OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruta de Tamerlà (1399)

Per la campanya dels Set Anys, Tamerlà va seguir una ruta fins a hivernar al Karabagh.
La ruta de Timur des de la sortida de Samarcanda fou Kara Tupa, la muntanya, Kish (on va visitar altre cop la tomba del seu pare i del sant Shams al-Din Kelar), Tirmidh (on va visitar les tombes d'alguns sants), i va creuar el Jihun. Va seguir aleshores cap a Balkh acampant al prat de la fortalesa d'Henduana (propera a Balkh); a aquesta ciutat va visitar altres tombes de sants i es va allotjar amb el governador Yadghiar Barles. Després va marxar uns dies acampant a Sarek Kamish on se li van reunir els membres de la casa de Xah Rukh d'Herat: la princesa Melked Agha i la princesa Ghioer Shah Agha, amb els seus fills, entre els quals el petit Soyurgatmix, de 4 mesos, nascut de Melket Agha, que Timur encara no coneixia. Després va enviar al príncep Rustem amb dos mil homes cap a Shiraz, on governava el seu germà gran Pir Muhammad, amb ordre de sortir tots dos cap a Bagdad. A les planes de Kergherd i Ferargherd Timur va fer una cacera que va durar dos dies i on el propi Yazdi diu que va matar a un nombre excessiu de bèsties. Va seguir la ruta després per Nixapur i Bistam i d'alli es va dirigir cap a la província de Rayy. Allí va fer comparèixer a Miran Xah al que va destituir com a governador o virrei del Takhi-i-Hulagu.
Amb la disciplina restaurada, la marxa a l'oest va continuar. L'exèrcit va arribar als prats de Karabagh (via Kara Derra i Ardebil amb una cacera a les planes de Mughan); va acampar a la vora de l'Araxes, riu en el qual es va construir un pont de vaixells. Va distribuir les tropes i van acampar a Kuturkin, on hi havia la horda i senyoria d'Omartaban. Allí van acudir Sulayman Xah i Abu Bakr Mirza a fer reverència a l'emperador. A la zona va passar el hivern.

## Referències

* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, V, 2
* ↑ Tamerlane, Sword of Islam, Conqueror of the World, per Justin Marozzi
* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, V, 3
# Sad but True

«Sad but True» és el dotzè senzill de la banda estatunidenca Metallica, el cinquè i darrer extret de l'àlbum d'estudi, Metallica, i el van llançar el 8 de febrer de 1993.
Les lletres de la cançó estan basades en la pel·lícula Màgic (1978) i és considerada una de les millors de la banda. Per aquest motiu la van incloure en la compilació S&M tocant amb l'orquestra San Francisco Symphony. Ha estat versionada en diverses ocasions, destacant la realitzada per Kid Rock amb el títol «American Bad Ass» (2000), però també n'hi ha de realitzades per Apocalyptica, Snoop Dogg (rap), In Strict Confidence, Nickelback, Joey Belladonna, Bruce Kulick, Marco Mendoza, Eric Singer i Avenged Sevenfold.
# Sad ibn Ubada

Sad ibn Ubada ibn Dulaym (àrab: سعد بن عبادة بن دليم, Saʿd b. ʿUbāda b. Dulaym, literalment ‘Nèctar Segellat’) o, més senzillament, Sad ibn Ubada fou un prominent sàhib i ansarí musulmà de Medina, cap dels Banu Khazraj.
Va participar en la segona promesa secreta a al-Àqabah. No fou fins després que els pelegrins de Medina van deixar la ciutat, que els mequins s'assabentaren de la reunió a al-Àqaba. Van perseguir als pelegrins però només aconseguiren agafar a Sad ibn Ubada. El van torturar, però més tard fou rescatat per Mutim ibn Adi i Hàrith ibn Harb, amb els quals tenia relacions de comerç. Tanmateix se l'envià junt amb Sad ibn Muadh als jueus Banu Quraydha per veure si els jueus havien trencat el seu tractat amb els musulmans.
Sad ibn Ubada morí durant el califat d'Abu-Bakr. Aquest fet es coneix per l'incident següent: Sad va dividir tota la seva riquesa entre els seus fills però, després de morir, la seva muller va donar a llum un fill, ja en època d'Abu-Bakr; aleshores, un matí el futur califa Úmar es va trobar Abu-Bakr i li va dir: «He passat la nit sense dormir a causa d'aquest nou fill de Sad, perquè el seu pare no ha deixat res per a ell», i Abu-Bakr va respondre: «Vejam, anem a veure Qays ibn Sad [fill de Sad ibn Ubada] i li parlarem sobre el seu germà»; tots dos se n'anaren a veure Qays, que també era un company del profeta Muhàmmad com el seu pare i un home d'honor; quan li ho explicaren, Qays va dir: «Pel que fa al que Sad ha fet, mai no ho invalidaré; però m'agradaria que vosaltres dos sapigueu que la meva porció és per al meu germà petit».

## Referències

* 1 2 Death of Sa'd bin Ubadah and sharing of his inheritance
# Sad al-Din Köpek

Sad al-Din Köpek ibn Muhammad fou un funcionari de la cort seljúcida de Rum.
Tenia un càrrec important sota Ala al-Din Kaykubad I (1221-1237) arribant a ministre de treballs amb la missió de supervisar la construcció del palau de Kubadabad. Després va servir amb Giyath al-Din Kaykhusraw II sobre el que va exercir forta influència; per consolidar la posició del nou sultà va fer matar un general corasmi de nom Kirkhan i a dos germanastres i la mare del sultà; el 1238 el sultà el va enviar a ocupar Sumaysat; al retorn va fer matar dos oficials de la vella guàrdia, Kaymari i Kamyar.
El 1239 el sultà el va fer eliminar quan va considerar que tenia massa poder.

## Bibliografia

* Claude Cahen, Pre Ottoman Turkey, Londres 1968
* Hillenbrand, Carole. "Saʿd al-Dīn Köpek". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 13 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/sad-al-din-kopek-%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Sant Feliu de Bruguera

Sant Feliu de Bruguera és una obra del municipi de Ribes de Freser (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

De planta i orientació romànica, té una sola nau de volta apuntada, engrandida a la part de l'atri, a on s'allotja el cor. Té un absis i capelles laterals entre els contraforts. L'interior està arrebossat de blanc, els arcs de les capelles laterals tenen una decoració de falsos arcs puntats, imitant les dovelles de pedra. La volta de l'absis té pintades decoracions de falsos nervis de volta, el fons de l'absis és blanc, el que fa pensar que abans de la reforma litúrgica del Concili Vaticà II, existia algun tipus de retaule, les parets del presbiteri són estucades imitant pedra. Aquesta decoració, per la seva tipologia, deu correspondre a l'època entre les dècades de 1950-1960. L'exterior és de pedra vista i repicada a la façana, fent una lectura arquitectònica d'aquesta, es veu fàcilment la transformació que, en temps passats va sofrir la primitiva església romànica. Té un campanar adossat al qual s'accedeix des del cor, la teulada de l'església unificada amb l'absis, és de teula àrab amb dos vessants.

## Història

L'església, d'origen romànic, va fer d'aglutinant per a la creació del nucli rural de Bruguera.
En el segle xviii, aquesta va ésser engrandida com moltes de la comarca en aquesta època, veient-se fàcilment les traces d'aquestes intervencions.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Feliu de Bruguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Sant Feliu de Bruguera». Art Medieval. [Consulta: 8 febrer 2016].
# Samuel Sáiz Alonso

Samuel Sáiz Alonso (22 de gener de 1991) és un futbolista professional espanyol que juga com a mitjapunta o davanter pel Sivasspor turc.

## Referències

* ↑ Evans, Alex «VIDEO: Potential Leeds United signing Samuel Sainz [sic] in action». Yorkshire Evening Post, 23-06-2017 [Consulta: 25 juny 2017].
* ↑ Escar, Antonio. «Samu Sáiz y el Leeds United, muy cerca de llegar a un acuerdo» (en castellà). Sport Huesca, 24-06-2017. Arxivat de l'original el 29 d'agost 2018. [Consulta: 25 juny 2017].

## Enllaços externs

* Samuel Sáiz Alonso a BDFutbol
* Samuel Sáiz Alonso a La Preferente (castellà)
* Samuel Sáiz Alonso, Fitxa a Soccerway
# Sant Josep de la Llacuna

Sant Josep de la Llacuna és una obra del municipi de la Llacuna (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'estructura és d'una planta amb absis final, poligonal. El sostre és a doble vessant de teules i l'església és de pedra. Els costats laterals externs estan formats de 4 grans arcs cecs, que contenen dues finestretes, cadascun; A la part frontal, damunt l'entrada hi ha un campanar d'espadanya. Està situat al veïnat de Rofes, que és un petit nucli amb algunes cases de pagès que modernament ha esdevingut un conjunt residencial força urbanitzat. Aquesta obra és d'estil historicista amb elements neoromànics i neogòtics. Es creu que les pedres amb què es va construir aquesta església provenen d'una masia del municipi de Conesa, a la Conca de Barberà, dita mas del Joanot.

## Història

La data de construcció és l'any 1985.

## Referències

* 1 2 «Sant Josep de la Llacuna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
* ↑ «ROFES (La Llacuna - Anoia)». http://poblesdecatalunya.cat.+[Consulta: 2 setembre 2015].
# Sant Josep de Valloriola

Sant Josep de Valloriola és una petita capella de l'antic poble de Valloriola, pertanyent al terme comunal d'Òpol i Perellós, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada a la Vall Oriola, una petita vall a ponent del poble d'Òpol, a prop del límit oest del terme d'Òpol i Perellós.
És una capella petita, de planta rectangular, sense absis exempt. Està orientada de sud-est a nord-oest, amb un campanar d'espadanya a la façana sud-est.

## Referències

* ↑ La capella de Sant Josep de Valloriola en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «105 - Òpol i Perellós». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Òpol i Perellós». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 143. Sant Josep de Valloriola». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
# Sant Pere de Malpàs

Sant Pere de Malpàs és una església del poble de Malpàs, al municipi del Pont de Suert (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una nau de planta rectangular, aïllada al mig de la plaça.
S'han reformat les cobertes i façana principal. En aquesta la porta té un senzill arc de mig punt, rosetó a sobre i un campanar a la cantonada de llevant de base quadrada, també modificat.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Malpàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Sant Pere de Manyanet

Sant Pere de Manyanet és una església del poble de Manyanet, al municipi de Sarroca de Bellera (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de planta rectangular amb capelles i sagristia als laterals. La porta té un arc de mig punt i òcul il·lumina el cor i galeries laterals. La coberta de dues vessants és més baixa als costats. És interessant la base del campanar per les finestres espitllerades de tipus més antic. El campanar, aixamfranat a les cantonades té quatre finestrals amb campanes i la coberta vuitavada és de lloses de pissarra. Una part de la coberta s'ha reparat amb fibrociment (uralita).

## Referències

* ↑ «Sant Pere de Manyanet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Sant Pere de Mas del Gras

Sant Pere de Mas del Gras és una església amb elements neoclàssics del Pont de Suert (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella d'una nau amb volta d'arestós. La petita porta amb arc de mig punt té un òcul a sobre i una senzilla espadanya que remata la façana principal. La coberta és a dues vessants.
Forma part de les quatre edificacions que componen el Mas Gras, enlairada sobre un turonet, al costat d'un característic paller amb costers de fusta.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Mas del Gras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Sant Salvador de Sabadell

Sant Salvador de Sabadell és una església historicista de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Temple parròquia d'estil neoromànic amb alguns elements de gust gòtic. La composició està dominada per una torre quadrada exempta i un gran porxo d'accés. La façana està construïda amb pedra, és de paraments llisos i estructura compacte.
L'obra escultòrica és de Camil Fàbregas. Els temes dels capitells de la nau són religiosos, amb representació dels apòstols; els del cor amb àngels i músics; en el campanar els signes del zodíac i les quatre edats de l'home i en el claustre temes de Sabadell i un dedicat a la sardana.

## Història

L'edifici començà a construir-se l'any 1955. La pedra utilitzada és de les voravies de la ciutat, la dels capitells és pedra de Preixana.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Salvador de Sabadell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
* ↑ Pujadas Carreras, Aleix «Un homenatge a la sardana». Diari de Sabadell, 01-09-2022, pàg. 23.
# Schizothorax gongshanensis

Schizothorax gongshanensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1838. Fische aus Caschmir gesammelt und herausgegeben von Carl Freiherrn von Hügel, beschrieben von J. J. Heckel. Wien. Fische Caschmir. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schizothorax grahami

Schizothorax grahami és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 32 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu, 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yunfei, W., 1987. A survey of the fish fauna of the Mount Namjagbarwa region in Xizang (Tibet). P. 109-112, a S.O. Kullander i B. Fernholm (eds.) Proc. V Congr. Europ. Ichthyol., Estocolm, Suècia.
# Schizothorax dolichonema

Schizothorax dolichonema és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 32,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu, 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Chen, Y. i W. Cao, 2000. Cyprinidae: Schizothoracinae. p. 273-390. A: P. Yue, et al. (Eds).Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Pequín (Xina). 1-661.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Selim Hassan

Selim Hassan (àrab: سليم حسن, Salīm Ḥasan) (Mit Nagi, 15 d'abril de 1886 - ?, 30 de setembre de 1961) fou un egiptòleg egipci, que va realitzar excavacions a Guiza i Saqqara. És l'autor de nombroses monografies, inclosos els resultats dels seus treballs a Guiza.

## Trajectòria

Era originari de Mit Nagi, a la Governació d'Al-Daqahliyah, i es va graduar en 1913. Al Caire va intentar ocupar un lloc en el Museu Egipci, però no ho va aconseguir perquè estaven reservats als europeus. En 1921 va ser designat comissari del Museu gràcies a les pressions d'Àhmad Xafiq Paixà, ministre d'Obres Públiques.
En 1922 va viatjar a Europa acompanyant Àhmed Kamal Paixà per assistir a les celebracions del centenari de la traducció de la Pedra de Rosetta per part del francès Jean-François Champollion. Va visitar França, Anglaterra i Alemanya i va escriure nombrosos articles de premsa sobre el tema de les antiguitats egípcies en els museus europeus, i va divulgar els robatoris i saqueigs que s'havien produït, tal com va succeir amb el bust de Nefertiti conservat a Berlín.
En 1925, Àhmed Kamal Paixà va aconseguir convèncer el ministre d'Educació, Zaki Abu Al-Saud, d'enviar egipcis a diferents universitats estrangeres per estudiar arqueologia, i Selim Hassan es va incorporar al departament d'Estudis de Postgrau de La Sorbona. Es va diplomar en llengües orientals i idioma egipci antic (jeroglífics) al Col·legi catòlic i en el centre d'estudis del Louvre, i va acabar la seva missió a 1927 com a diplomat en llengua egípcia i en antiga religió egípcia per la Universitat de la Sorbona. Posteriorment va obtenir el seu doctorat el 1939 a Viena, i va ser el primer professor egipci d'egiptologia a la Universitat del Caire.

## Treballs

De tornada a Egipte, treballà a Guiza amb Hermann Junker, fins que va encapçalar les seves pròpies excavacions a Guiza i Saqqara. El 1939 havia estudiat més de dues-centes tombes, a més de diversos centenars d'elements d'interès arqueològic.
Salim Hassan va ser nomenat secretari general del Consell d'Antiguitats Egípcies. Fou el primer egipci que va obtenir aquest nomenament. Des d'aquest càrrec va intentar recuperar objectes robats i traslladats a l'estranger, però no ho va aconseguir.
En 1954 va estudiar l'efecte que tindria la futura Presa d'Assuan en els monuments de Núbia. Selim Hassan va ser triat en 1960 per unanimitat com a membre de l'Acadèmia de Ciències de Nova York.

## Obres publicades

* Encyclopedia of Ancient Egypt, en setze volums
* The solar-boats of Khafra, Excavations at Giza, season 1934-1935, N° 6, Servei d'antiguitats d'Egipte, El Caire, 1946.
* The great pyramide of Khufu and its mortuary chapel, Excavations at Giza, season 1938-1939, N° 10, Servei d'antiguitats d'Egipte, El Caire, 1960.
* The Sphinx: Its History in the Light of Recent Excavations

## Referències

* Hawass, Zahi. «Selim Hassan». A: Egyptian Art in the Age of the Pyramids. Ed. H.N. Abrams, 1999, p. 156-157. ISBN 0810965437.
# Seppois-le-Bas

Seppois-le-Bas (en alsacià Needersept) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 1.053 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 539 | 560 | 645 | 638 | 836 | 943 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1947-1977 | Edouard Braun | |
| 1977- | Francis Demuth | Divers droite |
# Seppois-le-Haut

Seppois-le-Haut (en alsacià Owersept) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2007 tenia 519 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 280 | 293 | 322 | 345 | 335 | 508 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Maxime Koeberle | |
| 2008- | Patrick Mercier | |
# Sergio Ahumada Bacho

Sergio Ahumada Bacho (Coquimbo, 2 d'octubre de 1948) és un futbolista xilè retirat de la dècada de 1970 que guanyà la Lliga xilena de futbol en quatre ocasions (1970, 1972, 1975, 1976) en diferents equips.
S'inicià al futbol professional a Deportes La Serena, on debutà el 1966 però no fou confirmat com a titular fins al 1968. A continuació fou adquirit pel Club Social y Deportivo Colo-Colo, on jugà entre 1970 i 1974, i fou campió de lliga els anys 1970 i 1972 i subcampió de la Copa Libertadores el 1973. També destacà als clubs Unión Española on fou subcampió de la Copa Libertadores i campió de lliga el 1975; i al club Everton on guanyà la lliga de l'any 1976.
Fou 29 cops internacional amb la selecció de Xile i marcà sis gols. Marcà l'únic gol xilè al Mundial de 1974, en un empat a 1 davant la RDA. A la selecció xilena formà una brillant parella d'atac al costat de Carlos Caszely.

## Referències

* ↑ Revista Estadio Nº 1.742 del 14 d'octubre de 1971, pàgines 38 a 41.
* ↑ Perfil a national-football-teams

## Enllaços externs

* Perfil a national-football-teams.com
* Perfil weltfussball.de Arxivat 2013-01-06 at Archive.is
* Partits internacionals
# Sergio Alejandro Díaz

Sergio Alejandro Díaz (Turón, Astúries, 9 de febrer del 1985) és un exfutbolista asturià, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria futbolística

Sergio Díaz es va formar al planter del Reial Oviedo. La temporada 2002/03 va jugar amb el filial de l'Oviedo i 15 partits amb el primer equip a Segona divisió. L'estiu de 2003 va fitxar pel Reial Madrid B on va jugar cinc temporades. L'estiu de 2008 va fitxar per l'Hèrcules CF de la mà de l'entrenador Juan Carlos Mandiá que el va tenir la temporada anterior al filial del Madrid. En la seva primera temporada a Alacant el jugador no va arribar a debutar a lliga a causa d'una greu lesió que el va mantenir allunyat dels terrenys de joc. Va debutar finalment amb l'Hèrcules en la temporada 2009/10, on va tornar després d'una temporada al Gimnàstic de Tarragona, finalment retirant-se el 2013 al Real Avilés. Una lesió acabaria saldant-se amb la retirada definitiva el 2013.

## Referències

* ↑ «Sergio Díaz vuelve al Hércules» (en castellà). Marca, 11-07-2029. [Consulta: 14 desembre 2014].
* ↑ «Sergio Díaz no supera la revisión médica» (en castellà). La Voz de Avilés, 13-08-2010. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Sergio Díaz completa la parcela central de la defensa» (en castellà). Real Avilés Club de Fútbol, 13-07-2013. [Consulta: 14 desembre 2014].