulta: 29 setembre 2015].