OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cao Guojiu

Cao Guojiu (xinès simplificat: 曹国舅, xinès tradicional: 曹國舅, pinyin: Cáo Guójiù, Wade-Giles: Ts'ao Kuo-ch'iu, "l'oncle real -germà menor de la mare- Cao") és una deïtat taoista de la mitologia xinesa que forma part del grup dels vuit immortals. Es diu que era oncle d'un emperador de la dinastia Song i germà menor de la mare d'aquest, l'emperadriu vídua Cao (曹太后, 曹太後, Cáo Tàihòu).
També se li coneix pels noms de Cao Yi (曹佾, Cáo Yì) -nom de cortesia: Gongbo (公伯, Gōng bó, "oncle de l'emperador")-, Cao Jing (曹景 Cáo Jǐng), Cao Jingxiu (曹景休, Cáo Jǐngxiū) i Cao You (曹友, Cáo Yǒu).

## Sobre l'existència històrica de Cao Guojiu

Segons els registres històrics, va haver-hi diverses emperadrius consorts anomenades Cao durant la dinastia Song, però només una va arribar a ser emperadriu, Ci Sheng Guang Xian (慈聖光獻皇后, Cí Shèng Guāng Xiàn huánghoù, 1015 - 1079), dona del cinquè emperador Song, Renzong (仁宗), però cap dels seus fills va arribar a ser emperador.
Això, però, no nega l'existència històrica de Cao Guojiu, ja que en la Xina antiga, el terme jiu també podia significar "cunyat". L'emperadriu Ci Sheng Guang Xian va tenir un germà menor anomenat Cao Yi, però no se sap si va poder ser Cao Guojiu.

## Vida de Cao Guojiu

Cao Guojiu tenia un germà menor anomenat Cao Jingzhi (曹景植, Cáo Jǐngzhí) que va assassinar un home. Ningú es va atrevir a acusar-li a causa de la seva relació amb la reina i Cao Guojiu va acabar sentint-se tan aclaparat per la tristesa que va renunciar al seu treball i va deixar la seva llar, ocultant-se en una cova on es va dedicar a la meditació i a l'estudi del Tao. Allí vestia robes rústiques i una gorra feta de palla, arribant a romandre a vegades fins a deu dies seguits sense menjar.
En una ocasió es va trobar amb dos immortals que li van dir que havien sentit que es dedicava al cultiu i que li van preguntar què és el que conreava. Ell va respondre que conreava el Tao. Li van preguntar de nou que on estava el Tao i ell va assenyalar cap al cel. Van tornar a preguntar-li que on estava el cel i ell va assenyalar al seu propi cor. Els immortals, rient, van comentar "el teu cor és un amb el cel i el cel és un amb el Tao. Per descomptat has arribat a un profund coneixement". Llavors compartieren amb ell el secret per tornar a la perfecta harmonia amb la naturalesa i li van persuadir perquè s'unís als immortals.
També es diu que va descobrir el secret de la immortalitat en un pergamí que va trobar en una caixa de jade dins d'una cova. Mentre ho recitava, la cova es va omplir de llum i va aparèixer una cigonya que ho va portar a la terra dels immortals.

## Iconografia

Cao Guojiu és representat com un ancià amb barba i la vestimenta oficial de la cort. Els seus emblemes són una tableta de jade i un sonall. És el sant patró del teatre.

## Enllaços externs

* The Eight Immortals Arxivat 2011-10-17 a Wayback Machine. (article en anglès de Perceval Yetts, 1916)
# Cassandana

Cassandana (Kassandane, Κασσανδάνη, Cassandane) fou una reina persa de la família dels aquemènides, filla de Farnaspes.
Es va casar amb el rei Cir II el Gran i fou la mare de Cambises II de Pèrsia.
Segons la versió dels perses, Cir II es va casar amb Cassandana, i d'aquesta unió va néixer Cambises II. Heròdot n'esmenta la versió egípcia, segons la qual Cambises era el fill de Cir II, però la seva mare era la filla del faraó Apries, anomenada Nitetis. Heròdot no accepta la versió egípcia, contrari als costums perses en què el successor d'un rei és un bastard, perquè els reis venien d'un casament reial. D'acord amb una història que Heròdot no creu, Cassandana tenia diversos altres nens de Cir II. Per això, Cassandana va ser elogiada per una altra dona persa pels seus fills, però va dir que Cir II l'enganyava, amb Nitetis, la qual ell mateix havia portat d'Egipte, i aquesta va sentir dir a Cambises, el seu fill gran, que tenia deu anys, que quan creixés la humiliaria davant de tot Egipte.
Va morir abans que Cir II, que va ordenar un dol general en el seu honor.

## Bibliografia

* Muhammad Dandamayev: Article "CASSANDANE" a Encyclopaedia Iranica
# Cap d'Artrutx

El Cap d'Artrutx és a l'extrem occidental de la costa de Menorca, dins del terme municipal de Ciutadella.
El lloc forma una aglomeració amb Cala en Bosch i Son Xoriguer. A diferència de les dues anteriors, Cap d'Artrutx no té platja privada. El lloc està ple de cases i edificis d'apartaments i grans complexos hotelers.
La fita característica de Cap d'Artrutx és el far pintat de blanc-negre. Va ser construït l'any 1859 i ampliat l'any 1970 damunt d'un promontori molt desgastat i baix. És un far considerat de quart ordre. Mallorca és a 38 quilòmetres de distància i clarament visible a l'horitzó.

## Referències

* ↑ Russ Rowlett: Lighthouses of the Balearic Islands. In: The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill. 5 Octubre 2010.
* ↑ Cap d'Artrutx a la GEC
* ↑ «Kleine Insel des Glücks (Petita Illa de la Felicitat)», 25-06-2010.

## Enllaços externs

* Far d'Artrutx. Fars de Menorca. Descobrir Menorca
* Far d'Artrutx
* Faros de Baleares. web de Fars de les Balears.
# Castell de Ballinalacken

El Castell de Ballinalacken (en anglès: Ballinalacken Castle) és un castell-torre de dues alçades, del qual no se sap la data exacta de la seva construcció, encara que el més probable és que fos edificat entre els segles XV o XVI. Es troba sobre un terreny de pedra calcària a la vora de la carretera que va de Lisdoonvarna a Fanore, al comtat de Clare, (República d'Irlanda), en els terrenys de Ballinalacken Castle Hotel, que va ser construït el 1840 com a llar de Lord O'Brien.
El nom ve del del lloc en el qual es troba, segons la llengua original irlandesa Baile na Leacan, que significa «ciutat o terra de les lloses».

## Construcció

Es creu que els fonaments del castell són del segle x, construïts per un altre famós clan irlandès: O'Connor, que governaven a l'oest de Corcomroe en aquells temps. La fortalesa va ser construïda finalment al segle xiv per Lochlan MacCon O'Connor. El 1564, el control del territori oest de Corcomroe va passar a O'Brien i anys més tard, el castell va pertànyer a Turlough O'Brien, un membre de la família que vivia a Ennistymon. Els O'Brien van ser una de les famílies més poderoses d'Irlanda en aquell temps i van construir molts castells, dels quals el de Ballinalacken és un dels més impressionants.

## Referències

* ↑ «Ballinalacken Castle Hotel» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-07-29. [Consulta: 30 abril 2013].
* 1 2 «Ballinalacken Castle Hotel, Country House» (en anglès). IrelandBy.Com. [Consulta: 30 abril 2013].
# José Manuel Tàrraga i Valero

José Manuel Tàrraga i Valero (València, 15 d'abril de 1971) és un exfutbolista valencià, que jugava com a defensa.

## Trajectòria

Va començar al Don Bosco valencià, per passar a la disciplina del València CF. Després de militar al filial, el CE Mestalla, el 1993 debuta amb el primer equip, jugant partits de Copa i cinc a la competició lliguera.
L'estiu de 1994 és traspassat al Celta de Vigo. No seria titular eixe any, apareixent només en nou ocasions, però la temporada 95/96 la seua aportació arriba fins als 22 partits amb els gallecs. No tindria continuïtat, i a la campanya següent retornaria a la suplència.
La temporada 97/98 deixa Vigo i recala a la UE Lleida, amb qui jugaria a la Segona Divisió fins a 29 partits d'eixa temporada. A partir de 1998 juga en equips de Segona B: Reial Múrcia (98/00), Yeclano CF (99/00) i Cartagonova (00/01).
La recta final de la seua carrera la romandria en clubs de la Tercera valenciana, com el Pego CF (01/03) o CE Dénia (02/03).

## Enllaços externs

* Fitxa de Tàrraga
# Héctor Miguel Herrera López

Héctor Herrera (19 d'abril de 1990) és un futbolista mexicà, que juga com a migcampista pel Houston Dynamo FC i per la selecció mexicana.
Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 2014.

## Palmarès
### FC Porto

* 1 Lliga portuguesa: 2017-18
* 2 Supercopes portugueses: 2013, 2018

### Atlético de Madrid

* 1 Lliga espanyola: 2020-21

### Selecció mexicana

* 1 Copa d'Or de la CONCACAF: 2015
* 1 Copa CONCACAF: 2015

## Referències

* 1 2
* ↑ «Mexico's new soccer star is from Rosarito». San Diego Union-Tribune. Tribune Publishing Company, 24-08-2012. Arxivat 9 August 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Héctor Miguel Herrera López». [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ «Mexico's new soccer star is from Rosarito», 24-08-2012. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2016. [Consulta: 12 juny 2016].
* ↑ «Héctor Herrera». Soccerway. [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ «Héctor Herrera». ESPN FC. [Consulta: 24 agost 2016].

## Enllaços externs

* Héctor Miguel Herrera López a National-Football-Teams.com (anglès)
Herrera amb Mèxic - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de futbol 2014
1 Corona •
2 Rodríguez •
3 Salcido •
4 Márquez •
5 Reyes •
6 H. Herrera •
7 Layún •
8 Fabián •
9 Jiménez •
10 dos Santos •
11 Pulido •
12 Talavera •
13 Ochoa •
14 Hernández •
15 Moreno •
16 Ponce •
17 Brizuela •
18 Guardado •
19 Peralta •
20 Aquino •
21 Peña •
22 Aguilar •
23 Vázquez •
Seleccionador: M. Herrera
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de futbol 2018
1 Corona •
2 Ayala •
3 Salcedo •
4 Márquez •
5 Gutiérrez •
6 J. dos Santos •
7 Layún •
8 Fabián •
9 Jiménez •
10 G. dos Santos •
11 Vela •
12 Talavera •
13 Ochoa •
14 Hernández •
15 Moreno •
16 Herrera •
17 Je. Corona •
18 Guardado  •
19 Peralta •
20 Aquino •
21 Álvarez •
22 Lozano •
23 Gallardo •
Seleccionador: Osorio
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de futbol 2022
1 Talavera •
2 Araujo •
3 Montes •
4 E. Álvarez •
5 Vásquez •
6 Arteaga •
7 Romo •
8 Rodríguez •
9 Jiménez •
10 Vega •
11 Funes Mori •
12 Cota •
13 Ochoa •
14 Gutiérrez •
15 Moreno •
16 Herrera •
17 Pineda •
18 Guardado (c) •
19 Sánchez •
20 Martín •
21 Antuna •
22 Lozano •
23 Gallardo •
24 Chávez •
25 Alvarado •
26 K. Álvarez •
Seleccionador: Martino :
# Bodovce

Bodovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1427.
# Gymnocypris namensis

Gymnocypris namensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Günther A. 1868. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Heteropygii, Cyprinidae, Gonorhynchidae, Hyodontidae, Osteoglossidae, Clupeidae,... [thru]... Halosauridae, in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 7. i-xx + 1-512.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhang, C.G., B. Cai i T.-Q. Xu, 1995. Fishes and fish resources in Xizang, China. Fishes and fish resources in Xizang, Xina. 162 p.
# Zulema González González

Zulema González González (Orense, Galícia, 8 d'abril de 1992) és una àrbitre de futbol espanyola de la Primera Divisió Femenina d'Espanya i àrbitra FIFA. Pertany al Comitè d'Àrbitres de Galícia. És neboda de Manuel González (que va ser assistent de Segona Divisió) i de Bernardino González (exàrbitre internacional i en l'actualitat delegat per a la UEFA i la Federació Espanyola de Futbol).

## Trajectòria

Va ascendir a la màxima categoria del futbol femení espanyol l'any 2017, quan aquesta va ser creada perquè la Primera Divisió Femenina d'Espanya fos dirigida únicament per àrbitres femenines.

### Internacionalitat

El dia 7 de desembre de 2018 es va oficialitzar la seva incorporació com a àrbitre FIFA. Es manté en la categoria SECOND de l'arbitratge UEFA per a l'any 2022, juntament amb la seva recentment incorporada companya, la també espanyola Olatz Rivera Olmedo.

## Temporades

| Categoria | País | Any |
| Primera Divisió | Espanya | 2017- |
| UEFA SECOND Category Ref. | Internacional | 2019 |

## Referències

* ↑ «Comité Técnico de Árbitros» (en anglès). www.rfef-cta.com. [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «España - Zulema González - Perfil con noticias, estadísticas de carrera e historia - Soccerway» (en castellà). el.soccerway.com. [Consulta: 26 juny 2017].
* ↑ «El silbato de Zulema espolea al fútbol gallego» (en castellà). , 26-06-2015 [Consulta: 26 juny 2017].
* ↑ Chefren. «Law 5 - The Referee: UEFA Referee Categories for the second half of the season 2018/19 (Men, Women, Futsal)». Law 5 - The Referee, 07-12-2018. [Consulta: 8 desembre 2018].
* ↑ Chefren. «Law 5 - The Referee: UEFA Referees Categories for the second part of 2021-22 season - 8 promotions to Elite - Category 3 has been abolished». Law 5 - The Referee, 17-12-2021. [Consulta: 8 gener 2022].

## Enllaços externs

* Entrevista realitzada per la RFEF (09)
# Àngel Ferran i Coromines

Àngel Ferran i Coromines (Palafrugell, 1892 – Tolosa de Llenguadoc, 1971) fou un periodista i dibuixant palafrugellenc. És considerat un personatge reconegut en el periodisme humorístic català. Havia estudiat la carrera de mestre, però es va dedicar de ple al periodisme. Va ingressar al diari republicà La Publicidad l'any 1914, als 22 anys, on es va ocupar de la informació municipal, fins al seu tancament l'any 1939.
Va treballar en publicacions humorístiques com El Be Negre, va publicar contes i va escriure la comèdia Perquè demà surti el sol, que es va representar al Teatre Poliorama. També va col·laborar en La Publicitat, D'Ací i d'Allà i El Senyor Daixonses i la Senyora Dallonses. Ja a l'exili, va continuar treballant en el periodisme a Montpeller i a Tolosa de Llenguadoc.

## Referències

* 1 2 «Carrer d'Àngel Ferran». Ajuntament de Palafrugell, 12-01-2015. Arxivat de l'original el 21 d'agost 2017. [Consulta: 21 agost 2017].
* ↑ «Àngel Ferran i Coromines». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Xosé María Díaz Castro

Xosé María Díaz Castro (Guitiriz, Província de Lugo, 1914 - Lugo, 1990) fou un poeta i traductor gallec.

## Obra
### Poesia

* Nimbos, Editorial Galaxia, Vigo, 1961, 74 p., ISBN 978-84-7154-075-1.
* Nimbes, Traducció de Vicent Berenguer. Paiporta-València: Denes, 1997, 86 p. Edició trilingüe. ISBN 978-84-88578-38-9

## Referències

* ↑ Día das Letras Galegas a Díaz Castro Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine. Real Academia Galega, 21/06/2013.
* ↑ Base de datos de libros editados en España.

## Bibliografia

* Blanco, Diéguez, Fernández, Franco, González, Piñeiro, Rodríguez et alii; Homenaxe a X. M. Díaz Castro Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine., Xermolos, Guitiriz, 1987, 192 p., ISBN 84-404-1089-1.
* Blanco Torrado, Alfonso; A ascensión dun poeta, Xosé María Díaz Castro, Fundación Caixa Galicia, Lugo, 1995, 143 p., ISBN 84-89231-17-6.
* Requeixo, Armando, Xosé María Díaz Castro, vida e obra Arxivat 2014-03-01 a Wayback Machine., Editorial Galaxia, Vigo, 2014, 200 p., ISBN 978-84-9865-516-2.

## Enllaços externs

* A lus do mundo (14′ 43″) IES Poeta Díaz Castro, YouTube.
* O instante eterno (9'52''), Xosé Antón Cascudo, Vimeo.
# Òscar, Kina i el làser

Òscar, Kina i el làser és una pel·lícula infantil espanyola de 1978 dirigida per l'actor José María Blanco Martínez en el que va ser el seu primer llargmetratge. El guió, escrit pel mateix José María Blanco i Salvador Porqueras, es basa en la novel·la infantil de Carmen Kurtz Óscar y corazón de púrpura. Ha estat doblada al català i emesa per TV3 l'11 de setembre de 1985.

## Argument

Òscar és un nen que construeix un làser i que, estranyament, comença a parlar amb ell quan s'encén. Comença una aventura, juntament amb la seva oca Kina, per tal de rescatar un nen segrestat.

## Repartiment

* José Manuel Alonso ... Óscar
* Kina ... Kina
* Manuel Alberto ... Andrés
* Mónica García ... Maruxiña
* Carlos Castellanos ... Tony
* Francisco Alberola ... Perico
* Juan M. González ... Moncho
* Dolores Solé ... Colines
* Dora Santacreu ... Felisa
* Josep Ballester ... Jim

## Premis

Fou guardonada amb el premi a la millor pel·lícula infantil en la 23a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia.

## Referències

* ↑ Óscar, Kina y el láser, El País, 28 d'octubre de 1990
* ↑ Òscar, Kina i el làser a esadir.cat
* ↑ Oscar, Kina i el làser a bcnfilmcomission
* ↑ Entrega de los Sant Jordi de Cinematografía, La Vanguardia, 24 d'abril de 1979

## Enllaços externs

* Òscar, Kina i el làser a YouTube
# Éva Fahidi

Éva Fahidi (Debrecen, 22 d'octubre de 1925 - Budapest, 11 de setembre de 2023) va ser una escriptora hongaresa i una de les darreres supervivents de l'Holocaust. Va sobreviure a la deportació als camps de concentració nazis d'Auschwitz i Buchenwald.

## Biografia

Éva Fahidi va créixer en el si d'una família jueva hongaresa a Debrecen. El maig de 1944 va ser deportada amb la seva família al camp de concentració d'Auschwitz on el metge de les SS Josef Mengele la va triar per a treballs forçats. Al camp hi van morir la seva germana, la seva mare i el seu pare.
Després del seu alliberament el 1945, va tornar a Hongria i es va unir al Partit Hongarès dels Treballadors per a construir una societat millor. Gràcies al seu coneixement de les llengües alemanya, anglesa i francesa va ser la responsable del comerç exterior de la indústria de l'acer del seu país.
Com altres supervivents de l'Holocaust, va romandre en silenci durant 45 anys fins que va començar a escriure sobre les circumstàncies de la seva experiència vital. El 2004 va visitar el Museu d'Auschwitz–Birkenau. El 2015, va assumir el paper protagonista d'una obra que representa la seva vida traduïda al llenguatge universal de la dansa. Al març de 2019, l'obra es va representar tant al teatre Vígszínház de Budapesta com a l'estranger. A més, va rodar un documental sobre el naixement de l'obra titulat L'eufòria d'existir.
Els seus llibres tracten de la dignitat, el respecte, l'amor i el comportament humà que, com Fahidi demostra amb el seu exemple, es poden preservar fins i tot en les situacions més desesperades.

## Obra publicada

* Anima Rerum – A Dolgok Lelke (2005)
* Die Seele der Dinge (2011)
* A Dolgok Lelke (2015)
* A Szerelem Alanya és Tárgya (2019)

## Referències

* ↑ «Murió a los 97 años Eva Fahidi-Pusztai, sobreviviente del Holocausto» (en espanyol europeu), 12-09-2023. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «¿Qué sucederá cuando fallezcan los últimos testigos del nazismo?» (en espanyol europeu). DW, 29-01-2019. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Éva Pusztai und Ivan Ivanji sind nun Weimarer Ehrenbürger» (en allemand). thueringer-allgemeine.de, 13-04-2009.
* ↑ «Auschwitz-Prozess: Dem Unsagbaren eine Stimme geben» (en alemany), 19-09-2013. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Sobrevivir a Auschwitz y relatar el horror nazi hasta el final» (en castellà), 25-01-2020. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «La supervivència d'Eva Fahidi, a 'L'eufòria d'existir' d'El documental». Segre, 08-12-2022. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Telenotícies - Judici del comptable d'Auschwitz». TV3, 21-04-2015. [Consulta: 23 desembre 2022].

## Bibliografia

* Thomas Gonschior, Christa Spannbauer, Le courage de vivre. Le message des survivants d'Auschwitz, Europa Verlag, Berlín, 2014 ISBN 978-3-944305-57-8.
# Castell de Maús

El castell de Maús està situat al terme municipal de Suera (Plana Baixa, País Valencià), és d'origen àrab com la resta dels de la serra i va ser construït en el segle xii.
Està situat sobre el turó Suera Alta, a una altura de 582 m. Per a accedir-hi és necessari creuar el nucli urbà a través de la carretera que condueix a Aiòder, una vegada passat el poble i abans de travessar el riu que hi ha a l'eixida, s'agafa una pista a l'esquerra que condueix pel marge dret del barranc de Castro. Continuarem per la pista fins a arribar a la font del mateix nom i des d'allí per la pista de damunt fins a arribar al castell. També s'hi pot accedir des d'una senda que hi ha poc abans d'arribar a Suera Alta.
El castell es troba en ruïnes, però la seua silueta retallada abruptament és una de les més cridaneres dels castells d'Espadà. Encara s'aprecien grans llenços de muralles i la part inferior del que fou la torre major.
És un castell associat a quatre alqueries musulmanes, a les quals donava protecció. Després de la conquesta, les alqueries van ser agrupades en un únic nucli urbà, l'actual Suera.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ «Nomenclàtor toponímic valencià». Generalitat Valenciana. [Consulta: 27 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Localització del castell de Maús a Google Maps
# José Manuel Soares

José Manoel Soares Louro (30 de gener de 1908 - 24 d'octubre de 1931), conegut com a Pépe, fou un futbolista portuguès de la dècada de 1920.
Fou 14 cops internacional amb la selecció portuguesa amb la qual participà en els jocs olímpics de 1928. Pel que fa a clubs, defensà els colors de CF Os Belenenses. Va morir molt jove amb 23 anys, sembla que per un menjar enverinat.

## Referències

* ↑ Pepe Tribute Page (Portuguès)
* ↑ Pépe Soares biography (Portuguès)
* ↑ Pepe Soares homage (Portuguès)
# Ingolstadt

Ingolstadt és una ciutat situada a la regió de Oberbayern, dins de Baviera, a Alemanya.
La primera universitat de Baviera va ser fundada aquí, per Lluís el Ric el 1472, convertint-se des de ben aviat en un centre de l'humanisme i després de la Contrareforma. Al segle xvi va ser la ciutat fortificada més gran de l'Imperi Alemany. Va sofrir diversos danys durant la Segona Guerra Mundial i actualment és coneguda per la fàbrica d'automòbils Audi, i per la seva refineria.

## Fills il·lustres

* Michael Tonsor (1540/46-1605/07) compositor, organista i mestre de capella.

## Monuments destacats

* Asamkisrche Maria de Victoria, seu de l'associació d'estudiants marians, al segle xviii.
* Kreuztor i murades. L'única porta que es conserva de les murades medievals.
* Liebfrauenmünster. Església del segle xv.
* Alte Anatomie. Antiga seu de la facultat de Medicina.
* Neues Schloss. Literalment, Castell Nou, del segle xv.
* Herzogskasten. Castell del segle xiii
* Altes Rathaus. Ajuntament. restauració del segle XVIII
* Moritzkirche. Església del segle XIV-XV