OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Odiáxere

Odiáxere és una població rural i una de les freguesies del municipi de Lagos, amb 31,85 km² d'àrea i 2.984 habitants (al cens del 2011). La densitat de població n'és de 93,7 h/km². Va ser elevada a la categoria de vila l'1 de juliol del 2003. Limita amb les freguesies de: Mexilhoeira Grande (al nord-est), Alvor (a l'est), Sâo Sebastião (Lagos) (a l'oest), Bensafrim (al nord-oest). En la dècada dels 1950 Odiáxere s'escrivia "Odeáxere".

## Patrimoni

* Església Parroquial d'Odiáxere
* Ria d'Alvor, lloc Natura 2000

## Cultura

A la primeria del segle XXI aquesta vila és escenari d'una obra escrita per una conterrània, Maria do Rosário Bago d'Uva, Poble en la meua memòria, gents i oficis. En aquest llibre l'autora ens transporta a la vida d'aquest llogaret als anys 1950: algunes tècniques de treball són descrites fil per randa.
En relació amb Odiáxere, Maria do Rosário escriu:
    "Sentir encara l'olor bucòlic del passat, d'estepes i de tabac de nit i de pa bla de matinet..."
    "Sentir l'olor de poesia que no puc trobar hui enmig de la confusió..."
    "Sí hi havia poesia, en el rodar de les veles del molí, en l'aigua corrent per la sénia, en el batre de la roba a la pedra del riu..."

## Població

Població de la freguesia d'Odiáxere :
| 1864 | 1878 | 1890 | 1900 | 1911 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2011 |
| 1 011 | 1 128 | 1 337 | 1 499 | 1 520 | 1 723 | 1 799 | 1 854 | 1 886 | 2 157 | 2 343 | 2 613 | 2 368 | 2 522 | 2 984 |

## Referències

* ↑ «Lei n.º 11-A/2013 (Reorganização administrativa do território das freguesias)».
* ↑ «Lei n.º 84/2003».
* ↑ «Igreja Matriz de Odiáxere».
* ↑ «Povo na Minha Memória Gentes e Ofícios» (en portuguès). [Consulta: 7 setembre 2021].
* ↑ Instituto Nacional de Estatística (Recenseamentos Gerais da População) - https://www.ine.pt/xportal/xmain?xpid=INE&xpgid=ine_publicacoes.

## Enllaços externs

* http://www.cm-lagos.pt/portal_autarquico/lagos/v_pt-PT/menu_municipe/orgaos_autarquicos/juntas_freguesia/odiaxere/
# Imatge de Sant Miquel Arcàngel

La Imatge de Sant Miquel Arcàngel és una escultura pública eclèctica de Sant Hilari Sacalm (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Imatge situada en una roca (en un esquei que fa la pedra) que hi ha de camí al Sobirà.
Està situada en un conjunt rectangular de pedra, d'aproximadament d'un metre.
Representa l'arcàngel Miquel amb el braç enlaire i brandant l'espasa en actitud de lluita contra el dimoni (representat com un drac). El contorn del bloc de pedra en el que està situada l'escultura està envoltat per un ferro forjat.
L'escultura està molt malmesa, degut al pas del temps i de la guerra.
Al peu de la imatge hi ha una inscripció que ja no es llegeix bé.

## Història

Es diu que la imatge fou col·locada pels amos del Castell de Villavecchia el 1891 per agrair a Sant Miquel l'haver sortit il·lesos d'un accident quan la tartana en la que viatjaven va volcar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Imatge de Sant Miquel Arcàngel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Folgensbourg

Folgensbourg (en alsacià Folgeschburg) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 727 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 524 | 532 | 600 | 590 | 581 | 633 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | Rémy Stempflin | |
| 2001- | Max Delmond | |
# María Linares y Fernández

María Linares y Fernández (Madrid, c. 1636 - Alcalá de Henares, 22 de febrer de 1706) de nom religiós María de San Pablo, va ser una religiosa carmelita descalça castellana.
Nascuda a la vila de Madrid, era filla d'Alonso Linares i d'Isabel Fernández. Vestí l'hàbit de llega al convent de la Imatge d'Alcalá de Henares el 1654, on també va professar el 3 de maig de 1656. Va ser destinada a la cuina, on va servir durant molts anys de manera destacada, tenint especial cura de les germanes malaltes del convent. Foren notables també les seves virtuts, com la caritat o el fet de vestir austerament. La seva fama de virtuts va ser tan gran que hom afirma que en vida va ser protagonista d'alguns miracles i prodigis obrats per mediació divina, entre els quals hi ha el fet que un dia combregant l'hòstia del sacerdot anés directament a la boca de Linares, sense que ho arribés a saber el mossèn. El 1693, es va torçar el peu i, a causa de la seva edat avançada, va ser rellevada de les tasques i, uns anys més tard, el 22 de febrer de 1706, va morir amb més de 70 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 375.
* 1 2 3 4 5 Portilla y Esquivel, Miguel de. Historia de la ciudad de Compluto, vulgarmente, Alcalá de Santiuste, y ahora de Henares (en castellà). vol. 3. Alcalá de Henares: José Espartosa, 1728, p. 108-109.
* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 4. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1791, p. 57-58.
# Llengües canaanites

Les llengües canaanites constitueixen una subfamília del grup semític nord-occidental, una de les més documentades per les inscripcions de la Bíblia, els escrits del judaisme i troballes arqueològiques. Es diferencien d'altres idiomes del grup per la presència de l'article en forma de prefix h- i un canvi vocàlic de [a] a [o] en els inicis de l'evolució històrica d'aquestes llengües, entre altres trets.
Les llengües d'aquest grup són l'ammonita, el moabita, l'edomita, el fenici i l'hebreu, essent aquest darrer l'únic que no s'ha extingit. Estan documentades des del 2000 aC, si bé només a partir del segle xviii es va procedir a una arqueologia i reconstrucció filològica fiables, a partir de testimonis parcials.

## Classificació

* Fenici — extingit
** Púnic — extingit
* Ammonita — extingit
* Moabita — extingit
* Edomita — extingit
* Hebreu
** Hebreu bíblic — llengua de la lectura de la Torà, revifada en l'hebreu modern
*** Hebreu tiberià — llengua litúrgica
** Hebreu mixnaic — llengua de la lectura del Talmud i d'altres textos rabínics
** Hebreu medieval
** Hebreu mizrahí — parlat a Israel, Iemen, Iraq i a la diàspora
** Hebreu teimani — llengua dels jueus iemenites
** Hebreu sefardí — base de la pronúncia normativa estàndard de l'hebreu modern
** Hebreu asquenazita — pervivent en la llengua moderna
** Hebreu samarità — parlat a Holon, Tel-Aviv i Nablus
** Hebreu modern — llengua oficial de l'estat d'Israel
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
# Holtzheim

Holtzheim (en alsacià Holse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 2.750 habitants.
Forma part del cantó de Lingolsheim, del districte d'Estrasburg i de la Strasbourg Eurométropole.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.673 | 1.922 | 2.097 | 2.082 | 2.292 | 2.750 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Stoeffler | |
# Mario Curletto

Mario Curletto (Liorna, 13 de setembre de 1935 - Liorna, 22 de desembre de 2004) fou un tirador d'esgrima italià, especialista en floret, que va competir durant les dècades de 1950 i 1900.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de plata en la prova del floret per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, va disputar dues proves del programa d'esgrima, quedant eliminat en sèries en ambdues.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món d'esgrima de 1958.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Mario Curletto». [Consulta: 4 agost 2023].
# Weldon (Illinois)

Weldon és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 440 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weldon tenia 440 habitants, 186 habitatges, i 130 famílies. La densitat de població era de 629,2 habitants/km².
Dels 186 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.000 $ i la renda mediana per família de 46.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 20.851 $. Aproximadament el 3,1% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weldon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weldon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Foxborough (Massachusetts)

Foxborough és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2007 tenia 16.298 habitants.
La ciutat és coneguda a tot el país per tenir el Gillette Stadium, l'estadi dels New England Patriots de la NFL i dels New England Revolution de la Major League Soccer.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Foxborough tenia 16.246 habitants, 6.141 habitatges, i 4.396 famílies. La densitat de població era de 312,4 habitants/km².
Dels 6.141 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,9% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 28,4% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.323 $ i la renda mediana per família de 78.811$. Els homes tenien una renda mediana de 51.901 $ mentre que les dones 35.748$. La renda per capita de la població era de 32.294$. Entorn del 2,3% de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Foxborough». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Foxborough». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mas de Llanada

El Mas de Llanada és una masia d'Amposta inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt d'edificis de planta rectangular. El magatzem està fet de parets de totxo arrebossades i emblanquinades, i està cobert per teulada a doble vessant de teula àrab.
L'habitatge és de planta rectangular, de totxo arrebossat i emblanquinat. A la planta baixa hi ha una porta lateral i presenta un ràfec de teula àrab. A la façana est hi ha un porxat i al primer pis un rellotge de sol. El primer pis té dos nivells i una galeria, coberta amb un arc rebaixat amb motllura tot al voltant, a manera de finestra, i a cada banda una petita finestra. També hi ha una galeria oberta, amb un seguit d'arcs de mig punt i terrassa. A les cantonades davanteres, a l'alçada del començament de la teulada hi ha un petit ràfec de teula àrab.

## Història

A l'heretat de la Llanada, vers el 1800 estaven localitzades les Salines Reials, que sortiren a subhasta a la segona desamortització (1871). Era propietat del Marquès de Tamarit abans de l'explosió arrossera, fet que ocorre a partir de 1860, en què una sentència reial, del 10 de maig, permet el conreu de l'arròs amb una base jurídica. Aquest mas correspondria a l'època de les grans explotacions en què els propietaris es fan habitatges a les finques per poder seguir de prop el treball dels seus camps.

## Referències

* 1 2 3 «Mas de Llanada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Llengua geogràfica

La llengua geogràfica, també coneguda per diversos altres termes (eritema migrant de la llengua, glossitis migratòria benigna, glossitis areata exfoliativa, plaques migratòries transitòries benignes) és una trastorn inflamatori de la membrana mucosa de la llengua, normalment a la superfície dorsal (un tipus de glossitis). És un trastorn comú, que afecta aproximadament un 2-3% de la població general. Es caracteritza per zones de depapil·lació llisa i vermella (pèrdua de papil·les linguals) que migren amb el pas del temps. El nom prové de l'aspecte similar al mapa, amb les zones que s'assemblen a les illes d'un arxipèlag. Es desconeix la causa, però és totalment benigne i no hi ha cap tractament curatiu. No és habitual que la llengua geogràfica pugui provocar una sensació de cremada a la llengua, per la qual cosa s'han descrit diversos tractaments amb poques proves formals d'eficàcia.

## Referències

* 1 2 Mangione, Salvatore. Physical Diagnosis Secrets: With STUDENT CONSULT Online Access. Elsevier, 2012, p. 604–605. ISBN 978-0323112116 [Consulta: 12 novembre 2012].
* ↑ Ship, Jonathan A.; Plantilla:Fitzpatrick 6/coauthors «Chapter 112: Biology and Pathology of the Oral Mucosa». A: Freedberg. Fitzpatrick's Dermatology in General Medicine.. 6th. McGraw-Hill, 2003, p. 1208. ISBN 0-07-138067-1.
* ↑ Desai, A. B.; Vishwanathan, J. Textbook Of Paediatrics. India: Orient Blackswan, 1989, p. 405. ISBN 978-8125004400 [Consulta: 12 novembre 2012].
# Hodoscopi

Un hodoscopi (del grec "hodos" camí i "skopos" observador) és un instrument utilitzat com a detector de partícules per a registrar el pas de partícules carregades i determinar les seves trajectòries. Els hodoscopis es caracteritzen per tenir moltes capes o segments; la combinació dels quals permet no solament la detecció de la partícula sinó també enregistrar la seva trajectòria a través de l'aparell.
El component típic del detector és una peça de material centellejador, el qual emet llum al pas d'una partícula carregada a través seu. La llum de centelleig pot ser convertida en un senyal elèctric per un tub fotomultiplicador (PMT) o per un díode PIN. A més d'informació de les coordenades espacials de la partícula, en alguns sistemes la intensitat de la llum, proporcional a l'energia dipositada, és emprada per a mesurar el tipus de partícula i/o la seva energia, després de calibrar el detector.
Els hodoscopis es troben entre els detectors més senzills per a determinar la trajectòria de partícules carregades. Tanmateix, la seva resolució espacial és limitada per la mida dels segments. En aplicacions on la resolució espacial és important, els hodoscopis han estat superats per altres detectors com cambres de fils i cambres de projecció de temps que són més precisos.

## Referències

* ↑ «PP4SS exhibits -- The Cosmic Ray Hodoscope». [Consulta: 15 novembre 2021].
# Margaret

«Margaret» té aquests significats:
* Margaret (Alabama), localitat estatunidenca a l'estat d'Alabama
* Margaret (pel·lícula de 2009), telefilm britànic dirigit per James Kent sobre la vida de Margaret Thatcher
* Margaret (pel·lícula de 2011), drama romàntic estatunidenc dirigit per Kenneth Lonergan
* Margaret (revista), revista japonesa de manga publicada entre 1988 i 1990
# Nicasi Çorita (Zorita)

Nicasi Çorita o Zorita (Aragó? ca. 1545 – Tarragona? ca. 1593) va ser un compositor i mestre de capella. Treballà i visqué a València fins a l’any 1578, en què fou nomenat mestre de capella de la catedral de Tarragona. Va romandre onze anys al capdavant del magisteri tarragoní.
El 1584, mentre encara estava en actiu, va publicar una col·lecció de trenta-dos motets a quatre veus i vint a cinc veus sota el títol Liber Primus...Motectorum quae partim quaternis, partim quinis vocibus concinantur. És l’únic llibre de motets publicat a Barcelona durant el segle XVI. També es conserven un credo a quatre veus i una Salve Regina. Aquesta última és completa i es conserva a València.

## Referències

* ↑ «Nicasio Zorita». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Nicasio Zorita». Répertoire International des Sources Musicales (RISM). [Consulta: 5 gener 2021].

## Bibliografia

* Història de la Música Catalana, Valenciana i Balear IX.
# Masia Quer

La Masia Quer és una masia del municipi de Bagà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia orientada a migdia d'estructura coberta a dues aigües amb teula àrab. Està organitzada en planta baixa, dos pisos superiors i golfes. Destaca el gran nombre d'obertures, arcs de mig punt alineats amb la resta. El parament és a base de carreus de pedra sense desbastar units amb morter i deixats a la vista. Fou bastida al segle xviii i segueix l'esquema clàssic de les masies, incorporant elements de les cases senyorials tals com la gran quantitat de finestrals d'arc de mig punt amb balcons de ferro forjat, finestres allindanades i diferenciació de nivells mitjançant una cornisa.

## Història

El lloc de Quer és documentat des del 984, com un dels límits parroquials de l'església de Sant Miquel de Sant Llorenç prop de Bagà. La masia s'esmenta el 1384 i fou habitada durant tota l'època medieval i moderna. L'actual construcció és de finals del s. XVIII.

## Referències

* 1 2 «Masia Quer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2016].
# Lletra (música)

La lletra és el conjunt de paraules que conformen una cançó; solen estar agrupades en versos. La persona que escriu la lletra és el lletrista. El seu significat pot ser explícit o bé implícit; de fet, algunes lletres són abstractes –i, fins i tot, inintel·ligibles–, emfatitzant així la forma, l'articulació, la mètrica i la simetria d'expressió. Els lletristes de formes tradicionals de música tals com òpera (els llibrets) s'anomenen llibretistes.

## Referències

* ↑ «Lletra (música)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «llibretista». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Vegeu també

* MetroLyrics
* Lira
Viccionari
# Hodori

Hodori (en coreà: 호돌이) fou la mascota oficial dels Jocs Olímpics d'estiu realitzats a la ciutat de Seül (Corea del Sud) l'any 1988.
L'estilitzada mascota va ser dissenyada per Kim Hyun com un amistós tigre, representatiu de les amistoses i hospitalàries tradicions del poble coreà. El nom de la mascota fou escollit entre 2.295 suggeriments enviats pel públic. "Ho" deriva de la paraula coreana "horangi" (en coreà: 호랑이) que significa "tigre", i "dori" és un diminutiu coreà assignat als nens.
Al costat d'Hodori també es dissenyà la seva companya, "Hosuni", però rares vegades es va utilitzar.
"Hodori" és també el nom de l'Equip Nacional coreà de demostració de taekwondo, que també utilitza el tigre Hodori com al seu símbol.

## Enllaços externs

* (anglès) Hodori the Tiger Arxivat 2011-12-08 a Wayback Machine.
# María Pérez Araújo

María Pérez Araújo (Vigo, 1 d'agost de 1997), més coneguda esportivament com María Araújo, és una jugadora de bàsquet gallega.
Es formà al planter del Club Celta Bosco on competí amb catorze anys a la Lliga Femenina 2. La temporada 2015-16 fitxà per l'Universitario Ferrol, debutant a la Lliga Femenina. Després de jugar a la Lliga polonesa amb el Wisla Cracòvia, fitxà per l'Spar Citylift Girona la temporada 2019-20. Amb el club gironí guanyà una Copa de la Reina (2021), una Supercopa d'Espanya (2022) i dues Lligues catalanes (2019, 2020). Internacional amb la selecció espanyola en categories de formació, es proclama campiona d'Europa sub-18 (2015) i sub-20 (2017, essent escollida MVP del torneig i membre del quintet ideal). Amb l'absoluta és internacional des de 2017, amb la qual ha participat als partits de classificació pels Eurobasket de 2019 i 2023.
Entre d'altres reconeixements, ha sigut escollida millor esportista gallega de l'any (2017) per la Secretaria General de l'Esport de la Xunta de Galícia.

## Referències

* ↑ Rodríguez, Raúl. «De mayor quiero ser como mamá» (en castellà). Faro de Vigo, 17-11-2013. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «María Araújo, una progresión a pasos agigantados» (en castellà). FEB, 20-10-2016. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ Verdaguer, Marc. «Araújo, primer fitxatge de l'Uni». Diari de Girona, 26-05-2019. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ Fernández Torró, Francesc. «María Araújo aplica l'any opcional de contracte». Esmaixada.cat, 25-05-2022. Arxivat de l'original el 2023-06-20. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «María Araújo: “El MVP es para todo el equipo”» (en castellà). FEB, 16-07-2017. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Lucas Vázquez e María Araújo, deportistas galegos do ano» (en gallec). Galiciae, 18-04-2018. [Consulta: 8 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de María Araújo - FEB
* Fitxa de María Araújo - Selección Femenina Absoluta
# Ogígia

Ogígia és una illa esmentada a L'Odissea d'Homer. Hi habitava la nimfa Calipso, filla del tità Atles, que es va enamorar de l'heroi grec Odisseu i el va retenir durant set anys, oferint-li convertir-se en immortal si acceptava quedar-se amb ella a l'illa. Tanmateix, a instàncies d'Atenea, protectora d'Odisseu, Zeus va decretar que Calipso havia de deixar partir l'heroi. Hermes va portar a Calipso l'ordre de Zeus, i Odisseu va abandonar l'illa en una petita embarcació.
La localització geogràfica d'aquesta illa, com la d'altres llocs esmentats a l'Odissea, no es coneix amb certesa. El geògraf Estrabó considerava que Ogígia es trobava en algun punt del pèlag de l'Atlàntic. També Plutarc va situar l'illa a l'Atlàntic.
Interpretacions més tardanes han relacionat Ogígia i Esqueria amb l'Atlàntida. A la seva Història d'Irlanda, publicada el 1865, Roderic O'Flaherty es va referir a Irlanda com a Ogígia. Altres hipòtesis modernes identifiquen l'illa homèrica amb la maltesa Gozo, amb l'illot Perejil o amb Othonoí, a Corfú.

## Referències

* ↑ Estrabó Geografia i.2.18.
* ↑ Unamuno, Miguel de «España-Perejil y la isla de Calipso». El País, 25-07-2002 [Consulta: 21 juliol 2010].
* ↑ Voyatzis, G.; Petris, T.; Desipris, G.. «Ozoní». A: Corfú y Paxós (en espanyol). Koropi (Àtica): Toubi's, 2007, p. 158-159. ISBN 978-960-540-742-1.