OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Queratòlisi foveolar

La queratòlisi foveolar (també coneguda com a queratòlisi picada o queratòlisi solcada) és una infecció cutània no contagiosa que pot ser causada per un calçat tancat i una suor excessiva dels peus. La infecció es caracteritza per petits cràters a la superfície de les plantes i dits dels peus, especialment en les zones de suport del pes. El tractament consisteix en l'aplicació d'antibiòtics tòpics. La queratòlisi foveolar és causada per bacteris, que prosperen en aquests entorns.
Aquest trastorn és bastant comú, especialment en els soldats quan es fan servir sabates/botes mullades durant llargs períodes sense treure-les ni rentar/assecar els peus. No cal biòpsia cutània pel diagnòstic de la queratòlisi foveolar, ja que es fa mitjançant l'examen visual i el reconeixement de l'olor característica. Els resultats de l'examen de la llum de Wood són incongruents.

## Microbiologia

La causa més comuna de la queratòlisi és l'espècie Corynebacterium.

## Tractament

El tractament consisteix bàsicament en antibiòtics tòpics. Les opcions efectives inclouen clindamicina (Dalacín© tópico), eritromicina (Loderm© gel), mupirocina (Bactroban©, Plasimine©, Mupirocina©) i àcid fusídic (Fucidine©, Ácido fusídico). L'antibiòtic tòpic s'aplica a les àrees afectades dues vegades al dia, fins a la resolució. El peròxid de benzoïl (Peroxiben©, Benzac©, Tactuoben©) és una alternativa eficaç, que es pot aplicar sol o a més de la teràpia amb antibiòtics.
La higiene dels forats és important. Els peus s'han de rentar almenys diàriament amb aigua i sabó, i després ben assecats. Cal usar mitjons absorbents, com el cotó. Les sabates amb puntera oberta poden ajudar amb la ventilació i mantenir els peus secs. La toxina botulínica pot ser útil en reduir la hiperhidrosi. El clorur hexahidratat d'alumini tòpic, aplicat a la nit, pot disminuir la sudoració excessiva i pot millorar la resposta al tractament de la queratòlisi.
La queratòlisi pot reduir-se i, finalment, aturar-se aplicant regularment antitranspirant en pols a l'interior de les sabates i mitjons del pacient. L'aplicació regular en pols reduirà considerablement la transpiració del peu i mantindrà la superfície plantar del peu seca, per tant, crearà un ambient hostil al Corynebacterium.

## Referències

* ↑ «Pitted keratolysis (Hyperhydrosis)». bunionbusters.com. [Consulta: 22 març 2012].
* ↑ «Without Proper Treatment, Skin Infections Can Sideline Your Season». American Academy of Dermatology, 03-03-2006. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: febrer 2007].
# Setians

Els Setians van ser una secta religiosa, un grup de tendència gnòstica que va sorgir cap al segle ii a la part oriental de l'Imperi Romà. Van ser un dels principals corrents del gnosticisme durant els segles II i III, juntament amb els valentinians.
El seu nom prové de la figura de Set, el tercer fill d'Adam i Eva. Segons Hipòlit de Roma, els setians creien en tres principis de l'univers, cada un d'ells amb infinites potències. Ireneu diu que aquestes potències estaven representades per Caín, el principi terrenal, per Abel, el principi psíquic i la tercera per Set, el principi espiritual. Alguns autors consideren que els setians, i també els ofites i els caïnites eren sectes jueves precristianes. Però els setians identificaven Set amb Crist, i s'argumenta que tenien orígens precristians però que van absorbir idees sincrètiques del judaisme i del cristianisme, i també del neoplatonisme.
El mite cosmogònic de Set re-interpreta el llibre del Gènesi i la resta del Pentateuc, i representa un canvi radical en la concepció jueva ortodoxa de la creació i la relació divina amb la realitat. La cosmogonia setiana està definida a l'Evangeli apòcrif de Joan, que descriu un Déu desconegut, semblant al que descriu Pau als Fets dels Apòstols 17:23. Alguns conceptes setians deriven d'una fusió del Platonisme o de conceptes neoplatònics amb l'Antic Testament.
Teodoret deia que els setians eren la mateixa cosa que els ofites, que tots dos grups veneraven la serp i que la diferència consistia en que uns adoraven Set i els altres no. Deien que l'ànima de Set havia passat a Jesucrist i que eren la mateixa cosa.

## Textos setians

La majoria dels textos setians només es conserven en una traducció copta de l'original grec. Es coneixien molt pocs textos abans del descobriment dels Manuscrits de Nag Hammadi, una col·lecció de traduccions coptes dels segles iii i iv de textos gnòstics, que es van amagar, sembla, a causa d'un decret d'Atanasi d'Alexandria que prohibia l'ús de llibres no canònics.
* Evangeli de Judes
* Apocalipsi d'Adam
* Evangeli apòcrif de Joan
* Pensament de Norea
* Trimorfa Protennoia
* Evangeli Copte dels Egipcis
* Zostrià
* Tres Esteles de Set
* Marsanes
* Al·logenes
* Hipòstasi dels Arconts
* El Tro, Ment Perfecta
* Segon Tractat del Gran Set

## Referències

* ↑ Hipòlit. Refutació de totes les heretgies. V, 19
* ↑ Ireneu. Adversus haereses. I. 7, 5
* ↑ Layton, Bentley. Sethian gnosticism. Leiden: Brill, 1981, p. 2 i seg..
* ↑ Nagel, Peter. Studia Coptica. Berlín: Akademie-Verlag, 1974, p. 187.
# Vireó de Puerto Rico

El vireó de Puerto Rico (Vireo latimeri) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la vegetació baixa de les terres altes i arbusts costaners de Puerto Rico, a excepció de la zona oriental.

## Referències

* ↑ «Vireó de Puerto Rico». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Son Ametler

Son Ametler és una possessió situada al terme municipal de Palma, a la barriada del Viver. Actualment es troba totalment establida, establiment del qual nasqué el barri del Viver.
La possessió ja es documenta al Llibre del Repartiment, de 1232, i correspongué a Nunyo Sanç. Llavors s'estenia més enllà de Palma, per l'actual municipi de Marratxí. L'actual possessió marratxinera de Son Ametler, darrere del Pla de na Tesa, era part de la mateixa propietat.
Al llarg de tot el segle xv havia estat part de la família Gual. Cap a finals del segle xvi passà als Berard i Catalina Gual la rebé en herència el 1656. Per aquesta època la propietat guanyà quarterades, però el segle xviii s'anà parcel·lant en diverses propietats més petites, de manera que minvà en extensió. Els Togores, que l'havien adquirida a finals de segle, la vengueren el 1801 a Bartomeu Valentí Fortesa, de malnom moixina. Son fill Marià en feu restaurar les cases i hi construí un jardí isabelí amb una de les pèrgoles més llargues de Mallorca. A la mort de sa filla Maria Margalida, la finca es dividí en les seves tres germanes: una part, sense cases, fou per Gumersinda Valentí; una altra part fou per a Maria Ignàcia Valentí, que comprenia una part de les cases; i l'altra fou per sa germana Dorotea Valentí, que comprenia l'altra part de les cases. Però Dorotea morí sense descendència, i la seva part acabà a sa germana Gumersinda, l'herència de la qual acabà al seu net Gabriel Fuster i Mayans.
La part de Maria Ignàcia l'heretà el seu fill, qui la donà en herència al seu fill Baltasar Valentí Forteza, el qual va establir la seva part a partir de 1923. D'aquest establiment sorgí una part del nucli del Viver, que tenia abastiment d'aigua d'un safreig de les cases de Son Ametler. La finca es continuà de parcel·lar amb els anys i els anys trenta l'indià Sebastià Sabater en comprà una parcel·la per urbanitzar, a ponent del carrer Baltasar Valentí.
Feia part de la Parròquia de Sant Miquel i rebia l'aigua de la Font de la Vila per la síquia de na Cerdana.
Pel que fa a les cases, el 2002 l'Ajuntament adquirí la parcel·la en què es trobaven i les va restaurar una dotzena d'anys més tard. Es tracta d'una construcció de dos cossos rectangulars que formen una L, amb un gran portal del segle xix. Una era la casa rústica i l'altra la casa urbana. Compta amb una capella del segle xvii, que fins als anys trenta serví d'oratori públic a tota la barriada.

## Bibliografia

* Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012. ISBN 978-84-616-2222-1.
* Valero, Gaspar. Els noms de fora porta de la ciutat de Mallorca. Palma: Ajuntament de Palma, 2008.

## Enllaços externs

* Son Ametler. Possessions de Palma
# Pilot major

El pilot major era un càrrec designat per la Corona espanyola que consistia en la preparació i execució d'expedicions per a la Casa de la Contractació d'Índies.
Per poder ocupar aquest lloc es requeria ser un expert navegant amb capacitat de circumnavegar el globus terraqüi, traçar rutes marítimes i elaborar mapes per incorporar-los al padró reial.
Entre les responsabilitats d'un pilot major també estaven les de ser examinador d'aspirants al lloc de pilot navegant i censor de cartes i instruments de navegació.
Per realitzar les seves funcions comptava amb ajuda d'altres pilots i cartògrafs.
El 22 de març de 1508, el rei Ferran el Catòlic va imposar aquest honor per primera vegada a Amerigo Vespucci.

## Pilots majors de la Casa de la Contractació d'Índies

* Amerigo Vespucci
* Juan Díaz de Solís
* Sebastià Cabot
* Alonso de Chaves
* Rodrigo Zamorano
* Andrés García de Céspedes
* Ildefons Ramírez de Arellano

## Altres pilots destacats

* José Martín Espinosa de los Monteros
* Peralonso Niño
* Andrés Niño
* Juan de la Cosa
* Jerónimo de Chaves
* Antón de Alaminos

## Vegeu també

* Estudi de pilots

## Referències

* 1 2 3 4 5 Serrera Contreras, Ramon María «La Casa de la Contratación en el Alcázar de Sevilla (1503-1717).». Boletín de la Real Academia Sevillana de Buenas Letras., 36, 2008, pàg. 141-176 [Consulta: 24 juliol 2014].
# Llei d'Obediència Deguda

La Ley 23.521 o d'Obediència Deguda (Ley de Obediencia Debida, en castellà) va ser la llei promulgada a l'Argentina el 8 de juny de 1987 durant el govern del candidat radical Raúl Alfonsín que va implicar, amb l'altra llei d'impunitat promulgada durant el mateix període i coneguda com de Punt Final, l'extinció de la responsabilitat penal de nombrosos oficials i suboficials que hi havien participat en la repressió política i guerra bruta durant la dictadura militar coneguda com a Procés de Reorganització Nacional.
Aquesta llei, que va ser durament criticada pels organismes de drets humans i que va generar un important debat, va ser promulgada després dels aixecaments dels carapintadas als quals va haver de fer front Alfonsín durant el seu mandat.
Va romandre vigent fins al 3 de setembre de 2003, data en què va ser anul·lada.

## Referències

* ↑ S'anomenen a l'Argentina radicales als integrants del partit polític Unión Cívica Radical. Aquest mot, a l'Argentina, no té les connotacions negatives que té a Espanya.
* 1 2 Text de la llei Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a la pàgina d'informacions jurídiques del Ministerio de Economía y Finanzas Públicas de l'Argentina (castellà)
* ↑ ARGENTINA: UNA DEMOCRACIA DE PAPER. Article a la revista DCidob (versió digital al portal RACO).
# Michel Descombey

Michel Descombey (Bois-Colombes, 28 d'octubre de 1930 - Ciutat de Mèxic, 5 de desembre de 2011) va ser un ballarí, coreògraf i director francès de ballet.
Descombay va estudiar dansa a París i va debutar com a ballarí professional del Ballet de l'Opéra National el 1947. El 1959 es va convertir en ballarí principal, després mestre de ballet, i coreògraf oficial i finalment director de la companyia de 1962 a 1969. També va establir el grup de ballet de formació de l'Òpera Nacional de Paris. Després va ser director de ballet del "Zürcher Ballett" de l'òpera de Zuric, de 1971 a 1973, i va ser convidat a Mèxic per Orozco. El 1975 es va establir a Mèxic, on es va convertir en coreògraf en cap i director associat del "Ballet Teatro del Espacio" el 1977. Va ser membre del Sistema Nacional de Creadors d'Art (SNCA).

## Honors

* Chevalier (cavaller) de l' Ordre des Arts et des Lettres
* Chevaliers de la Légion d'honneur
* Ordre de l'àguila asteca

## Referències

* ↑ Muere el bailarín y coreógrafo Michel Descombey Archived 2011-12-06 a la Wayback Machine (en castellà)
* ↑ Michel Descombey
* 1 2 Michel Descombey, The Oxford Dictionary of Dance.
* ↑ Zürcher Ballett: Geschichte, Ensemble, Repertori (en alemany).
* ↑ Gabriela Jiménez Bernal: Michel Descombey Arxivat el 22/07/2011 al Wayback Machine, Universitat Autònoma Nacional de Mèxic (en castellà)
* ↑ Michel Descombey (en castellà)
# Pietro Arcari

Pietro Arcari (Casalpusterlengo, 2 de desembre de 1909 - Cremona, 8 de febrer de 1988) fou un futbolista italià de la dècada de 1930.
No arribà a disputar cap partit amb la selecció italiana, tot i que fou convocat per al Mundial de 1934.
Pel que fa a clubs, destacà a AC Milan i Genoa CFC.

## Referències

* ↑ «Arcari, Pietro» (en italian). FIGC. Arxivat de l'original el 2013-10-14. [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ «Sante Pietro ARCARI (III)» (en italian). magliarossonera.it. [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ «1934 Italia: Capitolo VII: Ritratti dei Campioni del Mondo» (en italian). Storie di Calcio. Arxivat de l'original el 2016-04-20. [Consulta: 31 març 2016].
# Secretary

«Secretary» té aquests significats:
* Toponímia:
** Secretary (Maryland), localitat estatunidenca
** Illa Secretary, illa neozelandesa al Parc nacional de Fiordland
* Cinema: Secretary (pel·lícula), dirigida per Steven Shainberg el 2002 i protagonitzada per James Spader i Maggie Gyllenhaal
# Wanblee

Wanblee (Lakota: Waŋblí Hoȟpi; 'Niu de l'àguila daurada') és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 641 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wanblee tenia 641 habitants, 132 habitatges, i 107 famílies. La densitat de població era de 111 habitants per km².
Dels 132 habitatges en un 50,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,6% hi vivien parelles casades, en un 35,6% dones solteres, i en un 18,9% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 5,35.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 47,6% tenia menys de 18 anys, un 12,5% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 13,4% de 45 a 60 i un 4,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 19 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.286 $ i la renda mediana per família de 14.844 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.750 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 4.584 $. Entorn del 68,9% de les famílies i el 72,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Ullrich, Jan F. New Lakota Dictionary. 2a edició. Bloomington, IN: Lakota Language Consortium, 2011, p. 1140. ISBN 978-0-9761082-9-0 [Consulta: 19 gener 2015]. Arxivat 2016-10-18 a Wayback Machine.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wanblee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wanblee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Svínoyar-Bjarni

Svínoyar-Bjarni (segle X) va ser un viking i bóndi de l'illa de Svinoy, a les illes Fèroe. Bjarni apareix com a personatge històric en la Saga dels feroesos.
El seu sobrenom svínoyar es deu al fet que era propietari d'una granja a l'illa de Svinoy. Segons la saga la germana de Bjarni era Gudrun, mare del poderós terratinent Tróndur í Gølu d'Eysturoy.
En 970 Bjarni es va involucrar en l'emboscada i assassinat dels germans Brestir Sigmundsson i Beinir Sigmundsson que tenien una disputa de terres amb el godi Havgrímur. Tróndur es va deixar seduir per Eldjárn Kambhøttur per participar en la conspiració a canvi de rebre dues vaques cada primavera i 300 metres de llana d'ovella cada tardor com a tribut, de per vida i de manera hereditari; tanmateix Tróndur no va voler participar directament en la conspiració i va sol·licitar al seu oncle Svínoyar-Bjarni que hi participés en nom seu.
Svínoyar-Bjarni tenia intenció de matar els fills supervivents dels germans Sigmundsson, Tóri Beinisson, d'11 anys, i Sigmundur Brestisson, de 9, ja que s'havien convertit en testimonis incòmodes de l'emboscada, però Tróndur s'hi va negar i es va fer càrrec d'ells. La raó d'aquesta adopció respongui segurament al fet qur Havgrímur i cinc dels seus homes també van morir en la batussa i Tróndur havia vist esfumar-se el tribut promès de vaques i llana, de manera que no hi havia raó per a seguir alimentant el deute de sang.

## Referències

* ↑ Árnason við Úlvsá i Høj, 1999, p. 92.
* ↑ «Brestir Sigmundsson» (en feroès). snar.fo. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Beinir Sigmundsson» (en feroès). snar.fo. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ Havsteen-Mikkelsen, 1995, p. 20-24.

## Bibliografia

* Árnason við Úlvsá, Jørgin M.; Høj, Christian. Søga okkara 2 (en islandès). Vol. 2. Nám, 1999. ISBN 9991802304.
* Havsteen-Mikkelsen, Sven. Føroyinga søga (en feroès). Tórshavn: Føroya Skúlabókagrunnur, 1999. ISBN 99918-0-007-7.

## Enllaços externs

* La Saga dels feroesos en anglès. Traduida per Anthony Faulkes.
# Pilot Station

Pilot Station és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 596 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pilot Station tenia 550 habitants, 109 habitatges, i 92 famílies La densitat de població era de 125,7 habitants/km².
Dels 109 habitatges en un 61,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 22,9% dones solteres, i en un 14,7% no eren unitats familiars. En l'11% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 5,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 5,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 48% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 10,4% de 45 a 60 i un 5,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 20 anys. Per cada 100 dones hi havia 126,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.071 $ i la renda mediana per família de 27.411 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 16.667 $. La renda per capita de la població era de 7.311 $. Aproximadament el 25,3% de les famílies i el 28,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pilot Station». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pilot Station». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Llapis de greix

El llapis de greix, és una eina d'escriptura fet de pigments i de cera vegetal o mineral. S'hi pot afegir sabó o una altra substància emulsionadora per fer la soluble a l'aigua.
Es fa amb una base de cera vegetal o mineral, acolorida endurida i serveix per marcar en superfícies dures, brillants, i no poroses com porcellana, vidre, pedra, plàstic, ceràmica i altres superfícies envernissades, lacades o polides, així com el paper brillant fet utilitzat en impressió fotogràfica (particularment per fulls de contacte). Es feien en aplicacions tècniques des la fi del segle xvii i des de mitjan segle xx també per a creacions artístiques. El nombre de colors n'és limitat i l'alt contingut en plom implica un risc de salut.
Segons una llegenda popular en la carrera espacial entre els Estats Units i l'antiga Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques, els competidors es van adonar de la necessitat de trobar una eina amb la qual els astronautes poguessin escriure en estat d'ingravidesa. Els americans van dissenyar un bolígraf que era una autèntica proesa tecnològica però molt cara. Els russos ans al contrari van utilitzar un senzill llapis de greix.

## Referències

* ↑ Holben Ellis, Margaret; Yeh, M. Brigitte «The history, use and characteristics of wax-based drawing media» (en anglès). The Paper Conservator, 22, 1, 01-01-1998, pàg. 48–55. DOI: 10.1080/03094227.1998.9638608. ISSN: 0309-4227.
* 1 2 3 Ellis & Yeh, 1998, p. 50.
* ↑ Jorda, Lambert. «Aprendre dels que saben». Anoia Diari, 31-08-2015. [Consulta: 28 juny 2021].
# Michael Maltese

Michael Maltese (Nova York, 6 de febrer de 1908 - 22 de febrer de 1981) va ser un dibuixant de storyboards i guionista de dibuixos animats.
La trajectòria professional de Maltese al camp de l'animació comença el 1941, quan va ser contractat per Leon Schlesinger Productions, que tres anys més tard es va convertir en Warner Bros. Cartoons, si bé abans Maltese ja va aparèixer en un dibuix animat de Porky que combinava acció real titulat You Ought To Be In Pictures com a guàrdia de l'edifici Warner Brothers. Maltese va començar a treballar amb el director d'aquell curtmetratge, Friz Freleng, si bé a finals dels anys 1940 va començar treballar exclusivament amb el director Chuck Jones, un tàndem que va crear curtmetratges guanyadors del Premi Oscar com For Scent-imental Reasons (1949) i el documental animat de seguretat pública, So Much For So Little que va guanyar aquell mateix any l'Oscar al millor documental curt. Al costat de Jones va crear els personatges Pepé Le Pew i Wile E. Coyote i el Correcamins.
Alguns dels seus primers treballs inclouen Bear Feat (1949), The Rabbit Of Seville (1950) i Rabbit Fire (1951). Els seus treballs més famosos són Feed The Kitty (1952), Beep, Beep (1952), Rabbit Seasoning (1952), Don't Give Up The Sheep (1953), Duck Amuck (1953), Bully For Bugs (1953), Bewitched Bunny (1954), From A To Z-z-z-z (1954) i Beanstalk Bunny (1955). També va treballar en One Froggy Evening (1955), la primera aparició de Michigan J. Frog.
Alguns dels seus treballs posteriors van ser Ali Baba Bunny (1957), Robin Hood Daffy (1958), What's Opera, Doc? (1957) i Duck Dodgers in The 24½th Century (1953). Maltese també va col·laborar amb Jones en la seua etapa a Tom i Jerry. Entre 1958 i 1970, va treballar per Hanna-Barbera Productions en sèries com The Huckleberry Hound Show, Els Picapedra i Els Jetsons.

## Referències

* ↑ Corliss, Richard. «That Old Feeling: Remembering Chuck Jones» (en anglés). Time, 24-02-2002. Arxivat de l'original el 2008-10-13. [Consulta: 4 abril 2010].

## Enllaços externs

* Michael Maltese Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. en Tv.com
# Quint (orfebre)

Quint (en llatí Quintus) va ser un destacat gravador de joies romà juntament amb el seu germà Aule.
Van viure probablement al temps d'August. De Quint només es coneix una joia de la qual se'n conserva un fragment, però Aule va treballar en diverses joies de les quals algunes encara es conserven.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary og greek and roman biography and mithology. Vol III. Londres: John Murray, 1876, p. 637.
# Sergi de Zeugma

Sergi (en llatí Sergius, en grec antic Σέργιος) va ser un militar i escriptor romà, nadiu de Seugma a Síria, fill d'Aftoni. A l'obra coneguda per Suides o Suda se l'assenyala com a prefecte del pretori, amb rang consular i patrici. Va escriure un epitafi pel seu germà Sabí (Sabinus) i un llibre o un tractat contra Eli Arístides.

## Notes

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 788 (v. 3).