OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Sun Also Rises (pel·lícula de 1957)

The Sun Also Rises és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Henry King, estrenada el 1957, basada en la novel·la homònima d'Ernest Miller Hemingway (1926).

## Argument

París, 1922. Jake Barnes viu a París des que va ser desmobilitzat de la Primera Guerra Mundial i és periodista del «New York Herald». Un vespre, va a un ball amb acordió on coneix amics entre els quals el novel·lista Robert Cohn. Arriba Lady Brett Ashley que no és una desconeguda per a Jake. Va ser la seva infermera a l'hospital durant la guerra on es van enamorar però a conseqüència de la seva ferida a la batalla, Jake ha esdevingut impotent. Des d'aleshores, mantenen una amistat amorosa. Per intentar oblidar aquesta decepció, Brett multiplica les aventures. Ha promès casar-se amb un escocès, Mike Campbell, alegre soldat molt amic de beure. És afalagada sobretot per Robert Cohn que s'enamora bojament d'ella. En companyia del seu antic company d'armes, Bill Gorton, Jake marxa a Pamplona a Espanya per anar a les curses de braus. A penes arribat a les festes de San Fermin, Jake té la sorpresa de trobar Brett envoltada de tots els seus pretendents. El grup ja no se separa, i participa en totes les festivitats: desembarcament dels toros, encierro pels carrers, corrida... Brett es deixa afalagar per un jove torero, Pedro Romero, sota la mirada furiosa de Robert que acaba atacant el jove. L'endemà, Pedro triomfa a la plaça de toros i Jake s'assabenta que Brett ha fugit en companyia del torero. Per a Robert i Mike, la festa és acabada. A Biarritz Jake rep notícies de Brett, li fa una trucada angoixant, esperant començar una nova vida amb ell.

## Repartiment

* Tyrone Power: Jakes Barnes
* Ava Gardner: Lady Brett Ashley
* Mel Ferrer: Robert Cohn
* Errol Flynn: Mike Campbell
* Eddie Albert: Bill Gorton
* Gregory Ratoff: Comte Mippipopolous
* Juliette Gréco: Georgette Aubin
* Marcel Dalio: Zizi, el servidor del ball amb acordió
* Henry Daniell: el doctor de l'exèrcit
* Robert Evans: Pedro Romero, el torero

## Referències

* ↑ «The Sun Also Rises». Allociné.
* ↑ «the sun also rises». IMDb.
# Rogelio Araújo Gil

Rogelio Araújo Gil (Palma, 13 de novembre de 1957 - 26 d'agost de 2019) fou un polític balear, diputat al Congrés dels Diputats en la X Legislatura.
Diplomat en Ciències Empresarials i tècnic en comptabilitat i fiscalitat per la Universitat de les Illes Balears. Fou escollit regidor d'educació i cultura a l'ajuntament de Palma, Mallorca a les eleccions municipals espanyoles de 2003 i 2007.
El 26 de novembre de 2007 renuncia al seu escó palmesà per incorporar-se a Es Baluard. Fou substituïda per Sandra Fernández Herranz.
El 2012 va substituir en el seu escó Isabel Borrego Cortés, escollida diputada a les eleccions generals espanyoles de 2011. Ha estat Secretari Primer de la Comissió de Cultura del Congrés dels Diputats des del 17 de gener de 2012 al 30 de setembre de 2015.
Va ser diputat fins a les eleccions generals espanyoles de 2015 en que va anar de primer suplent de Catalina Soler Torres al Senat. El mateix va passar per les següents eleccions generals espanyoles de 2016, tot i que aquesta vegada havia lluitat internament dins el PP per ser candidat al Congrés dels Diputats.

## Referències

* ↑ Rogelio Araújo abandona el Ayuntamiento para dedicarse a la empresa privada (castellà)
* ↑ Rogelio Araujo toma posesión de su escaño en sustitución de Isabel Borrego, ABC, 11 de gener de 2012
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Candidatures de les eleccions generals espanyoles de 2015 PDF
* ↑ Araujo planta cara a Rotger consciente de que el voto de Palma es clave para el PP (castellà)
* ↑ Candidatures de les eleccions generals espanyoles de 2016 PDF
# Aventuras AD

Aventuras AD va ser una empresa valenciana dedicada al desenvolupament de videojocs per a ordinadors de 8 i 16 bits especialitzada en aventures conversacionals. Va nàixer en 1988, a partir de Dinamic Software (les sigles AD deriven del segell "Aventuras Dinamic") pràcticament tota la seua producció va aparèixer per a Spectrum, Amstrad, Commodore 64, MSX PC, Atari ST, Commodore Amiga i fins i tot Amstrad PCW.
El seu fundador i Alma mater va ser el pediatre Andrés R. Samudio, qui va publicar aventures en esta empresa des de la seua creació, en 1988, fins a la seua desaparició, en 1993.

## Títols publicats

* La aventura original (1988)
* El Jabato (1989)
* La aventura espacial (1990)
* La diosa de Cozumel (1990)
* Los templos sagrados (1991)
* Chichén Itzá (1992)

## Referències

* ↑ «Aventuras AD - WikiCAAD» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 20 desembre 2017].
* ↑ La Edad de Oro del Soft Español documental de Juan Carrillo realitzat i emés a finals dels anys 90 al canal de pagament Canal C. (castellà)
* ↑ «AD: La casa de las aventuras» (en castellà). amstrad.es. Arxivat de l'original el 2016-08-22. [Consulta: 31 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Club de Aventuras AD (castellà)
# Ferran Castillo

Ferran Castillo (Barcelona ? segle xv), fou un músic o tractadista musical català del segle xv. El que es coneix de la seva vida és només el que es desprèn de les dades proporcionades per Juan Corminas en la seva obra sobre escriptors catalans. L'any 1497 era ciutadà de Barcelona i tenia el sobrenom de lo Rahoner.

## Obres

* Sequitur ars pulsando musicalia instrumenta edita a magistro Ferdinando Castillo communiter dicto lo Rahoner, ispano nunc uiuo et ciui pulcherrimae ciuitatis Barchinonae anno 1497, qui magister Ferdinandus possuit istam suam artem in uulgari, quod non ubique est idem, et quia latinum est communis idioma, ego pono in latino.

## Referències

* ↑ Juan Corminas, Suplemento al Diccionario crítico de los escritores catalanes. Burgos, 1849.

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Juan Corminas, Suplemento al Diccionario crítico de los escritores catalanes. Burgos, 1849.
# Tir amb arc als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - Ocell mòbil, 50 metres individual

Tir amb arc als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 :
| Ocell fix gran | homes |
| Ocell fix petit | homes |
| Ocell mòbil, 50 metres | homes |
| Ocell mòbil, 33 metres | homes |
| Ocell mòbil, 28 metres | homes |
| Ocell fix gran per equips | homes |
| Ocell fix petit per equips | homes |
| Ocell mòbil, 50 metres per equips | homes |
| Ocell mòbil, 33 metres per equips | homes |
| Ocell mòbil, 28 metres per equips | homes |
| < 1908 1972> |||||
La competició d'ocell mòbil, 50 metres individual va ser una de les 10 proves de tir amb arc que es van disputar als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. Aquesta, com la resta de proves d'aquest esport, sols estava oberta a la participació masculina. Hi van prendre part 2 arquers, un belga i un francès.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Julien Brulé (FRA) | Hubert Van Innis (BEL) | |

## Resultats

| Posició | Arquer | Puntuació |
| 1 | Julien Brulé (FRA) | 134 |
| 2 | Hubert Van Innis (BEL) | 106 |

## Notes

* ↑ Wudarski dona una puntuació de 139 punts, que probablement és un error de transcripció, ja que aquesta puntuació hauria donat la victòria a Van Innis (Van Innis va anotar 139 punts en la prova de 33 metres). L'Informe Oficial (pàgina 79) dona la puntuació de 106 punts.

## Referències

* Belgium Olympic Committee. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 11 agost 2007].
# Saint-Marcouf (Calvados)

Saint-Marcouf és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 91 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Marcouf era de 91 persones. Hi havia 34 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 11 parelles amb fills i 11 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família i 9 eren segones residències. Tots els 46 habitatges eren cases. Dels 37 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 18 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Marcouf el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 12 | 30 a 34 | 8 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 12 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 44 eren actives i 19 eren inactives. De les 44 persones actives 42 estaven ocupades (27 homes i 15 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 19 persones inactives 6 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Saint-Marcouf hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 392 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Marcouf a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Marcouf a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bandera de la Colúmbia Britànica

La bandera de la Colúmbia Britànica fou adoptada el 1960 i reprodueix el disseny de l'escut d'armes de la província.

## Disseny

Està dividida en dues franges horitzontals, sent la superior un terç de l'ample de la bandera i formada per la bandera del Regne Unit carregada al centre per una corona. La franja inferior, de dos terços d'amplada, mostra un sol ponent sobre tres franges blaves ondulades i quatre de blanques. La proporció de la bandera és 3:5.
Els colors oficials en Pantone són: Blau 2728, Groc 116, Vermell 1795 i Blanc.
Com a curiositat, destaca que a diferència de l'escut, la bandera provincial és de domini públic i no està protegida per la Llei de Símbols Provincials i Honors. Però encanvi si que existeix un protocol sobre la bandera.
La bandera de la Colúmbia Britànica és similar a la bandera del Territori Britànic de l'Oceà Índic. També presenta similituds amb l'escut d'armes del comtat de Suffolk al Regne Unit.

## Simbologia

A la franja superior trobem la bandera del Regne Unit o Union Jack representa el passat britànic de la província i la corona del rei Eduard al centre representa a la família reial britànica.
A la franja inferior hi trobem tres franges ondulades blau marí i quatre de color blanc que simbolitzen la ubicació de la província entre l'oceà Pacífic i les muntanyes Rocoses. El sol ponent representa el fet que la Colúmbia Britànica és la província més occidental del Canadà.

## Banderes històriques

* Pavelló blau de la província entre 1866-1906.
* Variant no oficial entre 1906-1960.

## Altres banderes

* Bandera de la comunitat francòfona.
* Bandera no oficial de l'illa de Vancouver (1988)

## Referències

* 1 2 «The Emblems of British Columbia. Reproducing the flag of British Columbia» (en anglès). Province of British Columbia. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Provincial Symbols and Honours Act» (en anglès). Government of British Columbia. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 5 novembre 2015].
* ↑ «Flag Protocol» (en anglès). British Columbia Government. [Consulta: 30 abril 2020].

## Vegeu també

* Símbols de la Colúmbia Britànica
* Llista de les banderes del Canadà
# Phlomis purpurea

Phlomis purpurea és una espècie d'angiosperma de la família de les lamiàcies, de 0,6 a 1,4 m d'alçada, i endèmica del nord del Marroc i d'Andalusia. Les seves tiges i branques són de secció quadrangular. En són característiques les seves fulles grans, de fins a 10 cm de longitud, cobertes de pèls estrellats, peciolades i oposades. Els pèls de les fulles ajuden a la planta a resistir la calor de l'estiu mediterrani, creant una capa d'aire molt a prop dels estomes que evita la pèrdua d'aigua. Floreix a la primavera i les seves flors són porpres, agrupant-se en falsos verticils de 10-12 flors a la base de les fulles superiors.
És semblant a Phlomis italica, diferenciant-se gràcies al seu hàbit major, les bractèoles obtuses, les tiges curtament tomentoses, el calze amb dents agudes de 3 a 5 mm i la corol·la rosada.
Forma part dels matollars heliòfils i està estesa sobre argiles, margues i guixos. Tot i així, se la pot trobar també al sotabosc de suredes. A Àfrica habita a la Península Tingitana. A Espanya a Andalusia.

## Referències

* ↑ «Phlomis purpurea» a The Plant List. Data consulta: 28 de gener de 2014.
* 1 2 «Phlomis purpurea L.». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
# Saint-Marcel (Vall d'Aosta)

Saint-Marcel (arpità Sent-Marcél) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 1.227 habitants. Limita amb els municipis de Brissogne, Cogne, Fénis, Nus i Quart.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Roberto Cretier | Llista cívica |
# Bandera de l'orgull pansexual

La bandera de l'orgull pansexual fou dissenyada com a símbol de la comunitat pansexual i es pot trobar a diferents llocs d'Internet des de mitjans de 2010. És similar a la bandera del col·lectiu LGBTI, que és utilitzada com a símbol identitari per part dels col·lectius de lesbianes, gais, bisexuals, i transgènere. La bandera visibilitza i augmenta el reconeixement de la pansexualitat i la distingeix de la bisexualitat, indicant que els pansexuals tenen relacions sexuals i també sentimentals amb gent de diferents gèneres i sexualitats. La teoria de la pansexualitat vol canviar els prejudicis existents, que causen vergonya, ostracisme i problemes per part de la societat.

## Disseny

Sovint es confon la bisexualitat i la pansexualitat, especialment pel que fa a les banderes. Ambdues tenen tres barres horitzontals i tres colors diferents. La pansexual, en concret, es troba formada pels colors rosa, groc i blau. La porció blava representa els qui s'identifiquen dins de l'espectre masculí i el rosa els qui s'identifiquen dins de l'espectre femení (independentment del sexe biològic), mentre que la porció groga, al mig de les dues anteriors, representa l'atracció no binària com les de persones andrògines, de gènere no-binari, bigènere i de gènere fluid.
La bandera de l'orgull bisexual, per altra banda, té tres bandes de colors diferents: rosa, porpra i blau. La porció rosa representa l'atracció sexual cap a persones del mateix sexe; la porció blava, l'atracció sexual al sexe oposat; la porció morada, que resulta de la superposició d'ambdues, representa l'atracció sexual cap els dos sexes per part de la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Pansexual Pride Flag, 2010-10-08.
* ↑ «Do You Have a Flag?», 09-11-2012. [Consulta: 17 juliol 2014].
* ↑ Petronzio, Matt. «A Storied Glossary of Iconic LGBT Flags and Symbols». MashableUK. [Consulta: 17 gener 2015].
* 1 2 3 STOP-Homophobia. «What is Pansexual?», 2017. Arxivat de l'original el 3 de juny 2018. [Consulta: 3 juny 2018].
* ↑ Boom, Peter. «The Philosophy of pansexuality». European Federation of Sexology. [Consulta: 12 febrer 2016].
* ↑ «Pansexual Pride Day». Shenandoah University. Arxivat de l'original el 20 d’agost 2017. [Consulta: 17 juliol 2014].
* ↑ «Gender Identity/Expression and Sexual Orientation Resource Center - Pansexuality». Washington State University. Arxivat de l'original el 26 juliol 2014. [Consulta: 17 juliol 2014].
* ↑ «A field guide to Pride flags», 27-06-2013. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2014. [Consulta: 17 juliol 2014].
* ↑ «A Storied Glossary of Iconic LGBT Flags and Symbols», 13-06-2014. [Consulta: 17 juliol 2014].
* ↑ «Cantú Queer Center - Sexuality Resources». Arxivat de l'original el 17 de maig 2017. [Consulta: 17 juliol 2014].
* ↑ «Mashable publishes an up-to-date compilation of LGBT flags and symbols». GLAAD, 16-06-2014. Arxivat de l'original el 13 d’agost 2022. [Consulta: 17 juliol 2014].
# Fluorapofil·lita-(K)

La fluorapofil·lita-(K) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom per la seva relació amb l'apofil·lita. L'any 2013 el nom va ser revisat i va canviar d'apofil·lita-(KF) a l'actual.

## Característiques

La fluorapofil·lita-(K) és un silicat de fórmula química KCa₄(Si₈O$_{20}$)(F,OH)·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1976. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4,5 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fluorapofil·lita-(K) pertany a «09.EA: Fil·losilicats, amb xarxes senzilles de tetraedres amb 4-, 5-, (6-), i 8-enllaços» juntament amb els següents minerals: cuprorivaïta, gil·lespita, effenbergerita, wesselsita, ekanita, apofil·lita-(KOH), apofil·lita-(NaF), magadiïta, dalyita, davanita, sazhinita-(Ce), sazhinita-(La), okenita, nekoïta, cavansita, pentagonita, penkvilksita, tumchaïta, nabesita, ajoïta, zeravshanita, bussyita-(Ce) i plumbofil·lita.

## Formació i jaciments

Es tracta d'un mineral secundari que es troba en cavitats en basalts, en cavitats en granit, en tactites i alguns filons hidrotèrmics. Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Fluorapophyllite-(K)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 gener 2020].
# Volda

Volda és un municipi situat al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Té 9.037 habitants (2016) i té una superfície de 547.53 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 6 maig 2016].

## Enllaços externs

* Volda - Lloc web oficial
# Pical Ras

El Pical Ras és el cim més elevat de la Serra de Carreu. Fa 1.749,3 metres d'altitud, i es troba al centre de la meitat oriental de la serra esmentada. Es troba dins del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, dins del territori de l'antic poble de la Torre d'Eroles.
És a la part de llevant de la serra, a l'est del Pas de Castellnou i del Cap de Carreu. És al nord-oest de la Gavarnera i al nord de Matacoix, on hi ha les restes d'un petit grup de masies de la Torre d'Eroles: Casa Coix, Casa Girvàs i Casa Junquer, principalment.
És la zona on es forma la capçalera del barranc de la Torre, afluent per la dreta del riu d'Abella a prop de la formació d'aquest riu.

## Etimologia

Tot i no tractar directament aquest topònim, Joan Coromines constata l'existència del topònim Pic Alt, formació romànica d'aquest nom i adjectiu catalans, així com de Pigal, mot preromà que significa mena de còdol, roc o penyal. La primera part de Pical Ras tant pot procedir de l'un com de l'altre, com de l'encreuament de tots dos. La segona part del topònim, Ras és un adjectiu romànic que fa referència a la llisor de la roca que forma aquest cim.

## Referències

* ↑ Coromines, 1996.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Pic" i "Pigal". A: Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. VI O-Sai. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1996. ISBN 84-7256-852-0.

## Enllaços externs

* El Pical Ras en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Titraustes

Titraustes (Tithraustes, Τιθραύστης) fou un sàtrapa persa.
El 395 aC Artaxerxes II de Pèrsia va enviar a Tritaustes per matar Tisafernes i substituir-lo en el govern de la satrapia de Lídia o Sardes. Tisafernes fou sorprès en el bany per Tritaustes, que portava una carta del rei, i se li va tallar el cap, que fou enviat a la cort. Va iniciar negociacions amb Agesilau II d'Esparta al que va comunicar que el causant de la guerra, Tisafernes, era mort, i es podia retirar, i proposava la pau sobre la base de què les ciutats gregues d'Àsia serien independents, pagant únicament l'antic tribut a Pèrsia.
Agesilau va demanar temps per sol·licitar instruccions al seu govern, i mentre Tritaustes el va enviar a la satrapia de Farnabazos més al nord, a la Frígia Hel·lespòntica i encara li va donar diners per l'expedició. Però aviat es va convèncer que Agesilau no tenia intenció de sortir de la zona, i va enviar a Timòcrates de Rodes, amb 50 talents, per subornar a dirigents grecs per fer la guerra Esparta i obligar que Agesilau fos cridat pel seu govern; així va esclatar l'anomenada guerra de Corint. Vers el 393 aC fou substituït per Tiribazos, que es va enviar a Antàlcides per negociar. Probablement fou el militar que junt amb Farnabazos i Abròcomes va dirigir l'expedició persa a Egipte vers 392/390 aC.
Un quiliarca (visir) de nom Tritaustes apareix a Susa el 367 aC quan Pelòpides i Ismènies van anar en ambaixada a la cort persa. Un Tritaustes apareix actuant contra el rebel Artabazos el 356 aC i fou derrotat pel general atenenc Cares. No se sap si ambdós o algun d'aquestos era el mateix Titraustes que fou sàtrapa.

## Referències

* ↑ Elder, Edward. «Tithraustes». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Ronc (desambiguació)

«Ronc» té aquests significats:
* Ronc (soroll respiratori)
* Ronc (zoologia)