OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bellville (Ohio)

Bellville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.773 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bellville tenia 1.773 habitants, 751 habitatges, i 504 famílies. La densitat de població era de 237,7 habitants per km².
Dels 751 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.492 $ i la renda mediana per família de 47.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.458 $ mentre que les dones 21.800 $. La renda per capita de la població era de 17.923 $. Aproximadament el 6,2% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bellville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bellville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Cottus tenuis

Cottus tenuis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 9 cm de llargària màxima (normalment, en fa 7).

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat (42°N-41°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: conca superior del riu Klamath (Oregon, els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Kinziger, A.P., R.M. Wood i D.A. Neely, 2005. Molecular systematics of the genus Cottus (Scorpaeniformes: Cottidae). Copeia (2):303-311.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# El Mariniyine

El Mariniyine (àrab: المرينيين, al-Marīniyyīn; amazic estàndard marroquí: ⵍⵎⵔⵉⵏⵉⵢⵉⵏ, Lmriniyin) és un dels sis arrondissements de la ciutat de Fes, dins de la prefectura de Fes, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 209.494 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Girardot

Girardot és un municipi i ciutat de Colòmbia de la província de l'Alto Magdalena, departament de Cundinamarca. És el segona ciutat més important de Cundinamarca, localitzada a menys de tres hores de Bogotà i amb un clima tropical, comparat amb el clima fred i plujós de Bogotà.

## Història

En els temps pre-colombins el municipi de Girardot va ser habitat per una tribu d'indis anomenats «Panches» d'origen desconegut. El municipi va començar amb el llogarret de “La Chivatera” (granja de cabres). El llogarret estaba localitzat en la jurisdicció del municipi de Tocaima, del qual existeixen documents datats de 1840 anomenant-lo «paso de Flandes». .
A causa de la seva posició estratègica l'àrea va experimentar un creixement, i gràcies a la donació de terra per Ramón Bueno i José Triana, el municipi fou oficialment fundat amb el nom de Girardot, en honor del General Atanasio Girardot el 9 d'octubre de 1852. El primer alcalde del districte va ser Claudio Clavijo. La parròquia va ser creada el 1866 (Gaceta de Cundinamarca n. 407 de 7 de juliol de 1891).

## Referències

* ↑ Girardot. «IUP», 01-08-2011. [Consulta: 23 juliol 2015].
* ↑ Girardot Council. POT 029 2000. I. Girardot: Girardot Council, 9 juny 2002 [Consulta: 23 juliol 2015]. Arxivat 24 de juliol 2015 a Wayback Machine.
* ↑ Girardot Council. OTP 24 2011. Girardot: Girardot Council, 9 desembre 2011, p. 39 [Consulta: 24 juliol 2015].
* ↑ María, Jesús. History of Colombia. Chapel Hill: University of North Carolina, 1938, p. 1.

## Enllaços externs

* Girardot - Informació comercial i Turística
# Volta a Andalusia 1959

La Volta a Andalusia 1959 va ser la 6a edició de la Volta a Andalusia. La cursa es disputà entre l'1 i el 8 de febrer de 1959, amb un recorregut de 1.342,0 km repartits entre vuit etapes.
El vencedor final fou el català Miquel Pacheco, amb poc més d'un minut sobre l'alacantí Joaquín Barceló. Completà el podi Antonio Jiménez Pareja. Pacheco també s'imposà en la classificació de la muntanya, mentre el Faema fou el millor equip.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1ª | 1 de febrer | Màlaga - Màlaga | 64,0 | Vicente Iturat | Vicente Iturat |
| 2ª | 2 de febrer | Màlaga - Granada | 135,0 | Joaquín Barceló | Joaquín Barceló |
| 3ª | 3 de febrer | Granada - Còrdova | 239,0 | José Gómez del Moral | Miquel Pacheco |
| 4ª | 4 de febrer | Còrdova - Sevilla | 152,0 | Antonio Carreras | Antonio Jiménez Pareja |
| 5ª | 5 de febrer | Sevilla - Huelva | 230,0 | Anicet Utset | Antonio Jiménez Pareja |
| 6ª | 6 de febrer | Huelva - Jerez de la Frontera | 191,0 | Fernando Manzaneque | Antonio Jiménez Pareja |
| 7ª | 7 de febrer | Jerez de la Frontera - La Línea | 213,0 | René Marigil | Miquel Pacheco |
| 8ª | 8 de febrer | La Línea - Màlaga | 140,0 | Vicente Iturat | Miquel Pacheco |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Miquel Pacheco | Faema | 35h 37' 56" |
| 2 | Joaquín Barceló | Licor 43 | + 1' 04" |
| 3 | Antonio Jiménez Pareja | Kas | + 2' 12" |
| 4 | José Gómez del Moral | Boxing | + 2' 22" |
| 5 | Andreu Trobat | Licor 43 | + 2' 31" |
| 6 | Gabriel Mas | Faema | + 2' 31" |
| 7 | Gabriel Company | Faema | + 3' 47" |
| 8 | Antonio Bertrán Panadés | Faema | + 4' 40" |
| 9 | René Marigil | Licor 43 | + 5' 24" |
| 10 | Hortensio Vidaurreta | Boxing | + 6' 13" |

## Referències

* ↑ «Vuelta a Andalucia 1959». sitiodeciclismo.net. [Consulta: 24 febrer 2016].
* ↑ Plans, Juan «Acabó la Vuelta a Andalucía». El Mundo Deportivo, 09-02-1959, p. 10 [Consulta: 23 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa
# Alcoholímetre

* No s'ha de confondre amb etilòmetre.
Un alcoholímetre o alcoholòmetre és un areòmetre dissenyat per a la determinació de la concentració d'etanol en les dissolucions aquoses, com ara els vins. El més emprat és l'alcoholímetre de Gay-Lussac o centesimal, dissenyat pel químic francès Joseph-Louis Gay-Lussac. És un areòmetre graduat de tal manera que submergit en una dissolució d'etanol en aigua a la temperatura de 15 °C indica la concentració d'etanol en graus alcohòlics. El seu ús ha d'anar acompanyat d'un termòmetre, ja que les lectures només són correctes a 15 °C. Si la temperatura és distinta de 15 °C, cal corregir la lectura recorrent a unes taules.

## Referències

* ↑ «Alcoholímetre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Equipament de laboratori de química :
# Bateria de Santa Engràcia

La Bateria de Santa Engràcia és un emplaçament d'artilleria i estructura militar de defensa d'època moderna del límit dels termes comunals d'Arles i dels Banys d'Arles i Palaldà, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
Està situada al límit dels termes esmentats, al sud-oest de l'ermita romànica de Santa Engràcia de Montalbà, al nord, bastant allunyat, del Coll de Paracolls.
Constituïa part de les defenses construïdes per Sébastien Le Prestre de Vauban a la Catalunya del Nord. Estava associat al proper Fort dels Banys, i, com el Fort, tingué un paper important en la repressió contra la Revolta dels Angelets de la Terra. Se sap que aquesta era la Bateria Gran, i que n'existia una de Petita, però aquesta darrera es desconeix on era.
Diverses excursions de la zona del Vallespir Mitjà tenen aquest coll com a escenari d'una part del seu recorregut.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cotlliure». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ La Bateria de Santa Eugènia en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ L'excursió a Mes belles randonnées expliquées
# Cotorreta alapigallada

La cotorreta alapigallada (Touit stictopterus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos de les muntanyes de Colòmbia, Equador i nord del Perú.
# Muntanyes Hășmaș

Les muntanyes Hăşmaş (en romanès: Munții Hășmaș; hongarès: Hagymás-hegység) són massissos de pedra calcària i gres situats a Romania a la serralada dels Carpats romanesos. Les serres inclouen molts penya-segats i congostos, com ara el congost de Bicaz i el penya-segat de Panaghia.
Contenen la reserva natural Cheile Bicazului-Hăşmaş. Hi ha un llac conegut com a Lacul Roşu ("llac vermell"), que rep el nom de l'argila vermella que hi havia.

## Referències

* ↑ «Clasic de Hășmaș - Piatra Singuratică și Vf. Hășmașul Mare» (en romanès), 28-09-2020. [Consulta: 24 octubre 2021].
# Vicariat Apostòlic d'Aràbia del Nord

El Vicariat Apostòlic d'Aràbia del Nord (llatí: Vicariatus Apostolicus Arabiæ Septentrionalis; àrab: النيابة الرسولية لشمال شبه الجزيرة العربية, an-Niyāba ar-Rasūliyya li-Xamāl Xibh al-Jazīra al-ʿArabiyya) és un vicariat apostòlic de l'Església Catòlica a la península Aràbiga amb seu a Bahrain. Abasta els països d'Aràbia Saudita, Bahrain, Qatar i Kuwait, encara que no té esglésies a l'Aràbia Saudita, on hi són prohibides. El seu primer vicari va ser l'italià Camillo Ballin, fins a l'abril del 2020, data de la seva mort.

## Història

El 1953, el vicariat havia estat creat amb el nom de Vicariat Apostòlic de Kuwait. Part del seu actual territori formava part del Vicariat Apostòlic d'Aràbia. El 2011, alguns territoris del Vicariat Apostòlic d'Aràbia van ser traslladats a la seva jurisdicció i tots dos vicariats van ser reanomenats, un com a Vicariat Apostòlic d'Aràbia del Nord i l'altre com a Vicariat Apostòlic d'Aràbia del Sud.
A l'agost de 2012 el papa Benet XVI va decidir traslladar la seu del vicariat de Kuwait a Bahrain perquè aquest país és més central. Una altra raó per al trasllat és que Bahrain és més flexible en la política de visats.
El 10 de desembre de 2021 fou consagrada, per part del cardenal Luis Antonio Tagle, la catedral de la Mare de Déu d'Aràbia a Awali, a Bahrain.

## Vegeu també

* Vicariat Apostòlic d'Aràbia del Sud

## Referències

* ↑ «Muere en Roma primer Vicario Apostólico de Arabia del Norte». www.aciprensa.com. [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ «Vatican moves Gulf seat to Bahrain to simplify logistics». Arxivat de l'original el 2017-08-31. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Se consagra la iglesia más grande de Arabia» (en castellà). Aleteia, 09-12-2021.

## Enllaços externs

* Vicariat Apostòlic d'Aràbia del Nord - Lloc web oficial
* Vicariate Apostolic of Northern Arabia a Catholic Hierarchy.org
* Apostolic Vicariate of Northern Arabia a Giga-Catholic
# Alcolea

«Alcolea» té aquests significats:
* Alcolea (Almeria), població de La Alpujarra (província d'Almeria)
* Alcolea de Calatrava, municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
* Alcolea de Cinca municipi aragonès a la comarca del Cinca Mitjà (província d'Osca)
* Alcolea de las Peñas, municipi de la província de Guadalajara a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
* Alcolea del Pinar, municipi de la província de Guadalajara a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
* Alcolea del Río, localitat de la província de Sevilla, Andalusia
* Alcolea de Tajo, municipi de la província de Toledo
* Santiago Alcolea i Gil (Falset, 1919 - Barcelona, 2008), historiador de l'art
# Blasi

Blasi, també Blaci, o Blatti (en llatí Blasius, Blatius o Blattius) va ser un dels caps de Salàpia a la Pulla.
L'any 210 aC va entregar la ciutat als romans juntament amb una forta guarnició cartaginesa que estava estacionada allí. Es va imposar així al seu rival local Altí Dasi (Dasius) que donava suport als cartaginesos. Els autors antics es contradiuen quan expliquen els fets. En parlen Apià, Titus Livi i Valeri Màxim.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Blasius, Blatius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 17 octubre 2022].

## Bibliografia

* Between Rome and Carthage: Southern Italy during the Second Punic War per Michael P. Fronda. Cambridge University Press, 2010. ISBN 1139488627, ISBN 9781139488624
# Cotorreta de Costa Rica

La cotorreta de Costa Rica (Touit costaricensis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida de Costa Rica i oest de Panamà.
# Efecte Ken Burns

L'efecte Ken Burns és una tècnica d'edició de vídeo habitual consistent en fer zoom i moure una imatge originalment fixa, normalment una fotografia. L'ús d'aquesta tècnica és anterior a Ken Burns, però s'associa a ell perquè la va utilitzar als seus documentals de la Guerra Civil dels Estats Units, d'igual manera que s'associat el Zoom Hitchcock al director Alfred Hitchcock.
El nom de l'efecte Ken Burns va ser utilitzat per Apple Computer el 2003 per a una funció en el seu programari iMovie 3. La característica permet una tècnica àmpliament utilitzada d'integració de les fotografies en pel·lícules, apareix amb pas lent un zoom o desplaçament, també conegut com a efecte Pan, transicions i fos entre ells. El nom deriva d'un ús extensiu de la tècnica pel documentalista americà Ken Burns.

## Referències

* ↑ Trafton, John. The American Civil War and the Hollywood War Film (en anglès). Springer, 2016, p. 22. ISBN 1137497025.

## Enllaços externs

* http://www.classicthemes.com/50sTVThemes/themePages/nationalGeographic.html
* https://web.archive.org/web/20061026163356/http://www.icommag.com/june-2002/commentary.html
* http://www.cs.ucr.edu/~gstitt/motionpicture/
# Germans Maristes de les Escoles

Els Germans Maristes de les Escoles (en llatí Institutum Fratrum Maristarum a Scholis) són un institut religiós masculí de dret pontifici. Els membres d'aquesta congregació laica, també anomenats Germanets de Maria (pel primer nom de la congregació: Institutum Parvulorum Fratrum Mariae), posposen al seu nom les sigles F.M.S. o P.F.M. L'objectiu de la congregació és l'educació cristiana i l'ensenyament (primari i secundari) dels joves. També organitzen convivències i residències per a estudiants i, en terres on tenen missions, orfenats. A 31 de desembre de 2005, la congregació tenia 751 cases i 4.262 religiosos. Són presents a la majoria d'estats de l'Europa occidental i central i a Romania, a tots els estats d'Amèrica, en molts d'Àfrica, Àsia i Oceania. No s'han de confondre amb els Pares Maristes de la Societat de Maria, orde religiós fundat un any abans.

## Història

La congregació va néixer a La Valla-en-Gier, prop de Lió, el 2 de gener de 1817, per obra de Marcel·lí Champagnat, jove sacerdot francès que va observar la gran ignorància en matèria de religió i la falta d'educació elemental dels joves al medi rural, encara més greus llavors per la supressió de molts ordes i instituts religiosos que havia tingut durant la Revolució Francesa. El pare Champagnat va iniciar una intensa obra educativa per a posar-hi remei. Mesos abans, el 23 de juliol de 1816 ja havia donat origen, amb altres companys de seminari dirigits per Jean-Claude Colin, a la Societat de Maria o dels Pares Maristes, que volia lluitar contra l'indiferentisme religiós imperant.
Enviat a La Valla-en-Gier, va obrir-hi una escola i, dintre de l'espiritualitat de la Societat de Maria, va iniciar, amb dos aspirants a mestre, una nova congregació d'ensenyament, a la que donà el nom de Germans Maristes de les Escoles tot i que preferia el de Germanets de Maria. Segons ell, la congregació no havia de fer "publicitat" de la seva obra, sinó fer "el bé sense soroll". El 1824 va iniciar-se la construcció de l'Hermitage de Saint-Chamond, que esdevé seu general de l'institut i que fou cedit a la branca clerical de la família marista i als Germans Maristes.
Van tenir el primer reconeixement papal fou en 1836 i va obtenir el decretum laudis el 9 de desembre de 1859 i va ser aprovada el 9 de gener de 1863. Les constitucions van ésser aprovades el 27 de maig de 1903.
En 1858 van traslladar-se a Saint-Genis-Laval, a Lió. La primera filial fora de França fou la d'Anglaterra el 1852 i el 1858 a Bèlgica i, a partir de 1867 a estats fora d'Europa.

## Notes

* ↑ Dades estadístiques de l'Annuario Pontificio per l'anno 2007, Città del Vaticano, 2007, p. 1500.
* ↑ «Mapa de la difusió dels Germans Maristes, 2010». Arxivat de l'original el 2009-10-01. [Consulta: 10 juliol 2010].

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9

## Enllaços externs

* Germans Maristes de les Escoles - Lloc web oficial
* Directors del col·legi brasiler de Varginha, amb l'hàbit de l'orde
* Saint-Chamond, seu general de l'orde
* Expansió de l'orde al món
# Mustafa Kouici

Mustafa Kouici (àrab: مصطفى كويسي) (Amdoukal, 16 d'abril de 1954) és un exfutbolista algerià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció d'Algèria amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a CM Belcourt.

## Referències

* ↑ «1982 FIFA World Cup Spain ™». FIFA. Arxivat de l'original el 2013-12-19. [Consulta: 28 setembre 2012].
* ↑ Mustafa Kouici FIFA Record Arxivat 2014-04-11 a Wayback Machine. at fifa.com
* ↑ Mustafa Kouici a National-Football-Teams.com (anglès)
# Virga (exogeologia)

En astrogeologia, virga (plural virgae, abr. VI) és una paraula llatina que significa «branca» que la Unió Astronòmica Internacional (UAI) utilitza per indicar una característica de la superfície que és distingeix com una tira de color diferent del sòl circumdant.
A l'abril de 2018, la UAI tenia reconeguts 8 virgae. Les úniques estructures que fins ara han sigut classificades oficialment com virgae s'han identificat a Tità i s'han anomenat amb noms de déus de la pluja.
| Virga | Latitud | Longitud | Diàmetre (km) | Epònim | Referències |
| Bacab Virgae | 19 S | 151 W | 485 | Bacab, déu maia de la pluja | 7021 |
| Hobal Virga | 35 S | 166 W | 1075 | Hobal, déu àrab de la pluja | 7007 |
| Kalseru Virga | 36 S | 137 W | 630 | Kalseru, serp d'arc de San Martí d'Austràlia que porta la pluja | 7008 |
| Perkunas Virgae | 27 S | 162 W | 980 | Perkūnas, déu suprem lituà, governant de la pluja, el tro i el llampec | 7022 |
| Shivanni Virgae | 25 S | 32 W | 1400 | Shivanni, déu zuni de la pluja | 7009 |
| Tishtrya Virgae | 23,84 N | 179,75 W | 276 | Tishtrya, déu persa de la pluja | 15352 |
| Tlaloc Virgae | 23,73 N | 207,7 W | 600 | Tlàloc, déu asteca de la pluja | 15354 |
| Uanui Virgae | 45,2 N | 235,3 W | 917 | Uanui, déu maori de la «gran pluja» | 14658 |

## Referències

* ↑ (anglès) Descriptor Terms (Feature Types) - Gazetteer of Planetary Nomenclature - International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN)
* ↑ Llistat sobre la base de dades de les denominacions de l'IAU
* ↑ Sistema de coordenades: Planetogràfic, +W (+Oest, 0 - 360)
# Alcoi (desambiguació)

«Alcoi o Alcoy» té aquests significats:
* Alcoi, ciutat valenciana, capital de l'Alcoià, País Valencià
* Alcoy (Cebú), municipi filipí de la província de Cebú, a l'illa homònima
# Busr ibn Abi-Artat

Busr ibn Abi-Artat (àrab: بسر بن أبي أرطات, Busr ibn Abī Arṭāt) o Busr ibn Artat (àrab: بسر بن أرطات, Busr ibn Abī Arṭāt) (vers 610 - després de 670) fou un cap tribal i general del clan quraixita dels Banu Amir, nadiu de la Meca, que va viure al segle vii.
Va participar en una expedició a Síria a les ordes de Khàlid ibn al-Walid, i després va participar en la conquesta d'Ifríqiya. Fou recompensat pel califa Úmar ibn al-Khattab. A la guerra civil entre Alí ibn Abi-Tàlib i Muàwiya I es va declarar pel darrer. Va participar amb Amr ibn al-As en la reconquesta d'Egipte i després va combatre els alides al Hijaz i al Iemen. Durant la campanya contra al-Hàssan ibn Alí, va dirigir l'avantguarda, fins a l'abdicació d'al-Hàssan; al final de les lluites fou nomenat governador de Bàssora on va establir una mena de dictadura. Va estar a l'Iraq i va retornar per capturar els fills de Ziyad ibn Abihi posant fi a la darrera resistència alida. Després va participar en diverses expedicions contra els romans d'Orient. Després del 670 deixa de ser esmentat.

## Referències

* Hasson, Isaac. «Busr b. Abī Arṭāt». Encyclopaedia of Islam, THREE. Editada per: Gudrun Krämer, Denis Matringe, John Nawas, Everett Rowson. Brill Online, 2012. 23 d'abril de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-3/busr-b-abi-artat-COM_24369>
# Bisbe (sobrassada)

El bisbe és la peça de sobrassada més grossa del porc (l'estómac) i la que se sol consumir la darrera, a vegades un any després de la seva elaboració, quan ja s'ha fet la sobrassada de l'any següent.
Viccionari