OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacinto de Romarate Salamanca

Jacinto de Romarate Salamanca (Sodupe, Güeñes, 12 de febrer de 1775 - Madrid, 27 de febrer de 1836) fou un marí i polític basc, ministre espanyol durant el trienni liberal. Pertanyia a una família d'hidalgos originària d'Orduña. El 29 de maig de 1792 ingressà com a guardiamarina al departament de Ferrol i en març de 1793 va embarcar per primer cop en el Reina Luisa en la guerra contra la Convenció Francesa, participant en el setge de Toló.
El 30 d'octubre de 1793 fou ascendit a alferes de fragata i en 1802 a alferes de navili. Aquell mateix any fou destinat a Puerto Rico i en 1806 a Montevideo i Buenos Aires, on va participar en les operacions contra les invasions britàniques del Riu de la Plata. La invasió francesa el va sorprendre a Buenos Aires, on va lluitar en el bàndol reialista en la Guerra de la Independència Argentina. En 1815 fou ascendit a capità de navili i brigadier, així com membre de la Junta Militar d'Índies de 1816 a 1818. Després fou destinat com a comandant militar a Santander. En produir-se el pronunciament de Rafael del Riego fou nomenat cap militar de Cadis. El 25 de febrer de 1822 fou nomenat Ministre de Marina al gabinet de Francisco Martínez de la Rosa compost per José María Moscoso de Altamira Quiroga (Governació), Diego Clemencín (Ultramar), Nicolás María Garelli y Battifora (Justícia), Felipe Sierra Pampley (Hisenda) i Luis María Balanzat de Orvay y Briones (Guerra). Després de la seva renúncia l'agost de 1822 es va retirar a Biscaia, on es va casar el 1826.
En 1830 va ser nomenat comandant militar de Bilbao i procurador a les Corts per Biscaia. A la mort de Ferran VII d'Espanya va donar suport la seva filla Isabel II. Fou un dels encarregats de reorganitzar la marina espanyola durant la Primera Guerra Carlina. El 30 de juny de 1834 fou escollit representant de Biscaia a les Corts amb José Ventura Aguirre-Solarte Iturraspe, La reina regent el va promoure en 1835 a Cap d'Esquadra i vocal de la Junta Superior de l'Armada. Va morir el 27 d'agost de 1836 a Madrid, quan era Conseller d'Estat.

## Referències

* ↑ Información genealogía. e Histórico de Diputados.
* ↑ Campaña de Tolón (1793)
* ↑ Roberto Luis Blanco Valdés, Rey, Cortes y Fuerza Armada en los orígenes de la España Liberal, 1808-1823, Siglo XXI, 1988, ISBN 84-323-0637-1, 9788432306372.
* ↑ «Gabinetes durante el reinado de Fernando VII.». Arxivat de l'original el 2010-04-02. [Consulta: 11 juny 2017].
* ↑ «Biografia d'Aguirre-Solarte Iturraspe.». Arxivat de l'original el 2010-04-02. [Consulta: 11 juny 2017].
* ↑ Informe de la comision de marina al estamento de Señores procuradores del reino sobre el presupuesto del propio ramo para el año 1835 en Martín Fernández de Navarrete, Biblioteca maritima española
# Ivan Golunov

Ivan Golunov (rus: Иван Валентинович Голунов) (Moscou, 19 de gener de 1983), nom complet amb patronímic Ivan Valentínovitx Golunov, és un periodista d'investigació rus. Col·laborador del periòdic en línia Meduza, és autor de diverses investigacions rellevants sobre la corrupció de l'elit russa.
La detenció del periodista el 6 de juny del 2019 sota una acusació controvertida de narcotràfic ha desfermat una allau de protestes del món periodístic (amb una campanya "Sóc/som Ivan Golunov") i de la societat civil del país.

## Biografia

Ivan Golunov va nàixer el 1983 a Moscou. Es va iniciar al periodisme a les acaballes dels anys 1990 arran d'unes pràctiques al periòdic Novaia Gazeta i va treballar després per la revista Afixa (en rus: Афиша) per la qual escrigué una guia sobre la regió de Moscou.
Posteriorment, durant la seva carrera periodística ha treballat per diverses publicacions russes com ara Vedomosti (de 2003 a 2005 i de 2008 a 2009), Slon (de 2009 a 2014), RBK (el 2014) i el canal de televisió Dojd (de 2012 a 2013) i també la versió russa de la revista Forbes (de 2005 a 2008).
D'ençà el 2016 treballa per a Meduza, un diari en línia basat a Letònia, i hi ha divulgat regularment investigacions que palesen la corrupció dels alts funcionaris russos.

### Detenció del juny del 2019

El 6 de juny Ivan Golunov es veié arrestat per la policia moscovita que el va acusar de posseir productes estupefaents (4 grams de mefedrona), cosa negada pel periodista. Després de la perquisició del seu domicili les autoritats locals van afirmar que havien trobat material per al tràfic de droga. L'ONG Reporters sense fronteres va denunciar que «el comportament sospitós de la policia suggereix un parany». Una reacció similar va ser expressada per la directora a Rússia d'Amnistia Internacional, Natàlia Zviaguina.
Se'l va inculpar tot seguit de manera oficial el 8 de juny, afrontant-se a una pena de fins a 15 anys de presó.
Més endavant Golunov va ser alliberat el mateix dia i sentenciat a arrest domiciliari fins al 7 d'agost.

## Referències

* ↑ Mañueco, Rafael M. «La detención de un periodista ruso acusado de traficar con drogas moviliza a sus colegas». ABC, 10-06-2019 [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ Mañueco, Rafael M. «Rusia liberará al periodista acusado de tráfico de drogas tras la ola de críticas». La Voz de Cádiz, 11-06-2019 [Consulta: 11 juny 2019].
# Ivan Fanelli

Ivan Fanelli (Bari, 13 d'octubre de 1978) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional de 2003 a 2008. En el seu palmarès destaquen diverses victòries d'etapa en curses menors, com el Giro dels Abruços, la Volta a Sèrbia o l'Istrian Spring Trophy.
El seu germà Antonio i el seu cunyat Timothy Jones també van ser ciclistes.

## Palmarès

* 2001
** 1r al Gran Premi San Basso
* 2002
** 1r al Circuito di Cesa
** Vencedor d'una etapa al Cinturó a Mallorca
* 2004
** Vencedor d'una etapa al Giro dels Abruços
* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Extremadura
* 2007
** Vencedor de 2 etapes al Giro dels Abruços
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Sèrbia
* 2008
** Vencedor d'una etapa a l'Istrian Spring Trophy
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Mèxic

## Referències

* 1 2 «FANELLI Ivan». [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ivan FANELLI» (en italià). [Consulta: 5 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Ivar Slik

Ivar Slik (Nigtevecht, Stichtse Vecht, 27 de maig de 1993) és un ciclista neerlandès, professional des del 2012 i actualment a l'equip Monkey Town Continental Team.

## Palmarès en ruta

* 2011
** 1r al Gran Premi de Dinamarca i vencedor d'una etapa
* 2012
** 1r a la Ronda van Midden-Nederland
** Vencedor d'una etapa a l'Istrian Spring Trophy
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour de Fuzhou
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Sibiu Cycling Tour
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Romania
** Vencedor d'una etapa al Tour de Fuzhou

## Palmarès en pista

* 2012
** UIV Cup Rotterdam U23 (amb Dylan van Baarle)

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Ivar de Dublín

Ivar de Dublín (mort el 873) (gaèlic irlandès: Ímar; nòrdic antic: Ivarr), va ser un cabdill nòrdic-gaèlic d'Irlanda i nord d'Anglaterra, l'activitat vikinga es registra al llarg de vint anys i va governar el regne de Dublín considerant-se el primer referent de la dinastia Uí Ímair.
S'ha intentat identificar amb Ivar el desossat, fill del llegendari Ragnar Lodbrok. Segons els Annals fragmentaris d'Irlanda l'origen d'Ivar és desconegut, encara que esmenten dos germans, Amlaíb Conung i Auisle, hipotèticament fills de Gofraid de Lochlann.
Els Annals d'Ulster citen que l'any 857 Ivar i el seu germà Amlaíb Conung derroten un dels seus competidors a Munster, Caittil identificat sense certesa amb Ketil Nas Xata que encapçalava un contingent de vikings noruecs i irlandesos.
Chronicon Scotorum afirma que a l'any següent Ivar s'involucra en les disputes entre les dinasties governants irlandeses, aliant-se amb Cerball mac Dúnlainge del regne d'Osraige i esclafant als Cenél Conaill.
Dos anys més tard el 863, Ivar i Amlaíb Conung condueixen un gran exèrcit per combatre les forces del regne de Mide. Després de consumar l'aliança amb Auisle i Lórcan mac Cathail rei de Mide, devasten el regne de Conaing mac Flainn, rei de Brega.
Novament els Annals d'Ulster el 870, cita a Ivar acompanyat novament Amlaíb Conung quan van posar setge a Dumbarton capital del regne de Strathclyde, i portar a Dublín esclaus captius anglesos, britans i pictes. El Chronicon i d'altres fonts, tanmateix, no esmenten els pictes, el que va poder significar una aliança tàcita amb Kenneth I d'Escòcia. Amlaíb Conung desapareix dels annals i Ivar apareix en solitari en la Crònica d'Irlanda fins a la seva mort el 873.

## Herència

Sichfrith Ivarsson, assassinat pel seu germà Sigtrygg Ivarsson, que alhora va ser enderrocat per altres vikings liderats per Jarl Sichfrith.

## Vegeu també

* Llista de reis de Dublín

## Referències

* ↑ Williams, Amyth i Kirby, 1991, p. 161.
* ↑ Ó Corráin, Donnchadh. «Vikings in Ireland and Scotland in the Ninth Century» (en anglès). CELT, 1998.
* ↑ Annals d' Ulster: AU 857.1
* ↑ Chronicon Scotorum: CS 858
* ↑ Annals d'Ulster: AU 859.2
* ↑ Annals d'Ulster: 863,4 UA
* ↑ Annals d'Ulster: AU 870.6
* ↑ Annals d'Ulster: AU 871.2
* ↑ Annals d'Ulster: AU 888.9
* ↑ Annals d'Ulster: AU 896.3

## Bibliografia

* Williams, Ann; Smyth, Alfred P; Kirby, D P. A Bibliographical Dictionary of Dark Age Britain (England, Scotland and Wales c.500-c.1050) (en anglès). Londres: Seaby, 1991. ISBN 1 852640472.
* Woolf, Alex. From Pictland to Alba 789~107.The New Edinburgh History of Scotland (en anglès). Edimburg: Edinburgh University Press, 2007. ISBN 978-0-7486-1234-5.
* Renaud, Jean. Les Vikings et les Celtes (en francès). Éditions Ouest-France Université Rennes, 1992. ISBN 27373090108.

## Enllaços externs

* The Vikings In Scotland And Ireland In The Ninth Century (Donnchadh Ó Corráin. 1998)
* Enllaços amb University College Cork & Annals d'Ulster
# Javier Guerra Rodríguez

Javi Guerra (Vélez-Málaga, 15 de març de 1982) és un exfutbolista professional andalús, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Format al planter del RCD Espanyol, arribà al Vilassar de Mar, equip que actuava com segon filial espanyolista. El 2002 es desplaça a la seua Andalusia natal per recalar al Motril CF, de Tercera Divisió, i a l'any següent debuta a la categoria d'argent amb el Cadis CF.
El 2004 fitxa pel València CF, que l'incorpora al seu filial. Al Mestella marca 53 gols en 97 partits, i debuta amb el primer equip a la màxima categoria, en dos partits el 2007. No té continuïtat a l'entitat valencianista, i després d'un any al Granada 74 FC (39 partits i 8 gols a Segona Divisió) fitxa pel RCD Mallorca.
No té lloc al conjunt mallorquí, que el cedeix primer al Deportivo Alavés (9 gols en 40 partits) i posteriorment al Llevant UE.
A la temporada 2010-11 el Reial Valladolid el fitxa per 300.000 € del RCD Mallorca, on no va arribar a jugar cap partit oficial.
Després de quatre temporades al Valladolid, on va ser un jugador clau, en marcar el gol del seu darrer ascens a Primera, el 2012, i el gol de la permanència matemàtica el 2013, va marxar al Cardiff City després de la temporada 2013-14, en què els pucelans varen baixar a la segona divisió.

## Referències

* ↑ «Javi Guerra jugará en el Valladolid» (en castellà). Marca, 23-07-2010. [Consulta: 4 juny 2014].
* ↑ «Javi Guerra se despide del Valladolid con un sabor amargo» (en castellà). Marca, 20-05-2014. [Consulta: 4 juny 2014].

## Enllaços externs

* «Fitxa i estadístiques del jugador» (en anglès). bdfutbol.com.
* «Perfil i estadístiques de Javier Guerra» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 21 abril 2011].
# Jethou

Jethou (IPA: [ˈdʒɛt.huː]) és una petita illa que integra les Illes Anglonormandes. Administrativament forma part del batllia de Guernsey, i per tant, forma part de les Dependències de la Corona britànica. Queda immediatament al sud de l'illa de Herm i té una superfície aproximada de 18 hectàrees. Segons les llegendes l'any 709 una tempesta va acabar per separar-la de l'illa de Herm, amb la qual fins aleshores formaven una sola unitat. Es tracta d'una illa amb caràcter privat, per tant aquesta no és oberta al públic ni al turisme. Actualment l'usdefruit de l'illa pertany a sir Peter Ogden.

## Referències

* ↑ «Uncovering Jethou's past» (en anglès). Guersey News. Channelonline.TV, 17-04-2013. [Consulta: 18 abril 2013].

## Enllaços externs

* História de Jethou (en anglés)
# Jeta

Jeta és una illa costanera de Guinea Bissau. Pertany a la Regió de Cacheu, al sector de Caió i té una superfície de 109 km². Es troba al nord de l'Arxipèlag dels Bijagós, uns 1.500 metres a l'oest de l'illa de Pecixe.
La seva població és d'uns 4.000 habitants, majoritàriament manjacs, que viuen del cultiu d'arròs, blat de moro, fesols, iuca, cacauet i anacard.

## Referències

* ↑ «Islands - UNEP». Arxivat de l'original el 2021-04-21. [Consulta: 24 juny 2007].
* ↑ Ilha de Jeta - Mapcarta
* ↑ «CAMPANHA DE SOLIDARIEDADE PARA COM A ILHA DE JETA». [Consulta: 9 abril 2024].
# Jane Dodds

Jane Dodds (Wrexham, 13 de setembre de 1963) és una política gal·lesa. Líder dels Liberal Demòcrates gal·lesos, d'ençà la seva elecció del 2017, va ser elegida com a membre del parlament al Parlament del Regne Unit arran de les eleccions del 2019 de la circumpscripció de Brecon i Radnorshire.
# Jane Elsa Duncan

Jane Duncan (7 juliol de 1953) és una arquitecta britànica que treballa en Buckinghamshire.
Va ser triada president del Reial Institut d'Arquitectes Britànics (RIBA) a l'agost de 2014. Encara que va obtenir el 52% dels vots, la seva elecció va tenir lloc amb una participació electoral molt baixa. Va prendre possessió del càrrec l'1 de setembre de 2015. Ha estat responsable d'Igualtat i Diversitat dins del RIBA i abans de ser president, va ser vicepresident de pràctica professional entre 2007 i 2013.
Després d'estudiar en la Queen Elizabeth’s Girls' Grammar School, en Barnet, Duncan es va formar a l'Escola d'Arquitectura Bartlett del University College de Londres en els 1970s.
És directora de la signatura Jane Duncan Architects, que va fundar en 1992.

## Referències

* 1 2 3 Jane Duncan elected RIBA President UCL (anglès) Consulta 10 de març del 2017
* 1 2 3 4 Jane Duncan: The nine per cent president. Architects Journal (anglès) Consulta 10 de març del 2017
* ↑ Jane Duncan elected RIBA President University College London 13 d'agost del 2014 Arxivat 2014-09-04 at Archive.is (anglès) Consulta 4 de setembre del 2014
* ↑ Jane Duncan Elected 75th RIBA President. Caroline Massie American Institute of Architects, 23 de juliol del 2014 (anglès) Consulta 23 de setembre del 2014

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Reixetilovski

Reixetilovski - Решетиловский (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a 16 km al sud-est de Krílovskaia i a 160 km al nord-est de Krasnodar, la capital. Pertany al municipi d'Oktiàbrskaia.

## Referències

* ↑ «Бабичи (Решетиловский район) | это... Что такое Бабичи (Решетиловский район)?» (en rus). [Consulta: 17 setembre 2022].
# Emmanuel Maignan

Emmanuel Maignan (17 de juliol de 1601, Tolosa - † 29 d'octubre de 1676, ibíd.) fou un físic francès i teòleg procedent de l'Orde dels Mínims. Els seus escrits tingueren efectivitat particularment a Espanya, on tingué certes resistències concretament per part del seu col·lega de la congregació Francisco Palanco.

## Biografia

El seu pare era degà de la cancelleria de Tolosa, i la seva mare fou professora de medecina a la Universitat de Tolosa. Estudià humanitats al col·legi dels jesuïtes. Amb divuit anys s'incorpora a l'Orde dels Mínims. El seu primer instructor en filosofia fou un seguidor aristotèlic, però Maignan aviat començà a disputar i a oposar-se a tots els que ofereixen una idea favorable a les idees aristotèliques, sobretot de física. Maignan era més partidari de Plató que no pas d'Aristòtil. Aprengué matemàtiques i geometria, pràcticament sense ajut de cap instructor. Al final la seva habilitat es reconeix pels superiors de l'orde, que li donen la responsabilitat d'instruir els novicis de l'orde. L'any 1636 fou convidat a Roma pel general de l'orde per ensenyar-hi matemàtiques al convent de la Trinità dei Monti, on arribà a viure catorze anys. L'any 1650 torna a Tolosa i es fa provincial. En passar tres anys comença a tenir cura dels rellotges del rei Lluís XIV que des de Tolosa és convidat a París, el 1669, mitjançant la intervenció del cardenal Mazzarino.

## Obres

* Perspectiva horaria sive de horographia gnomonica tum theoretica tum practica (4 vols., Roma, 1648);
* Cursus philosophicus (1r ed., 4 vols., Tolosa, 1652; 2a ed. amb canvis a l'edició, Lyons, 1673);
* Sacra philosophia entis supernaturalis (Lyons, 1662, 1r vol., y 1672, 2n vol.);
* Dissertatio theologica de usu licito pecuniæ (Lyons, 1673). Obra inclosa en l'Index Librorum Prohibitorum de l'Església Catòlica.

## Referències

* ↑ Gonzalo Díaz Díaz, Ceferino Santos-Escudero, (1982), Bibliografía filosófica hispánica (1901-1970) - Página 796
* ↑ https://web.archive.org/web/20080601225944/http://www.scholasticon.fr/nomenP.htm#palanco, in French
* ↑ Jonathan Israel, Radical Enlightenment: Philosophy and the Making of Modernity, 1650-1750 (2001), p. 331.
# Capitalisme de plataforma

El capitalisme de plataforma fa referència a l'explotació comercial d'empreses com Google, Facebook, Apple, Microsoft, Uber, Airbnb i d'altres per a operar com a plataformes en l'economia digital. En aquest model de negoci, tant el maquinari com el programari s'utilitzen com a base (plataforma) perquè altres actors econòmics puguin dur a terme el seu propi negoci.
| « | Una economia basada en la informació i que usa interfícies que funcionen com a plataformes de dades per acumular capital. Els algoritmes d'autoaprenentatge regulen, en certa manera, l'oferta i demanda de les plataformes amb un sistema de suggeriments a partir d'una prèvia anàlisi dels patrons de consum de l'usuari i de la pròpia massa d'usuaris. | » |
| — Ingrid Guardiola |||
El capitalisme de plataforma ha estat considerat com a beneficiós o denunciat com a perniciós per diferents autories. Les tendències identificades en el capitalisme de plataforma tenen similituds amb les descrites sota l'epígraf de capitalisme de vigilància. S'ha discutit el possible efecte del capitalisme de plataforma en la ciència oberta.
El capitalisme de plataforma s'ha comparat amb el cooperativisme de plataforma. Les empreses que intenten centrar-se en l'equitat i la col·laboració, en comptes de només en l'ànim de lucre, es descriuen com a cooperatives, mentre que les que se centren únicament en els beneficis privats són capitalistes de plataforma. Al seu torn, projectes com la Viquipèdia, que depenen del treball no remunerat del voluntariat, es poden classificar com a iniciatives de producció col·laborativa basada en productes comuns (CBPP, en les seues sigles en anglès).

## Referències

* ↑ Peirano, Marta «Capitalismo de plataformas: tres libros y un documental» (en castellà). El País [Madrid], 25-09-2020. ISSN: 1134-6582.
* ↑ N. Srnicek, Platform Capatlism. Wiley, 2016.
* ↑ L. Weatherby, "Delete Your Account: On the Theory of Platform Capitalism," Los Angeles Review of Books, 2018.
* ↑ A. McAfee and E. Brynjolfsson, Machine, platform, crowd : harnessing our digital future. W. W. Norton and Company, 2017.
* ↑ J. Lanier, Ten arguments for deleting your social media accounts right now. Henry Holt and Co., 2018.
* ↑ Guardiola, Ingrid. «Les implicacions culturals del capitalisme de plataforma», 07-06-2020. [Consulta: 7 juliol 2022].
* ↑ Srnicek, Nick. «Els reptes del capitalisme de plataforma: entendre la lògica d'un nou model de negocis». L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans, 04-03-2021. [Consulta: 7 juliol 2022].
* ↑ S. Zuboff, The age of surveillance capitalism: the fight for a human future at the new frontier of power. PublicAffairs, 2019.
* ↑ P. Mirowski, "The future(s) of open science," Soc. Stud. Sci., vol. 48, no. 2, pp. 171–203, Apr. 2018.
* ↑ Dariusz Jemielniak. Collaborative Society. MIT Press, 18 February 2020. ISBN 978-0-262-35645-9.
# Víktor Txíjikov

Víktor Aleksàndrovitx Txíjikov (rus: Виктор Александрович Чижиков) (Moscou, 26 de setembre de 1935 - Moscou, 20 de juliol de 2020) va ser un il·lustrador rus, especialitzat en literatura infantil i creador de la mascota olímpica Mixa, en ocasió dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 disputats a Moscou.

## Trajectòria

Nascut el 26 de setembre de 1935 a Moscou, va començar a dibuixar de petit i va publicar els seus primers treballs a revistes durant els seus anys com a escolar. Després de cursar educació primària, va estudiar a l'Institut Poligràfic de Moscou i a la Universitat Estatal d'Impressió de Moscou. Va completar la seva formació l'any 1958 i des de mitjans d'aquella dècada va dirigir diverses revistes russes. A la dècada de 1960 va començar a il·lustrar llibres infantils. Els autors amb els quals va treballar van ser Agnia Barto, Serguei Mikhalkov, Boris Zakhoder, Samuil Marshak, Nikolai Nóssov i Eduard Uspenski. El 1968 es va convertir en membre de l'Associació d'Artistes Russos. A banda d'il·lustracions també va crear diversos llibres de contes de fades per a nens. Algunes de les seves obres estan exposades al Museu de Belles Arts Puixkin de Moscou. Va morir el 20 de juliol de 2020 a Moscou, a l'edat de 84 anys.

### Mixa

L'any 1977, el Comitè Organitzador dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 a Moscou va celebrar un concurs per a dissenyar una mascota en forma d'os rus per a l'esdeveniment. Txíjikov va dissenyar més de 100 ossos en un mes i els va presentar a competició. En total, es van fer més de 40.000 suggeriments de mascotes. L'agost de 1977 es van presentar els 64 favorits en una exposició de Moscou. El llavors president del Comitè Olímpic Internacional, Michael Morris Killanin, va escollir un dels dissenys de Txíjikov com a mascota oficial dels Jocs Olímpics. La figura de Mixa es va fer coneguda internacionalment durant i després dels jocs i es va utilitzar amb finalitats publicitàries. Segons les seves pròpies dades, l'autor va rebre al voltant de 2.000 rubles per la seva feina (quan l'ingrés mitjà mensual en aquella època era d'uns 120 rubles).

## Llibres seleccionats

* Юбилейный альбом «Виктор Чижиков. Мои истории о художниках кkemm и о себе». Издательский Дом Мещерякова (2015)
* 333 Kота (2005)
* Доктор Айболит (2003)
* Петя и Потап (2002)
* Аля, Кляксич и буква `А` (2002)
* Площадь картонных часов (2001)
* Винни-Пух и все-все-все (2001)
* Было у бабушки сорок внучат (2001)
* Приключения Чиполлино. Сказка (2001)
* Забытый день рождения (2001)
* Вниз по волшебной реке (1979)
* Приключения волшебного лебедя (1978)

## Referències

* ↑ «С грустью сообщаем, что сегодня 20 июля 2020 года ушел из жизни Виктор Александрович Чижиков» (en rus). AST, 20-07-2020.
* ↑ «Olympic mascots» (en anglès). Today.com. [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ Ivanova, V. «Victor Chizhikov» (en anglès). Russia-InfoCentre. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ «Creator of 1980 Moscow Olympic Bear Mascot Dies at 84» (en anglès). The Moscow Times, 20-07-2020. [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ Varlamova, Irina. «Bear necessity: Designing a mascot for the 1980 Moscow Olympics» (en anglès). Rossiyskaya Gazeta, 19-07-2016. [Consulta: 28 juliol 2016].
# Jaume Vidal (organista)

Jaume Vidal fou un prevere reusenc que exercí com organista de la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries entre els anys 1645 i 1660.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Salgado Cobo, Elena. Inventari dels fons musicals de Catalunya. Volum 7: Fons de l'església parroquial de Santa Maria de Castelló d’Empúries. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2013.
# Rigolato

Rigolato (friülà Rigulât) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. És situat dins la Val Degano, a la Cjargne. L'any 2007 tenia 568 habitants. Limita amb els municipis de Comeglians, Forni Avoltri, Paluzza i Prato Carnico.

## Fraccions

* Ludaria (Ludarie) lloc del poeta local Enrico Fruch (Ludaria 1873-Udine 1932).
* Ricciòl
* Magnanins
* Valpicetto (Valpicîot)
* Tors
* Autimis
* Givigliana
* Stalis (loc. Stalos)
* Vuezzis (Vuezis, loc. Vuezos)
* Soclap
* Gracco (Grac)

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Marcello Candido | Llista cívica |