OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Phalacrocorax

Phalacrocorax és un gènere d'ocells de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae). Alguns autors han considerat que aquest gènere abraça tots els corbs marins, però altres els han separat fins en tres, afegint Microcarbo i Leucocarbo. El gènere Phalacrocorax agrupa les espècies amb més grandària de la família. En general són de colors foscos, bruns o negres, però també hi ha espècies amb zones blanques, o encara moderadament acolorides.

## Taxonomia

Aquest gènere està format per 30 espècies, incloent les que altres inclouen el gènere Leucocarbo:
* Corb marí emplomallat (Phalacrocorax aristotelis).
* Corb marí imperial (Phalacrocorax atriceps).
* Corb marí orellut (Phalacrocorax auritus).
* Corb marí guaner (Phalacrocorax bougainvilliorum).
* Corb marí neotropical (Phalacrocorax brasilianus).
* Corb marí de l'illa de Campbell (Phalacrocorax campbelli).
* Corb marí del Cap (Phalacrocorax capensis).
* Corb marí del Japó (Phalacrocorax capillatus).
* Corb marí gros (Phalacrocorax carbo).
* Corb marí carunculat (Phalacrocorax carunculatus).
* Corb marí de l'illa de Stewart (Phalacrocorax chalconotus).
* Corb marí de les Auckland (Phalacrocorax colensoi).
* Corb marí de Featherston (Phalacrocorax featherstoni).
* Corb marí de Tasmània (Phalacrocorax fuscescens).
* Corb marí de l'Índia (Phalacrocorax fuscicollis).
* Corb marí cama-roig (Phalacrocorax gaimardi).
* Corb marí de les Galápagos (Phalacrocorax harrisi).
* Corb marí de Magallanes (Phalacrocorax magellanicus).
* Corb marí ullgroc (Phalacrocorax neglectus).
* Corb marí de Socotra (Phalacrocorax nigrogularis).
* Corb marí de les Chatham (Phalacrocorax onslowi).
* Corb marí pelàgic (Phalacrocorax pelagicus).
* Corb marí de Brandt (Phalacrocorax penicillatus).
* Corb marí pigallat (Phalacrocorax punctatus).
* Corb marí de Macquarie (Phalacrocorax purpurascens).
* Corb marí de les Bounty (Phalacrocorax ranfurlyi).
* Corb marí negre (Phalacrocorax sulcirostris).
* Corb marí de màscara roja (Phalacrocorax urile).
* Corb marí de barbeta roja (Phalacrocorax varius).
* Corb marí de les Kerguelen (Phalacrocorax verrucosus).
Al segle xix es va extingir el corb marí d'ulleres (Phalacrocorax perspicillatus).

## Referències

* ↑ Sibley and Monroe 2nd edition (1996)
* ↑ IOC World Bird Names, version 7.01
* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Pisto (Salsa)

La salsa pisto o pistou (Provençal: pisto (occità clàssic), Mistralencː pistou) és una salsa provençal freda feta de cloves d'all, alfàbrega fresca, i oli d'oliva. És similar a la salsa pesto típica de la Ligúria, tot i que sense formatge. Algunes versions modernes de la recepta inclouen formatges durs.

## Etimologia i història

En el dialecte provençal de l'occità, pisto significa "batut".
La salsa és semblant al pesto genovès, el qual és tradicionalment fet d'all, alfàbrega, pinyons, formatge pecorino ratllat de Sardenya, i oli d'oliva, aixafats i barrejats junts amb un morter. La diferència clau entre el pisto i el pesto és l'absència de formatge en el primer.

## Ús

El pisto és un condiment típic de la cuina provençal, sovint associat amb el plat sopa al pisto, similar a la sopa minestrone, que pot incloure mongetes blanques, mongetes verdes, tomàquets, patates i pasta. El pisto s'incorpora només abans de servir la sopa.
En algunes regions es fan servir formatges dur de llet d'ovella. A Niça, s'utilitza el Gruyère. Els formatges "filamentats" no s'utilitzen car fonen en fills llargs dins de líquids calents (com la sopa de pisto).

## Referències

* ↑ Wolfert, Paula «Còpia arxivada». Food and Wine, 01-07-2006. Arxivat de l'original el 2019-04-19 [Consulta: 12 octubre 2020]. «In the Provençal dialect, pistou means 'pounded.'»
* 1 2 , 1992. ISBN 0-679-73897-5.
* ↑ , 1992, p. 369–370. ISBN 0-679-73897-5.

## Vegeu també

* El chimichurri argentí és una salsa similar feta amb julivert

## Enllaços externs

* Soupe au Pistou, Wolfgang Puck
* Soupe au Pistou, Paula Wolfert Arxivat 2019-01-22 a Wayback Machine.
# Picot de Stierling

El picot de Stierling (Dendropicos stierlingi) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita el bosc miombo del sud de Tanzània, nord de Moçambic i Malawi.
# Picot de capell gris

El picot de capell gris (Colaptes auricularis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita els boscos de l'oest de Mèxic.
# Període

«Període» té aquests significats:
* En física, període d'oscil·lació
* En geologia, període geològic
* En astronomia, període orbital
* En estadística i enginyeria, període de retorn
* Menstruació
* Període de la taula periòdica, cada una de les fileres de la taula periòdica dels elements.
# Períclasi

La períclasi és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la períclasi. Anomenada així per Arcangelo Scacchi el 1841, (del grec περικλάω), perquè es trenca el seu voltant, en al·lusió a l'escissió. És un mineral d'òxid de magnesi rar.

## Classificació

La períclasi es troba classificada en el grup 4.AB.25 segons la classificació de Nickel-Strunz (4 per a Òxids (hidròxids, V [5,6] vanadats, arsenits, antimonurs, bismutits, sulfits, selenits, telurits, iodats); A per a Metall: Oxigen= 2:1 i 1:1 i B per a M:O = 1:1 (i fins a 1:1,25); amb només cations petits a mitjans; el nombre 25 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 4.2.1.1 (4 per a òxids simples i 2 per a AX; 1 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La períclasi és un òxid de fórmula química MgO. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5. La morfologia sovint octaèdrica, amb menys freqüència cub-octaèdrics o cúbica, rares vegades dodecaedre. En general, els grans irregulars o arrodonits.

## Formació i jaciments

Es troba generalment com un component de calcàries dolomítiques metamorfosades. Es pot hidratar i alterar a brucita i altres minerals de magnesi, com magnesita, per l'acció de la humitat en condicions atmosfèriques normals. S'ha descrit en xenòlits de pedra calcària alterats en el volcà Monte Somma. S'ha descrit a Amèrica del Nord, Àfrica, Europa i Àsia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Periclase» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Marquet, Lluís. Novetat i Llenguatge. Barcelona: IEC, 2011. Arxivat 2012-10-30 a Wayback Machine.
* ↑ «General Periclase Information». WebMineral.com.

## Bibliografia

* Scacchi, A. (1841) Della periclasia, nuova specie di minerale del monte di Somma. in Memorie Mineralogische e Geologische, (Napoli): 23-32.
* Palache, C., Berman, H., Frondel, C. (1944) The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana Yale University 1837-1892, Volume I: Elements, Sulfides, Sulfosalts, Oxides. John Wiley and Sons, Inc., New York. 7th edition, revised and enlarged: 499-501.
* Hazen, R.M. (1976) Effects of temperature and pressure on the cell dimension and X-ray temperature factors of periclase. American Mineralogist: 61: 266-271.
* Boiocchi, M., Caucia, F., Merli, M., Prella, D., Ungaretti, L. (2001) Crystal-chemical reasons for the immiscibility of periclase and wüstite under lithospheric P,T conditions. European Journal of Mineralogy: 13: 871-881.

## Enllaços externs

* (synthetic green periclase) Dsef.de Arxivat 2016-03-13 a Wayback Machine. (anglès)
* (synthetic green periclase) Mineralienatlas.de (anglès)
# Phlyctimantis keithae

Phlyctimantis keithae és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Tanzània.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Howell, K. 2004. Phlyctimantis keithae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Phlyctimantis

Phlyctimantis és un gènere de granotes de la família Hyperoliidae.

## Taxonomia

* Phlyctimantis boulengeri
* Phlyctimantis keithae
* Phlyctimantis leonardi
* Phlyctimantis verrucosus

## Referències

* IUCN (anglès)
# Plaça de Gràcia (Manlleu)

La Plaça de Gràcia és una plaça de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una plaça porticada de 65 m de llargada i 33 m d'amplada amb planta baixa i dues plantes, amb una interessant articulació dels diversos espais urbans que connecta, oberta per un costat curt a l'avinguda de la Diputació i travessada pel carrer Umbert que enfoca la façana principal de l'església de Nostra Senyora de Gràcia i connectada per dos passatges que són continuació dels porxos del carrer Voltregà.
El porxo té una profunditat constant de 3,80 m i una alçada d'una planta. Cada unitat de porxo es correspon amb una divisió de parcel·la d'amplada aproximada 6,75 m. Originàriament la solució volumètrica observava la reducció d'altura en les cantonades i una peculiar organització de les fondàries edificables, que provenia de les tipologies d'habitatges utilitzades. La façana tipus de la planta baixa i dues plantes s'articula amb el porxo en planta baixa amb arc rebaixat, un balcó corregut en planta primera i amb dues obertures sense decoracions i al segon pis destaquen les obertures a manera de galeria.

## Història

El barri de Gràcia es creà a conseqüència de les destrosses que fan provocar els aiguats d'octubre de 1940. Les primeres cases es van inaugurar a l'estiu de 1944 construïdes per la Diputació Provincial de Barcelona i "l'Obra Sindical del Hogar".

## Referències

* 1 2 3 «Plaça de Gràcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Peterandresenita

La peterandresenita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom del col·leccionista de minerals noruec Peter Andresen, qui va trobar el mineral per primera vegada.

## Característiques

La peterandresenita és un òxid de fórmula química Mn₄Nb₆O$_{19}$·14H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5. És el primer hexaniobat natural. És una mica semblant química i visualment als heteropoliniobats menezesita i aspedamita. També és químicament semblant a la hansesmarkita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu d'Història Natural de la Universitat d'Oslo, a Noruega, amb els números de catàleg: 43490 i 43492, i a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 64008.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera de granit A/S de la localitat de Tuften, a Larvik (Vestfold og Telemark, Noruega), on es presenta com a cristalls equidimensionals, de transparents a translúcids ataronjats, de fins a 1 mm, amb una ratlla taronja pàl·lida i una lluïssor vítria a resinosa. També ha estat descrita a l'àrea de Brandberg, dins la regió d'Erongo (Namíbia).

## Referències

* ↑ «Peterandresenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 gener 2022].
# Peter Žiga

Peter Žiga (Košice, 27 de juliol de 1972) és un polític i economista eslovac, militant del partit Direcció - Socialdemocràcia (SMER-SD), que des de 2016 exerceix de ministre d'Economia d'Eslovàquia, en el tercer gabinet de Robert Fico. Entre 2012 i 2016 ocupà el càrrec de ministre de Medi Ambient d'Eslovàquia.

## La vida

Entre 1990 i 1995 estudià a la Facultat d'Administració d'Empreses de la Universitat d'Econòmiques de Bratislava a Košice. L'any 1991, durant els seus estudis, realitzà un curs per a estudiants d'Europa de l'Est sota els auspicis de la Union Bank of Switzerland a Sankt Gallen. Després de la seva graduació administrà diversos empreses eslovaques i estrangeres.
Žiga està casat i té 2 fills. Parla eslovac, anglès, alemany i rus.

## Activitat política

Després de les eleccions legislatives eslovaques de 2006 fou escollit membre del Consell Nacional de la República eslovaca. Des del 19 de juliol de 2006 exercí la funció de secretari d'Estat del Ministeri d'Economia d'Eslovàquia.
A les eleccions de 2010 també fou escollit membre del Consell Nacional, on feu de president de la Comissió de control de la intel·ligència militar.
Després de les eleccions de 2012 es convertí en ministre de Medi Ambient.
Als següents comicis nacionals, a les eleccions de 2016, fou triat com a ministre d'Economia. Aquell mateix any, el portal EurActiv el classificà entre les 40 persones més influents del sector energètic eslovac.

## Referències

* ↑ «Peter Ziga» (en anglès). Govern d'Eslovàquia. [Consulta: 17 desembre 2012].
* ↑ «Zverejnili 40 najvplyvnejších ľudí slovenskej energetiky» (en eslovac). Aktuality.sk. [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «Kto sú najvplyvnejší ľudia slovenskej energetiky?"» (en eslovac). Euractiv.sk. Arxivat de l'original el 2016-09-17. [Consulta: 24 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Direcció-Socialdemocràcia - Biografia de Peter Žiga (eslovac)
* Consell Nacional - Biografia de Peter Žiga (eslovac)
* Osobnost.sk - Biografia de Peter Žiga Arxivat 2016-11-25 a Wayback Machine. (eslovac)
# Podocarpus neriifolius

Podocarpus neriifolius és una espècie de conífera de la família Podocarpaceae nadiua dels sud-est asiàtic i Oceania.

## Característiques

Pot arribar a créixer uns 10–15 mentre d'alçada, encara que ocasionalment s'han observat individus més alts en boscos tropicals i subtropicals ben desenvolupats, sempre entre els 650-1.600 metres d'altitud.
Es un arbre monoic amb una escorça fibrosa de color bru grisosa, que s'exfolia, i el ramatge estès, a voltes disposat en verticils. Les fulles són alternes, coriàcies, lanceolades, sovint lleugerament corbades, de 10-20 x 0,9-2 cm, amb la base cuneada en un pecíol curt i l'àpex acuminat; les fulles joves poden ser una mica més amples i amb l'àpex obtús. Són de color verd fosc brillant a l'anvers i més clar al revers, amb el nervi central marcat en ambdós cares foliars.
El cons masculins es presenten individualitzats o formant grups de 2 o 3, sempre sèssils, de 2,5-5 cm de llargària. Tanmateix, els cons femenins són pedunculats, axil·lars i solitaris, d'1-2 cm de llargària.
A Cambodja existeixen exemplars nans de tan sols 2-4 metres d'alçada, que es donen en els boscos que són a uns 1.000 metres d'altitud.

## Distribució

Aquesta espècie pot trobar-se a l'Índia, el Nepal, Xina, Myanmar, Tailàndia, Laos, Cambodja, Vietnam, Malàisia, Indonèsia, Brunei, Illes Filipines, Papua Nova Guinea, Illes Salomó, i a les Illes Fiji.

## Etimologia

El seu nom col·loquial en Khmer és srô:l. El mot Podocarpus prové del grec podos (ποδος) = peu; karpos (καρπός) = fruit, perquè els fruits naixen sobre un peu carnós, mentre que el nom de l'espècie, neriifolius, esdevé del gènere Nerium i del llatí folium = fulla, a causa del paregut de les seues fulles amb les del baladre.
* Exemplar del Jardí Botànic de Koishikawa (Tòquio, Japó)
* Fulles semblants al baladre
* Fruits

## Referències

* ↑ Dy Phon Pauline, 2000, Plants Used In Cambodia, printed by Imprimiere Olympic, Phnom Penh
* ↑ «Podocarpus neriifolius (brown pine) description». [Consulta: 11 juny 2023].
* http://www.arbolesornamentales.es/Podocarpusneriifolius.htm
# Picot negre robust

El picot negre robust (Campephilus robustus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids. Habita al Brasil, el Paraguai i Argentina, en zones de boscos.
Aquesta espècie mesura al voltant de 31 cm de longitud. Recorda en aspecte a la propera espècie Campephilus melanoleucos i a Campephilus leucopogon. Comparteix amb aquestes dues espècies l'iris groc i el bec fort, recte i agut, de color ivori.
# Picot negre pitblanc

El picot negre pitblanc (Dryocopus javensis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la selva humida del sud-oest i sud-est de l'Índia, centre i sud de Corea, des del sud de la Xina, cap al sud, a través del Sud-est Asiàtic fins Sumatra i illes properes, Borneo, Natuna, Java, Bali i Filipines.
# Pierre Galet

Pierre Galet (Mònaco, 28 de gener de 1921 - Montpeller, 30 de desembre de 2019) va ser un expert en viticultura. Va escriure nombroses obres de referència sobre la vinya i el vi. Juntament amb Viala i Vermorel és considerat un dels ampelògrafs més importants del segle xx i «pare» de la descripció científica de les varietats de la vinya. Va començar l'estudi i l'inventari a França i ha continuat als cinc continents on aviat va ser reconegut com a expert.
Durant quaranta anys va ensenyar a l'Escola Superior Nacional d'Agronomia de Montpeller.

## Obres

Entre 1956 i 1964, Galet va publicar Cépages et vignoble de France, un catàleg de quatre volums de varietats franceses de raïm. El 1977 i el 1982, va publicar dos volums de Maladies et parasites de la vigne, sobre diverses malalties i paràsits de raïm, seguit de la cinquena edició del seu manual Précis de viticulture el 1988.
El 2000, Galet va publicar el Dictionnaire encyclopédique des cépages, un catàleg de gairebé deu mil varietats de raïm d'arreu al món. Va desenvolupar un sistema descriptiu molt precís vasat en tots els elements de la planta: la forma, els contorns i les característiques de les fulles, pecíols, brots noves, puntes dels brots, la forma del penjolls, així com el color, la mida, el nombre de llavors i el sabor de les uves. Va treballar molt en identificar els sinònims internacionals i les variants regionals dels noms del mateix cep.

## Premis i reconeixement

Pel seu treball en l'avanç de la viticultura i l'ampelografia, Galet va ser promogut oficial de l'Ordre du Mérite Agricole. El 1983, l'Office interprofessionnel national des vins (OIV) li va concedir un premi de reconeixement especial per al conjunt de la seva obra.

## Referències

* ↑ Puig i Vayreda, Eduard «Algunes referències històriques de la varietat garnatxa al'Empordà» (pdf). Dossiers Agraris. Institució Catalana d'Estudis Agraris, 18, 2015, pàg. 9-18. ISSN: 2013-9772.
* ↑ Urgell, Gemma. «Irene Alemany: “Al món del vi, les dones hem hagut d'engegar projectes propis per demostrar que també hi tenim molt a dir”». Surt de Casa, 06-03-2018. [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ «Pierre Galet, le pape des cépages». Ouest France, 02-08-2015.
* ↑ Trévoux, Michèle «Ampélographie: L'émouvant hommage à  Pierre  Galet». Vitisphère, 08-04-2016.
* ↑ Galet, Pierre. Précis de viticulture : à l'usage des ingénieurs agronomes, des etudiants en agronomie et en oenologie des techniciens des lycées agricoles et des professionnels de la viticulture (en francès). 7a edició eixamplada i corrigida. Montpellier: Pierre Galet, 2000, p. 602. ISBN 290277110X.
* ↑ Galet, Pierre. Dictionnaire encyclopédique des cépages (en francès). París: Hachette Pratique, 2000, p. 935. ISBN 2012363318.

## Enllaços externs

* Lenfant, Robin «Pierre Galet : "Le merlot était considéré comme un cépage secondaire avant le XIXe siècle"» (intervista). La revue du vin de France, 2015.
# Pierre Frogier

Pierre Frogier (Nouméa, 16 de novembre del 1950) és un polític caldoche de Nova Caledònia. El seu pare era d'origen tahitià i un dels seus avis, Édouard Dalmayrac, fou alcalde de Nouméa el 1943-1947. El 1974 es llicencià en dret a Dijon, el 1976 fou substitut del procurador de la República al Tribunal de Nouméa. El 1988 deixà el càrrec per a dedicar-se als negocis immobiliaris.
Mentre fou estudiant a Dijon es va unir als Joves Republicans Independents (1969-1974) i quan tornà a Nova Caledònia amb Pierre Maresca fundà Generació Social i Liberal. El 1977 s'uní al Reagrupament per Caledònia dins la República de Jacques Lafleur i fou membre de l'Assemblea Territorial de Nova Caledònia. Formà part del govern presidit per Dick Ukeiwé (1984-1985) i de 1987 a 2001 fou escollit alcalde de Mont-Dore. També fou president provisional de la nova assemblea de la Província del Sud (1987-1988).
Després dels Acords de Matignon de 1988 fou escollit membre del Congrés de Nova Caledònia a les eleccions de 1989. Va revalidar el seu escó a les eleccions de 1995 i 1999. Durant aquest període fou president del Congrés de Nova Caledònia el 1995-1997 i president del govern de Nova Caledònia el 2001-2004. Després de la derrota del seu partit a les eleccions de 2004 Jacques Lafleur va dimitir i es va fer càrrec de Reagrupament-UMP, molt afeblit per l'escissió d'Avenir ensemble.
Aleshores decidí renovar les estructures del partit i mostrar una postura crítica amb l'Acord de Nouméa, alhora que mantingué un agre enfrontament amb els independentistes canacs en voler avençar el referèndum d'autodeterminació el 2008 i no el 2014 com s'havia acordat. A les eleccions provincials de 2009 va dirigir una coalició de forces lleialistes que el va dur a la presidència de la Província del Sud.

## Enllaços externs

* Pàgina de Pierre Frogier a l'Assemblea Nacional
| Precedit per: Simon Loueckhote | President del Congrés de Nova Caledònia 1995 - 1997 | Succeït per: Harold Martin |
| Precedit per: Harold Martin | President del Congrés de Nova Caledònia 2007 - 2009 | Succeït per: Harold Martin |
| Precedit per: Philippe Gomès | President de la Província del Sud 2009 - | Succeït per: en el càrrec |
# Picot de clatell groc vermell

El picot de clatell groc vermell (Chrysophlegma miniaceum) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la selva i boscos densos de la Península Malaia, Borneo, Sumatra i petites illes properes.
# Pila de níquel i hidrur metàl·lic

Una pila de níquel i hidrur metàl·lic (abreujat, Ni-MH) és un tipus de pila o bateria elèctrica recarregable en què l'electròlit és alcalí, l'ànode és un compost de níquel i el càtode és un aliatge metàl·lic capaç d'absorbir hidrogen.

## Medi ambient

    Són similars a les de níquel i cadmi, però més respectuoses amb el medi ambient, ja que no contenen aquest darrer element, especialment tòxic.

## Capacitat

    Poden magatzemar un 30 % més que les piles de Ni-Cd.

## Carregadors

    En principi, requereixen un tipus específic de carregadors, ja que els de les piles de Ni-Cd no són compatibles. Tanmateix, ja hi ha al mercat carregadors ambivalents.

## Aplicacions

    Són útils en electrònica recreativa perquè els seus electrodes es poden soldar sense problemes.

## Exemples d'ús

    És el tipus de bateria que porta l'automòbil híbrid Prius.

## Efecte memòria

    La disminució del voltatge degut a descàrregues repetides pot passar, però és reversible mitjançant repetides recàrregues.

## Referències

* ↑ Toyota Prius - Característiques tècniques (Comproveu "Bateria") Arxivat 2007-06-13 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Depressió del Voltatge ("Efecte memòria")». Duracell.com. [Consulta: juliol 2007]. (anglès)

## Enllaços externs

* Guias Ebay - Pilas Ni-MH Cómo saber si son buenas? Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine. (castellà)
* Baterias - Generalidades (castellà)
* BatteryUniversity.com Conceptes bàsics sobre càrrega de bateries (anglès)
* Tractament de piles i temes relacionats (anglès)