OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Olga Martínez i García

Olga Martínez García (Barcelona, 4 de desembre de 1944) és una jugadora de basquetbol catalana, ja retirada.
Formada al Club Banesto, l'any 1969 va incorporar-se a la Unió Esportiva Mataró. Hi va jugar set temporades, guanyant tres lligues espanyoles de forma consecutiva i formant part del cinc inicial de l'equip juntament amb Carme Famadas i Joaquima Cot. Va ser internacional amb la selecció espanyola de bàsquet en tres ocasions. Entre d'altres reconeixements, ha sigut distingida com a Històrica del Bàsquet Català l'any 2012.

## Palmarès

* 3 Lligues espanyoles de bàsquet femenina: 1972-73, 1973-74, 1974-75

## Referències

* ↑ «Olga Martínez García». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La llarga història del bàsquet femení de Mataró en categoria estatal». El Tot Mataró i Maresme, 06-06-2018. [Consulta: 18 octubre 2019].
* ↑ «Llista complert dels Històrics del Bàsquet Català» ( PDF). Fundació del Bàsquet Català. Arxivat de l'original el 2018-12-10. [Consulta: 6 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa de Olga Martínez García - Selección Femenina Absoluta
# Sant Andreu de Llar (església nova)

Sant Andreu de Llar és l'església, antigament sufragània del poble nord-català de Llar, del terme comunal de Canavelles, de la comarca del Conflent.
Està situada en el mateix poble de Llar, al costat de llevant del centre de la població.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «28 - Canavelles i Llar». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 12. Sant Andreu de Llar». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Canavelles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere; Puigferrat i Oliva, Carles. «Canavelles: Sant Andreu de Llar». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995, p. 545-546 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ L'església nova de Sant Andreu de Llar en els ortofotomapes de l'IGN
# Pot del pebre del tresor de Hoxne

El Pot del pebre del tresor de Hoxne, conegut com el "Pot del pebre de l'emperadriu", tot i que ara no semble representar una emperadriu, és un "piperatorium" d'argent, parcialment daurat, i data de prop del 400. Es trobà formant part del Tresor de Hoxne, Suffolk, el novembre de 1992, i es troba al Museu Britànic, on és normalment exhibit. És una estatueta buida d'argent que representa la part superior del cos d'una dona. Té un mecanisme que permet carregar pebre o altres espècies per la base i després salpebrar els aliments. El mecanisme no mol el pebre i té un disc rotatiu amb tres posicions. Una posició permet omplir-lo; una altra té orificis fins per a permetre l'aspersió del pebre i una altra tanca el potet. Aquest objecte fou triat per a la sèrie BBC Radio 4 de 2010, Una història del món en 100 objectes.

## El potet del pebre en l'arqueologia romana

Les Piperatoria són infreqüents en l'arqueologia romana. Quatre, incloent aquest, l'Emperadriu, es trobaren en el tresor de Hoxne, a Anglaterra. Es considera que aquests objectes contenien pebre o alguna altra espècia cara. L'evidència de pebre en particular prové de la presència de pebre negre mineralitzat, que es trobà en tres jaciments descoberts en la dècada de 1990, i de les tauletes de Vindolanda, que registren la compra d'aquesta espècia per dos "denarii" prop de la muralla d'Adrià. Altres jaciments contenien aromes alimentàries, com ara coriandre, olives, api, anet, sajolida, mostassa i fenoll. L'existència d'altres aromes es coneix per traduccions de receptes.
Es van trobar dos "forns de fusió de pebre" a la Casa de Menandre de Pompeia, però no eren adequats per a ser usats com a tal, i això suggerí que de fet s'empraven per a tastar el vi en comptes d'espargir pebre. Els únics objectes que són inqüestionablement piperatoria són tots posteriors al 250 ae i es trobaren en llocs diferents: a la Plaça Camille-Jouffres de Vienne, França, en el “Tresor de Chaourse" al departament d'Aisne, França; a Nicolaevo, Bulgària; i un altre d'origen incert, probablement de Sidó, Líban.

## Notes

* ↑ Hoxne hoard pepper pot, British Museum, accessed June 2010.
* ↑ Vindolanda Tablets Online Database: TVII Tablet: 184.
* ↑ (en anglés) . ISBN 0-521-00327-X.
* ↑ . ISBN 978-0-19-924236-8.
* ↑ (en francés) . ISBN 978-2-222-04369-0.
* ↑ . ISBN 978-0-345-34576-9.
* ↑ British Museum Collection
# Ondava

L'Ondava és un riu de 146,5 km de llargària d'Eslovàquia. Neix als Carpats Orientals, prop del poble de Nižná Polianka. Flueix cap al sud a través de les ciutats de Svidník, Stropkov i Trhovište. Prop del poble de Cejkov, l'Ondava s'uneix amb el Latorica i formen el riu Bodrog, que és alhora afluent del Tisza.

## Vegeu també

* Topľa
# Olga Menchik

Olga Menchik (Menčíková, Menčik) Rubery (Moscou, 1908 – Clapham, Londres, 26 de juny de 1944) va ser una Mestra d'escacs txeco-britànica.
Nascuda a Moscou de pare txec i mare britànica, era germana petita de Vera Menchik. Tots es van traslladar a Anglaterra el 1921. El gener de 1927, Vera va guanyar el campionat femení de Londres i Olga va ocupar-hi el segon lloc.
Va ocupar el quart lloc al cinquè Campionat del món d'escacs femení, a Varsòvia 1935, i va empatar als llocs 17è a 20è a l'edició de 1937 a Estocolm (Vera Menchik va guanyar ambdues proves).
Es va casar amb un britànic, Clifford Granville Rubery. Olga, de 37 anys, la seva germana i la seva mare van morir en un bombardeig quan una bomba voladora V-1 alemanya va impactar a casa seva al número 47 de Gauden Road, Clapham, al sud de Londres, el 1944.

## Referències

* ↑ «Vera Menchik by Bill Wall». Arxivat de l'original el 28 octubre 2009. [Consulta: 10 juliol 2013].
* ↑ GER-ch 3rd Aachen 1935 Arxivat 27 September 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ ultim8games.com Arxivat 14 maig 2007 at Archive.is
* 1 2 3 CWGC Casualty Record, Wandsworth Metropolitan Borough.
* ↑ Girls in Chess, way back "Then"! Arxivat 13 February 2005$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Torre de Figueroles

La Torre de Figueroles és una obra de Fontcoberta (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici construït al voltant d'una torre quadrangular, amb coberta a quatre aigües amb finestres a la part superior avui tapiades. El cos principal s'orienta des de la façana principal on hi ha l'accés cap al nord, amb el carener seguint l'eix nord-sud. Adossat a aquest, al sector de llevant, s'incorpora un segon cos seguint el vessant de llevant del primer, aquest connecta amb la pallissa al sud-est. L'edifici té planta baixa i una planta pis, sobre aquesta hi ha unes golfes. La torre surt una planta més.
Destaca el pati d'accés, en el que s'obre una terrassa a ponent, la porta dovellada de l'entrada, la pallissa amb una notable arc de punt de rodó i de pedra, així com la finestra que s'obre a ponent.

## Història

La Torre de Figueroles se suposa que és l'edifici actual que va succeir a una primitiva vil·la "Figueroles", datada del 917. Els seus propietaris ostentaven el cognom Figueroles. La construcció actual és bàsicament del segle xvii.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de Figueroles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Santalla de Rei

Santalla de Rei és una parròquia que pertany al municipi gallec d'A Pobra do Brollón, a la província de Lugo.
Està delimitada per les parròquies de Veiga al nord, Castrosante a l'est, Eixón al sud i Piño a l'oest. Està situada a uns 57 km de la capital provincial i a 6 km d'A Pobra do Brollón. Està banyada pel Cabe.
L'any 2018 la seva població era de 29 habitants, segons dades de l'IGE, distribuïts en dues entitats de població: A Ribeira i O Reguengo. La seva superfície és de tan sols 1,75 km² i la seva densitat de població, de 16,59 hab/km².
Cal destacar l'església parroquial de Santa Eulàlia (Santalla en gallec), del segle xvii, que conserva un retaule de 1697. També és important el Molí de Folla, al marge del Cabe, que actualment no s'utilitza com a tal. Les seves festes se celebren en honor de Santa Llúcia (Santa Lucía), el penúltim dissabte del mes d'agost. Antigament era una de les romeries més importants de la Terra de Lemos.

## Referències

* ↑ «Clasificación das parroquias segundo o grao e subgrao de urbanización. Ano 2011. Lugo». Nomenclátor de Galicia. Instituto Galego de Estatística (IGA). Arxivat de l'original el 2020-12-30. [Consulta: 20 setembre 2015].
# Nouveau Monde Éditions

Nouveau Monde Éditions és una editorial multisuport (CD-ROM i DVD, llibres, e-books) i independent francesa, amb seu a París, especialitzada en obres històriques.

## Història

Fou fundada el 2000, i està dirigida per Yannick Dehée, historiador dels mitjans.
Publica principalment assaigs històrics, obres de referència i corpus d'arxiu.

## Notes i referències

* ↑ «identité, chiffre d'affaires, résultat, bilans-». www.societe.com, 03-04-2019.
* ↑ Présentation Arxivat 2020-08-09 a Wayback Machine. sur le site de l’éditeur.
* ↑ a France Culture.

## Enllaços externs

* Nouveau Monde Éditions - Lloc web oficial
* Lloc de la col·lecció de còmics i novel·les gràfiques Nouveau Monde Graphic Arxivat 2022-01-01 a Wayback Machine.
# La Nava de Santiago

La Nava de Santiago és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Eleccions municipals del 2011

Resultats electorals - La Nava de Santiago, 2011 :
| Candidatura | Candidatura | Cap de llista | Vots | Regidors | % vots |
| | Partit Popular | Maria de los Ángeles Cortés Sánchez | 344 | 5 | 51,57 |
| | Partit Socialista Obrer Espanyol | Isabel Maria Villalobos Vizcaíno | 314 | 4 | 47,08 |
| | nul | | 57 | | 7,87 |
| | vot blanc | | 9 | | 1,35 |
| Total | Total | 724 | 724 | 9 | 100 |

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Marstalltor

La Marstalltor a Hannover era l'antiga entrada, construïda el 1714, de la casa d'equitació de Neu Marstall, la qual fou fundada el 1712 per Louis Remy de la Fosse. Tant el Marstall com la casa d'equitació pertanyien als estables ducals de Hannover, situats al Hohes Ufer.
Mentre que el palau d'equitació fou destruït pels atacs aeris a Hannover durant la Segona Guerra Mundial, la Marstalltor es va conservar. El 1967 es va traslladar uns 100 metres al sud o abans hi havia la Brühltor, una de les portes de la ciutat medieval. Actualment, al costat s'hi pot trobar el museu històric de la ciutat.
La Marstalltor porta l'escut d'armes del rei Jordi I., ja que quan fou erigida, el regne de Hannover era propietat de la corona anglesa.

## Referències

* ↑ Lüddecke, Friedrich «Bald geht es durch das Marstalltor. Wiedersehen mit einem Zeugen der Vergangenheit». Hannoversche Allgemeine Zeitung, 26/27-11-1966, pàg. 13.
* ↑ «Marstalltor | Sehenswürdigkeiten | Sightseeing & Stadttouren». [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ «Marstalltor in Hannover». [Consulta: 8 abril 2023].
* 1 2 «15. Marstalltor | Architekturpfad Hannover | Stadttouren | Sightseeing & Stadttouren». [Consulta: 8 abril 2023].

## Enllaços externs

* Breu descripció de la Marstalltor a la web oficial de Hannover (alemany)
* Breu descripció de la guia de viatge (alemany)
# Nothobranchius microlepis

Nothobranchius microlepis és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Kenya, Somàlia i Etiòpia.

## Referències

* 1 2 «Nothobranchius microlepis» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Vinciguerra, D. 1897. Pesci raccolti dal Cap. V. Bottego durante la sua seconda spedizione nelle regioni dei Somali e dei Galla. Ann. Mus. Civ. Stor. Nat. Genova (Ser. 2a) v. 17: 343-364.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Salts al Campionat del Món de natació de 2009

La competició de salts al Campionat del Món de natació de 2009 es realitzà al Foro Itálico de la ciutat de Roma (Itàlia).

## Proves

Es realitzaren cinc proves, separades en competició masculina i competició femenina:
* trampolí 1 m
* trampolí 3 m
* plataforma 10 m
* trampolí sincronitzat 3 m
* plataforma sincronitzada 10 m

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Event | Or | Plata | Bronze |
| trampolí 1 m. | Qin Kai (CHN) | Zhang Xinhua (CHN) | Matthew Mitcham (AUS) |
| trampolí 3 m. | He Chong (CHN) | Troy Dumais (USA) | Alexandre Despatie (CAN) |
| plataforma 10 m. | Thomas Daley (GBR) | Qiu Bo (CHN) | Zhou Lüxin (CHN) |
| trampolí 3 m. sincronitzat | R.P. de la XinaQin Kai Wang Feng | Estats UnitsTroy Dumais Kristian Ipsen | CanadàAlexandre Despatie Reuben Ross |
| plataforma 10 m. sincronitzada | R.P. de la XinaHuo Liang Lin Yue | Estats UnitsDavid Boudia Thomas Finchum | CubaJosé Guerra Jeinkler Aguirre |

### Categoria femenina

| Event | Or | Plata | Bronze |
| trampolí 1 m. | Yuliya Pakhalina (RUS) | Wu Minxia (CHN) | Wang Han (CHN) |
| trampolí 3 m. | Guo Jingjing (CHN) | Émilie Heymans (CAN) | Tania Cagnotto (ITA) |
| plataforma 10 m. | Paola Espinosa (MEX) | Chen Ruolin (CHN) | Kang Li (CHN) |
| trampolí 3 m. sincronitzat | R.P. de la XinaGuo Jingjing Wu Minxia | ItàliaTania Cagnotto Francesca Dallapè | RússiaJulia Pakhalina Anastasia Pozdniakova |
| plataforma 10 m. sincronitzada | R.P. de la XinaChen Ruolin Wang Xin | Estats UnitsHaley Ishimatsu Mary Beth Dunnichay | MalàisiaPandelela Rinong Pamg Mun Yee Leong |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | R.P. de la Xina | 7 | 4 | 3 | 14 |
| 2 | Rússia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Mèxic | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Estats Units | 0 | 4 | 0 | 4 |
| 6 | Canadà | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 7 | Itàlia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Cuba | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Malàisia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 10 | 10 | 10 | 30 |
# Premis Cinematogràfics José María Forqué

Els Premis Cinematogràfics José María Forqué van ser creats el 1996 per l'Entitat de Gestió de Drets d'Autor dels Productors Audiovisuals (EGEDA) per a honrar la memòria de José María Forqué, figura fonamental en la cinematografia espanyola i primer president d'EGEDA.
Aquests premis tenen entre els seus objectius fonamentals contribuir a la promoció del sector audiovisual espanyol, premiant la pel·lícula amb majors valors tècnics i artístics d'entre les estrenades cada any a Espanya. Com que són concedits per una associació de productors cinematogràfics, són considerats com uns guardons de la indústria del cinema.

## Bases

Poden optar als premis totes les pel·lícules espanyoles de llargmetratge (ficció, documental i animació) que hagin estat estrenades en sales a Espanya en el període que es fixa en les bases del premi, entre l'1 de gener i el 31 de desembre de l'any anterior.

## Història

La primer entrega es va celebrar a l'Ateneo de Madrid l'abril de 1996. Només es va premiar al millor llargmetratge espanyol i el guanyador va ser Nadie hablará de nosotras cuando hayamos muerto, dirigida per Agustín Díaz Yanes En les set primeres edicions només es entregar el guardó al millor llargmetratge. Des de la VIII edició, el maig de 2003 es van incorporar la Medalla d'Or de EGEDA a la trajectòria d'un productor al cinema espanyol i el Premi Especial EGEDA al millor llargmetratge documental i/o d'animació. En la XV edició, el gener de 2010, s'hi van incorporar els Premis a la millor interpretació masculina i femenina. I des de la XIX edició el 2014 també s'entrega el premi a la millor pel·lícula iberoamericana. Des de la XXII edició també s'atorga el premi al cinema i educació en valors.

## Referències

* ↑ «Premios Forqué 2019: horario y dónde ver en televisión la gala de la industria del cine». El Confidencial [Pozuelo de Alarcón], 12-01-2019 [Consulta: 13 febrer 2019].
* ↑ Bases del concurs al web dels Premis Forqué
* ↑ I edició al web dels premis
* ↑ Los lunes al sol se alza con el VIII Premio Cinematográfico José María Forqué. Pedro Masó, medalla de oro de Egeda, Boletín EGEDA, abril-juny de 2003
* ↑ 'Te doy mis ojos' gana el premio José María Forqué a la mejor película de 2003, El Mundo, 21 d'abril de 2004
* ↑ ‘Celda 211’, Premio José María Forqué, Panorama Audiovisual, 29 de gener de 2010
* ↑ 'La herida', Premio José María Forqué a la mejor película de 2013, rtve.es, 13 de gener de 2014
* ↑ Nominados a los Premios José María Forqué 2017, El Mundo, 13 de desembre de 2016

## Enllaços externs

* Notícies sobre els Premis José María Forqué a El País
* Web dels Premis José María Forqué
* Notícies dels Premis José María Forqué a 20 Minutos
* Premis José María Forqué a espinof.com
# Torre de Foios

La torre de Foios és una torre d'origen ibèric ubicada al terme municipal de Llucena, a la comarca valenciana de l'Alcalatén. L'any 1931 se'l declarà Monument Històric Nacional i ara és Bé d'Interés Cultural. Les restes d'aquesta torre d'origen iber es troben sobre un xicotet promontori, a la vora d'una via de comunicació que ocupa la carretera Castelló-Terol. Les restes de la torre de Foios es troben en un bon estat de conservació.

## Descripció

Aquesta construcció, de caràcter defensiu i militar, es va aixecar cap al segle vi aC, i formava part de l'estructura d'un poblat iber, el qual degué tindre una considerable extensió, tot i que l'ús agrícola del terreny va comportar la pèrdua de bona part del jaciment. Posteriorment, i després d'un període d'abandonament, l'indret i la torre es van tornar a ocupar cap al segle ii aC.
Va ser descoberta a principi del segle xx, quan es van rompre alzinars per nous cultius. Prompte es van fer els primers estudis arqueològics (campanyes de Bosch i Gimpera i Senent Ibañez, de l'Institut d'Estudis Catalans, cap al 1915-1920). Les excavacions més importants les va dur a terme l'arqueòloga Milagro Gil-Mascarell Boscà, entre 1969 i 1978.
Entre les troballes que s'han excavat, hi ha nombroses restes de material ceràmic, algunes d'elles decorades, així com importacions campanienses de vernís negre.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://ceice.gva.es/va/web/patrimonio-cultural-y-museos/inventario-general. Data de consulta: 31 març 2023.
* ↑ Grangel & Ulloa, 2000, p. 208.
* ↑ Ammurrio García, Constancio; Romero Macías, Tobías J. «24. Llucena - 2.4.7.3. Bienes de interés cultural». A: Plan de ordenación de recursos forestales de la demarcación forestal de Vall d'Alba (en castellà), març 2018, p. 110.
* ↑ Grangel & Ulloa, 2000, p. 208-209.
* ↑ «Torre de Foios». Servei d'Investigacions Arqueológiques i Prehistòóriques. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Gil-Mascarell Boscà, Milagro «Excavaciones en la Torre de Foios (Llucena,Castellón» (en castellà). Cuadernos de Prehistoria y Arqueologia Castellonenses, 4, 1977, pàg. 306-313.
* ↑ Gil-Mascarell Boscà, 1977, p. 313.

## Bibliografia

* Grangel Nebot, Eladio; Ulloa Chamorro, María Pilar. «Aproximación a la arqueologia del término municipal de Llucena». A: Joaquim Escrig Fontanet (coord.). Monogràfica de Llucena (L'Alcalatén) (en castellà). Castelló de la Plana: Publicacions de la Universitat Jaume I. Servei de Comunicació i Publicacions, 2000, p. 208-212. ISBN 84-8021-322-1.
* Escrig Fortanete, Joaquim. Llucena : una historia de l'alcalatén. Sociedad, poblamiento y territorio (en castellà). Castelló de la Plana: Universitat Jaume I, 1998. ISBN 84-8021-172-5.
# Saurogobio dabryi

Saurogobio dabryi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Amur, a Mongòlia i a Corea.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka, 1996. Cyclostomata and fishes of Khanka Lake drainage area (Amur river basin). An annotated check-list with comments on taxonomy and zoogeography of the region. Zool. Inst. Russ. Acad. Sci. :89 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pandiònida

Pandiònida (grec antic: Πανδιονίς) era el nom d'una tribu de l'antiga Atenes que tenia onze demos en el moment de la seva creació. El seu nom provenia de Pandíon, fill d'Erictoni i de Praxítea, una nàiade, i antic rei d'Atenes.
Aquesta tribu va ser la tercera que es va establir amb les reformes de Clístenes. La formaven els habitants d'onze demos: Contile (Κονθύλη), Citeros (Κύθηρος), Oà (Ὀά), Peània Superior (Παιανία), Peània Inferior, Angele (Ἀγγελή), Mirrinunt (Μυρρινοῦς), Pràsies (Πρασίαι), Probalint (Προβάλινθος), Estíria (Στείρια) i Cidatèneon (Κυδαθήναιον).

## Referències

* ↑ Traill, John S «The Political Organization of Attica: A Study of the Demes, Trittyes, and Phylai, and Their Representation in the Athenian Council». Hesperia Supplements, 14, 1975, pàg. 7-8, 42-43, 71.