OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont del Rossinyol

El pont del Rossinyol és un pont de Sant Quirze Safaja (Moianès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El pont situat damunt l'antic Rossinyol, porta cap al monestir de Sant Miquel del Fai per la porta del Rossinyol. Segueix el tipus d'esquena d'ase, corrent a l'època, format per un arc de mig punt rebaixat. La calçada del pont és de doble pendent poc pronunciada a la banda d'entrada i més pronunciada al cantó d'accés a la rampa. L'intradós és de paredat força regular, el pont té trams fets amb còdols, llosetes de pedra i amb llambordins. A l'arrencada de l'arc, a costat i costat, té trompes que actuen com a descàrrega de l'arc.

## Història

El priorat va ser secularitzat l'any 1567 pel papa, i va posar-lo en mans de l'ardiaconat menor de la catedral de Girona. Aquests varen fer algunes millores en el monestir. Una de les més importants és la construcció del pont i del pas de la foradada que facilita l'accés al monestir, anteriorment es feia per les anomenades escales de Sant Miquel, que eren uns graons de fusta fets per estaques clavades a la paret. Aquestes reformes es varen fer al voltant de l'any 1592, com ens ho indica la inscripció de la llinda de l'arcada del pas de la foradada.

## Referències

* 1 2 «Pont del Rossinyol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Pont del Regne de València

El Pont del Regne de València està ubicat a la ciutat de València, i comunica dos grans vies: les avingudes Regne de València i França. És una obra de l'enginyer Salvador Monleón Cremades.
El pont té una llargada de 220 metres, el més llarg de la ciutat. Les seues dues entrades estan adornades per quatre escultures monumentals en bronze, conjunt escultòric anomenant els guàrdies del Pont
Va ser inaugurat el desembre del 1999 per l'alcaldessa Rita Barberà.

## Vegeu també

* Llista de ponts de la ciutat de València

## Referències

* ↑ (...) Puente del Ángel Custodio, obra del ingeniero Arturo Piera. Ressenya a la revista Arte y Libertad. (castellà)
* ↑ lo más destacado y por lo que se le conoce, es por las cuatro gárgolas de inspiración gótica que custodian la entrada y salida, son los guardianes del puente, estatuas de bronce diseñadas por el ingeniero autor del proyecto, Salvador Monleón Arxivat 2007-05-27 a Wayback Machine.. (castellà)
* ↑ En Diciembre del año 1999, la alcaldesa de Valencia Rita Barberá inaugura el Pont del Regne en la capital del Turia, que presenta en sus dos entradas un conjunto de cuatro esculturas ciclópeo-mitológicas, "Los guardianes del Puente", obra del escultor de nuestra Asociación Joan Martí Arxivat 2009-03-02 a Wayback Machine. (castellà) Pàgina de l'associació Fond d'Art d'Ontinyent.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Cristianisme a Etiòpia

El cristianisme a Etiòpia data de l'antic Regne d'Aksum, quan el rei Ezana va adoptar per primera vegada la fé.
El cristianisme representa al voltant del 60% de la població d'Etiòpia, segons el cens de 1994. Els membres de l'Església ortodoxa de Tewahedo etíop representen el 50% de la població. La resta de cristians són principalment protestants, però també membres d'altres esglésies ortodoxes o catòliques.

## Història

Al segle IV Etiòpia adopta el cristianisme com a principal cultura, esdevenint la segona civilització que ho fa, essent posterior a Armènia, que l'imposa com a religió. Es creu que en època dels apòstols el cristianisme arriba a la ciutat etíop d'Axum. Oficialment, es creu que va ser Sant Frumenci qui va portar el missatge de Déu a Etiòpia des de Roma. Però va ser més complicat, ja que va ser emboscat i esclavitzat juntament amb el seu germà pel rei d'Axum d'aquell moment. Allà, van servir de copers fins a la mort del governant, que els atorgà la llibertat. Tot i ser lliures, la reina els va demanar que restessin en el país per fer de tutors de l'hereu d'Axum, Ezana. En haver d'educar al futur emperador, els va donar peu a expressar obertament la seva religió, i així van començar a cristianitzar diversos etíops. Quan Ezana creix, el germà de Frumenci torna a Alexandria, la seva ciutat, i demanà al governador Atalasia que enviés a un bisbe a continuar l'expansió de la seva religió. Aquest va pensar que el més correcte era convertir Frumenci i que continués ell mateix el que havia començat. Així doncs, amb l'ajuda d'alguns missioners comencen a expandir i a expressar amb més intensitat les seves creences. Va tenir molta efectivitat, es van construir moltes esglésies i fins i tot el mateix rei va ser batejat. A partir d'aquest moment, el cristianisme seria la religió oficial del país.
Fins i tot es creu que la mateixa Arca de l'Aliança, que conté els Deu manaments atorgats a Moisès pel mateix Déu està guardada allí. Aquesta creença prové de quan la reina de Sabà va quedar-se embarassada del rei Salomó. Diversos anys després, el seu fill, anomenat Menelik I, amb l'excusa que el rei Salomó era el seu pare, però no l'havia criat, es va veure amb dret a robar l'Arca de l'Aliança custodiada al temple de Salomó. I des d'aquell moment es creu que l'arca resideix a l'església de Tsion Mariam, i és vigilada per un home que té com a objectiu custodiar l'arca fins a la seva mort, que serà succeït per una altra persona.

## Referències

* ↑ Alain Gascon «Éthiopie : la croix contre la croix. Fédéralisme et prosélytisme des Églises penté» (en francès). Hérodote, 119, 2005/4 [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en francès), 1994. [Consulta: 23 novembre 2015].
* 1 2 3 «¿Está en Etiopía la legendaria Arca de la Alianza?» (en castellà), 01-08-2018. [Consulta: 12 desembre 2019].
# Fraisse d'Agot

Fraisse d'Agot (en occità Fraisse d'Agot, en francès Fraisse-sur-Agout) és un municipi occità del Llenguadoc situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.
# Leptolalax alpinus

Leptolalax alpinus és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Datong, Y. & Guanfu, W. 2004. Leptolalax alpinus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 d'abril del 2008.
# L'Alzina Rodona

L'Alzina Rodona és un veïnat de la comuna vallespirenca d'Arles, a la Catalunya del Nord.
És al llarg de la carretera general a l'extrem nord-est del terme, a l'esquerra del Tec, a prop del límit amb el terme dels Banys d'Arles i Palaldà.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «8 - Arles». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Arles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ L'Alzina Rodona en els ortofotomapes de l'IGN
# Biblioteca Manuel de Pedrolo

La Biblioteca Manuel de Pedrolo és una biblioteca pública ubicada al municipi de Sant Pere de Ribes (Garraf). Va ser inaugurada el 25 d'abril de 1999. Forma part de la Xarxa de Biblioteques Municipals, conjuntament amb la Biblioteca Josep Pla, l'altra biblioteca municipal.
Està ubicada en els baixos d'un bloc de pisos i ocupa dues plantes, amb un total de 1.100 m2 de superfície construïda. A la planta baixa hi ha el vestíbul, la sala polivalent, la sala de música i revistes i l'àrea general. També hi ha una vitrina amb el Drac de tres caps de Sant Pere de Ribes. A la primera planta hi ha la sala infantil i l'àrea de treball intern.
Amb anterioritat a la inauguració de la Biblioteca Manuel de Pedrolo al nucli de Ribes hi havia la Biblioteca de La Caixa, inaugurada l'1 de març de 1953 a la Plaça Marcer. El 1993 es va tancar definitivament la biblioteca de "La Caixa" i el seu fons va ser traspassat a l'Ajuntament de Sant Pere de Ribes per a formar part de la nova biblioteca municipal.

## Serveis

* Projecte Biblioteca i Escola: és un projecte de formació d'usuaris adreçat als alumnes de primària de les escoles de Sant Pere de Ribes, en funcionament des del 2001. Al curs 2003-2004 es va convocar un concurs públic per la creació de la mascota de les biblioteques de Sant Pere de Ribes. La guanyadora va ser l'Esther Alsina. Tot seguit es va fer un concurs per trobar nom a la mascota, que va passar a anomenar-se Bibliol.
* Maletes viatgeres: és un servei que la biblioteca ofereix als centres educatius. Consta d'una maleta plena de documents per a petits i grans (llibres, revistes, cds i dvds) que els alumnes s'emporten a casa durant una setmana per tal que tota la família en gaudeixi. És una manera d'apropar la lectura a tota la família.

## Referències

* ↑ Dades generals biblioteca a bibliotecavirtual.diba.cat
* ↑ Sant Pere de Ribes : recull d'informació sobre el municipi. Sant Pere de Ribes: Ajuntament de Sant Pere de Ribes, 1999.
* ↑ «El Projecte Biblioteca Escola (PBE): el proyecto de formación de usuarios de la biblioteca municipal Manuel de Pedrolo de Sant Pere de Ribes». [Consulta: 10 abril 2015].
* ↑ «Biblioteques municipals». Ajuntament de Sant Pere de Ribes. [Consulta: 21 gener 2018].

## Enllaços externs

* Blog de la Biblioteca Manuel de Pedrolo
* Blog infantil de les Biblioteques de Sant Pere de Ribes
# Les Maçanes

Les Maçanes és un indret del terme municipal de Talarn, al Pallars Jussà.
Està situat a l'extrem occidental del terme, entre el barranc del Juncar (oest) i la llau de les Maçanes (est), a la qual dona nom. És a ponent de los Seixells i a llevant de los Bacs., al nord-oest de Tremp i a l'oest de Talarn.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Linux Malware Detect

Linux Malware Detect (LMD) és un escànner de ''malware'' alliberat sota llicència GNU GPLv2, que se centra en les amenaces en entorns de servidor. Utilitza sistemes de detecció d'intrusions a la xarxa per extreure el malware que s'utilitza activament en els atacs i generar firmes de detecció. Les firmes que LMD utilitza són xifrades amb el hasH MD5 i coincideix amb el patró hexagonal, el que facilitat la seva exportació a moltes d'altres eines com ClamAV.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Linux Malware Detect (LMD) (anglès)
* Guia d'instal·lació, configuració i ús Arxivat 2015-10-04 a Wayback Machine. per a GNU/Linux.
# Lessogórskoie

Lessogórskoie (en rus: Лесогорское) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 341 habitants. Pertany al districte d'Uglegorsk.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Llora (grup de bolets)

Les llores són un grup de cualbres de mida mitjana a gran; carn mitjanament consistent i dolça; barret de color sovint grisenc, violeta blavós o verd, algun cop (llora mostelina) brunenc; làmines blanques, o bé greixoses o bé fràgils, la cama més aviat curta i la carn dolça.

## Espècies de llores

Les espècies de llores més corrents són:
* Russula cyanoxantha, llora morada
* Russula cyanoxantha f. cutefracta, llora morada pigada
* Russula cyanoxantha'' f. '' peltereaui, llora verda de Peltereau
* Russula parazurea, llora blavenca
* Russula ilicis, llora d’alzina gran
* Russula pseudoaeruginea, llora d’alzina petita
* Russula amethystina, llora d’ametista
* Russula monspeliensis llora d’estepa
* Russula heterophylla, llora forcada
* Russula aeruginea, llora gris verdosa
* Russula grisea, llora grisa
* Russula ionochlora, llora lila
* Russula mustelina, llora mostelina
* Russula vesca, llora rosada
* Russula virescens, llora verda

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
# Llista de monuments de l'Aude

Llista de monuments de l'Aude (Llenguadoc-Rosselló) registrats com a monuments històrics, bé catalogats d'interès nacional (classé) o bé inventariats d'interès regional (inscrit).
A data 31 de desembre de 2009, l'Aude comptava amb 471 monuments històrics, dels quals 125 són catalogats i 346 inventariats.
La llista es divideix per districtes, a més del municipi de Carcassona:
* Llista de monuments del districte de Carcassona
** Llista de monuments de Carcassona
* Llista de monuments del districte de Limós
* Llista de monuments del districte de Narbona

## Referències

* ↑ Base Arquitectura Mérimée
* ↑ «Patrimoine et architecture: Chiffres clés 2011» (en francès). Ministère de la Culture et de la Communication. [Consulta: 18 juliol 2011].
# Leòcares el Vell

Leòcares (en llatí Leochares, en grec antic Λεωχάρης) fou un escultor grec, un dels màxims representants de l'escola tardana atenenca dirigida per Escopes de Paros i Praxíteles.
Plini el Vell l'esmenta junt amb Policles, Cefisòdot i Hipatòdoros a la 102 olimpíada, el 372 aC.
Va treballar al monument funerari de Mausol de Cària, el Mausoleu d'Halicarnàs, segons Plini i Vitruvi, i també va servir a Filip II de Macedònia pel monument commemoratiu de la victòria de Queronea el 338 aC. La seva obra mestre fou el rapte de Ganimedes, en bronze, que va tenir moltes còpies la majoria en marbre i pedra. Segons la descripció de Plini, l'àliga que es va emportar Ganimedes semblava tenir una cura especial per no ferir al noi amb les seves urpes. A una base de marbre trobada a Itàlia hi havia la inscripció ΓΑΝΥΜΗΔΗΞ ΛΕΟΧΑΠΟΥΞ ΑΘΗΝΑΙΟΥ que prova que Leòcares era d'Atenes.
Pausànias també esmenta algunes de les seves obres: una estàtua de Zeus i una representació del poble atenenc (Ζεὺς καὶ Δῆμος) al Pireu, un altre Zeus a l'Acròpoli d'Atenes, i un Apol·lo al Ceràmic. Plini parla d'un Júpiter "tonans" al Capitoli, i un Apol·lo amb diadema; i Vitruvi d'una estàtua colossal de Mart a l'acròpoli d'Halicarnàs.
De les seves estàtues de persones, les més famoses van ser les de Filip II, Alexandre el Gran, Amintes, Olímpies i Eurídice, fetes de vori i or, i col·locades al Filipeion, un edifici circular a l'Altis, el bosc sagrat d'Olímpia erigit per Filip II per la seva victòria a Queronea, segons descriu Pausànias. També va fer una estàtua d'Isòcrates d'Atenes, que era a Eleusis i suposadament l'estàtua d'un esportista de nom Autòlic (més dubtosa per problemes cronològics).
Se li atribueix també l'escultura en bronze original, després reproduïda en marbre, coneguda com l'Apol·lo del Belvedere.

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Leochares a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 749-750
# Lišov

Lišov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1235.
# Liúblino

Liúblino (en rus: Люблино) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 223 habitants. Es troba al districte rural de Khankaiski.

## Referències

* ↑ Plantilla:Публикация
* ↑ «Село Люблино Ханкайский район Приморский край». Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 23 gener 2014].
# Lloret ratpenat de Sulawesi gros

El lloret ratpenat de Sulawesi gros (Loriculus stigmatus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos poc densos i pobles de Sulawesi i illes properes.
# Lloret ratpenat de Sri Lanka

El lloret ratpenat de Sri Lanka (Loriculus beryllinus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i medi urbà de Sri Lanka.
# Llista de personatges al True Crime: New York City

Hi ha un gran nombre de personatges que apareixen a l'argument del True Crime: New York City. El videojoc ha estat doblat per diversos actors coneguts com pot ser Laurence Fishburne, Christopher Walken, i Mariska Hargitay. El primer videojoc de la saga va ser, True Crime: Streets of LA, hi sortia el rapper Snoop Dogg on al True Crime: New York City surt com a Redman.

## Personatges de la història principal

* Marcus Reed
* Terrence "Terry" Higgins
* Agent especial Gabriel Whitting
* Victor Navarro
* Tinent Deena Dixon
* Kev Lar
* Redman

## Personatges de la Màfia de Palerm

* Vincent Tuzzi
* Candy

## Personatges del Club President

* Lionel "Benjamin" Jones
* Kobi

### The Presidents

* Grant
* Hamilton

## Personatges del Càrtel de Magdalena

* Magdalena Rojas (Teresa Castillo)
* Rey

## Personatges de Shadow Tong

* Leeland Shen
* Vivian Shen
* Lin

## Informants

* Isaiah "The King" Reed (El Rei)
* Madam Cassandra Hartz
* Fareed "Freddie" Abdul Salaam

## Enllaços externs

* (anglès) Biografies dels personatges del True Crime: New York City
# Lo Boix

El Taller d'indústria de Lo Boix és un jaciment arqueològic data en el paleolític inferior localitzat al municipi de Peramola. Està situat en una terrassa fluvial del riu Segre.

## Descripció

Situat a una explotació agropecuària del municipi de Peramola (Alt Urgell) i datat al paleolític inferior mitjà (120 000 – 50 000 ane), el jaciment consisteix en un conjunt d'indústria sobre còdol situat a una terrassa quaternària del Segre. A la terrassa, els còdols es troben agrupats formant petites aglomeracions. La indústria que es troba és de tipus microlític, concretament, choppers, chooping-tools i bifacials, tallats en roques dures locals que apareixen en la mateixa terrassa, especialment les cornubianites. El material aflora periòdicament durant la remoció de terra en la realització de les tasques agrícoles. Pels voltants també es troben un gran nombre de destrals i fragments de destrals polides, però no formen concentracions clares. Se interpreta com un centre de producció i d'explotació lítica.

## Descobriment i història de les intervencions arqueològiques

La primera intervenció es du a terme a finals del desembre de 2004. Fruit d'una prospecció superficial dels terrenys afectats pel Projecte de la Variant d'Oliana, se realitza una intervenció preventiva a càrrec de l'empresa arqueològica Àtics SL i finançada per la Direcció General de Carreteres. L'any 2005 es dugué a terme una intervenció preventiva a càrrec de la mateixa empresa, Àtics SL, i patrocinada per l'empresa SUMMA SA en la zona motivada pel projecte de "Concentració parcel·lària de la zona regable de Peramola i Bassella". Durant la prospecció en la zona no es documentà cap material arqueològic en superfície.

## Troballes

El material aflora periòdicament durant la remoció de terra en la realització de les tasques agrícoles. Pels voltants també es troben un gran nombre de destrals i fragments de destrals polides, però no formen concentracions clares. Actualment, tot el material es troba a Cal Rutxé (Peramola)

## Vegeu també

* Prehistòria a Catalunya
* Jaciments mesolítics i paleolítics de l'Alt Urgell

## Referències

* ↑ Taller d'indústria de Lo Boix, Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya
* Generalitat de Catalunya- Extranet eGIPCI.

## Bibliografia

* Memòria prospecció arqueològica superficial en terrenys afectats per Variant d'Oliana (2004/12). Arxiu Àrea Coneixement i Recerca.
* Memòria prospecció arqueològica, projecte: “Concentració parcel·lària de la zona regable de Peramola i Bassella, octubre 2005". Arxiu DGPC.
* FÍGULS, A. et alii. "Estudi de la potencialitat del riu Segre en la cadena operativa de la indústria lítica polida del neolític mitjà". A: Fàbregas, L. III Col·loqui d'Arqueologia d'Odèn (el Solsonès): Darreres investigacions al Prepirineu lleidatà 2009-2011: Odèn 27, 28 i 29 de maig de 2011. Solsona: Museu Diocesà i Comarcal de Solsona, 2013. pp 27-34.
# Lothar Claesges

Lothar Claesges (Krefeld, Rin del Nord-Westfàlia, 3 de juliol de 1942) va ser un ciclista alemany que fou professional entre 1965 i 1966. Es dedicà principalment al ciclisme en pista.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, tot guanyant una medalla d'or en la prova de persecució per equips, junt a Ernst Streng, Karlheinz Henrichs i Karl Link. En aquests mateixos Jocs finalitzà en sisena posició en la prova del quilòmetre contrarellotge.
El 1962 i 1964 es proclamà campió del món amateur de persecució per equips.
Claesges va morir el 12 de novembre de 2021, a l'edat de 79 anys, a la seva ciutat natal de Krefeld

## Palmarès

* 1962
** Campionat del món de persecució per equips amateur, amb Ehrenfried Rudolph, Bernd Rohr i Klaus May
* 1964
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Tòquio en persecució per equips
** Campionat del món de persecució per equips amateur, amb Ernst Streng, Karlheinz Henrichs i Karl Link
* 1966
** Vencedor d'una semietapa de la Setmana Catalana

## Enllaços externs

* Fitxa de Lothar Claesges a sitiodeciclismo.net

## Referències

* ↑ «Lothar Claesges». Cycling Archives. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Trauer um Lothar Claesges» (en alemany). , 23-11-2021 [Consulta: 9 gener 2022].
# Lo Vaulmièr

Le Vaulmier és un municipi francès situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia

El 2007 la població de fet de Le Vaulmier era de 85 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills. La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 119 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 80 eren segones residències i 1 estava desocupat. 118 eren cases i 1 era un apartament. Dels 38 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Vaulmier el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 12 |
| 4 | 75 a 79 | 12 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 28 eren actives i 20 eren inactives. De les 28 persones actives 27 estaven ocupades (18 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 20 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Le Vaulmier hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.