OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hypochilus thorelli

Hypochilus thorelli és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels hipoquílids (Hypochilidae). fou descrit per primera vegada l'any 1888 per George Marx. H. thorelli viu al sud de les muntanyes Apalatxes, a l'est dels Estats Units.
Com totes les espècies dels hipoquílids, Hypochilus thorelli té quatre pulmons de llibre, com els mesotels i els migalomorfs i, en això, són diferents de la majoria dels araneomorfs. Els esbossos dels pulmons són visibles sota l'abdomen.

## Descripció

La femella té un cefalotòrax aproximadament de 5.5 mm i un abdomen (opistosoma) d'uns 9 mm. El mascle és més petit, amb un cefalotòrax d'uns 4 mm i un abdomen d'uns 6 mm. Ambdós sexes tenen potes molt llargues: la primera pota de la femella és d'uns 63 mm; el mascle té potes més llargues i més primes i la primera pota fa uns 80 mm. El cefalotòrax d'ambdós sexes és d'un color gris groguenc suau, amb una forma d'estrella més fosca per sota. La superfície superior de l'abdomen és grisenca, amb línies negres irregulars i algunes marques; la part de sota és més blanca. Tenen vuit ulls en dos grups de tres als costats i dos ulls més centrals. Tenen cribel i calamistrum.

## Taxonomia

El nom Hypochilus deriva del grec antic hypo, a sota, i cheilos, llavi; fa referència a la posició de l'aparell bucal. El nom de l'espècie, thorelli està dedicat a Tamerlan Thorell. La combinació única de característiques mixtes, amb quatre pulmons en llibre com una aranya migalomorfa però amb un cribel com una araneomorfa, van donar peu a que Marx no tan sols les ubiqués en un nou gènere, sinó també en una nova família, Hypochilidae.

## Distribució i hàbitat

A més del sud de les Muntanyes Apalatxes, també s'ha trobat a Carolina del Nord, Tennessee, i en la zona fronterera de Kentucky, Alabama, Geòrgia, i Carolina del Sud. El seu hàbitat preferit són congostos amb rierols en boscos caducifolis humits a una altitud de 600 a 1100 metres. La humitat i l'ombra són requisits importants, i també superfícies verticals per a construir les teranyines. En una sèrie d'observacions, les preses capturades en les teranyines són diverses: insectes voladors, opilions i formigues. Les preses són mortes a mossegades i no queden embolicades en seda abans de ser consumides.

## Referències

* 1 2 «Taxon details Hypochilus thorelli Marx, 1888». World Spider Catalog. [Consulta: 11 octubre 2015].
* 1 2 Marx, G. «On a new and interesting spider». Entomologica Americana, 4, 1888.
* ↑ Gertsch, Willis John «A review of the genus Hypochilus and a description of a new species from Colorado (Araneae, Hypochilidae)». American Museum Novitates, 2203, 1964 [Consulta: 12 octubre 2015].
* 1 2 Fergusson, Ian C. «Natural history of the spider Hypochilus thorelli Marx (Hypochilidae)». Psyche: A Journal of Entomology, 79, 3, 1972, p. 179–199. DOI: 10.1155/1972/39715 [Consulta: 11 octubre 2015].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Hypochilus thorelli Simon, 1892 en la família Hypochilidae +base de dades
# Fogats e Barrinòu

Fogats e Barrinòu (francès Fougax-et-Barrineuf) és un municipi occità. Si bé oficialment forma part del departament de l'Arieja, a la regió d'Occitània, tradicionalment és considerat part del país d'Òlmes, dins del Llenguadoc.

## Geografia

El municipi està situat als Pirineus sobre els rius Èrç Viu i Lassèt, i es troba entre la font intermitent de Fòntastòrbas, la Frau (gorges) i el castell de Montsegur.
Té els següents barris:
* lo Camp Aut, los Cristòls, la Clausa i la Poesia (Barrinòu)
* l'Ilha, Delà l'Aiga, Sant Miquèl i lo Martinèt (Fogats)
* l'Espina, l'Alibèrt i els Contes-Cossats (no formen part de cap dels dos anteriors)

## Llocs i monuments

* Gorges de La Frau.

## Personatges lligats a la comuna

* Samuel Beckett evoca el vilatge de Fogats e Barrinòu a la seva obra de teatre titulada Oh!, les beaux jours, d'on la ja citada chambre d'hotes pren el nom. Aquesta evocació ha inspirat Yves le Pestipon en ua obra titulada Samuel Beckett à Fougax-et-Barrineuf il·lustrada per fotos d'Agnès Birebent, natural de Fogats e Barrinòu.
* Adelin Moulis, originari del vilatge, ha escrit una cinquantena d'obres. És historiador, poeta i folklorista.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Langer

Langer és el nom dels següents personatges:
* Ferdinand Langer (Leimen, Heidelberg, 1839 - Kirneck, 1905), compositor alemany del Romanticisme
* Hermann Langer (Höckendorf, Saxònia, 1819 - Dresden, 1889), pedagog i organista alemany
* Robert Langer (Albany, 1948), enginyer químic i professor universitari estatunidenc especialista en biotecnologia
* Susanne Langer (Manhattan, Nova York, 1895 − Old Lyme, Connecticut, 1985), filòsofa estatunidenca
# Kufahrita

La kufahrita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom en honor de Fahrid Shakirovitch Kutyev (Фарид Шакирович Кутыев) (26 de febrer de 1943 - 29 de març de 1993), geòleg de l'Institut de Volcanologia de l'Acadèmia de Ciències de l'URSS, qui va tenir un paper clau en el descobriment del cinturó de platí de Koryak-Kamchatka, on es troba inclòs el placer dipòsit de platí Ledyanoy Creek, on es va descobrir el mineral.

## Característiques

La kufahrita és un aliatge natural de fórmula química PtPb. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada per primera vegada el 2021. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 4 i 4,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5576/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Rússia, concretament al placer de Ledyanoy Creek, situat a Gal'moenan (Koriàkia, Krai de Kamtxatka), on es troba juntament amb tetraferroplatí després d'isoferroplatí o en forma de grans de fins a 150 µm. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kufahrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 agost 2021].
# Nicolau de Sant Joan

Nicolau de Sant Joan participà en la Junta de Braços celebrada al palau de la Generalitat de Catalunya el 30 de juny de 1713. Com a membre del braç militar, va parlamentar en favor dels interessos de Starhemberg i en representació del sector moderat. Argumentà que, enfront de l'abandó aliat (l'Arxiducat d'Àustria i el Regne d'Anglaterra que havien donat suport l'aixecament contra Felip V d'Espanya) i la poca capacitat per a resistir una guerra amb Castella, calia considerar la submissió i provar de mantenir les Constitucions mitjançant la via política (tot i que aquesta via ja havia fracassat en moltes ocasions).

## Referències

* ↑ Albareda, Joaquim. La guerra de successió i l'onze de setembre. Barcelona: Editorial Empúries, 2000, p. 86. ISBN 84-7596-707-8.
# Mercat d'Abastos de Santiago de Compostel·la

El Mercat d'Abastos o Praza de Abastos de Santiago de Compostel·la és un mercat de productes frescos com formatges, carns, peixos, mariscs o verdures situat al centre històric de la capital gallega, concretament al barri d'Altamira. És el lloc més visitat de la ciutat després de la catedral de Sant Jaume.
L'actual instal·lació, dissenyada per l'arquitecte Joaquín Vaquero Palacios i que segueix «els gustos estètics neoromànics del nou règim», va substituir el desaparegut Mercado da Cidade, que havia estat enderrocat quatre anys abans, el 1937. La funció comercial de la zona es remunta al segle XVIII. La construcció del primitiu mercat es va projectar l'any 1870 i es va concloure el 1874, mentre que les obres de l'actual van començar el 1938 i van acabar el 1945. Es troba al costat de l'església de San Fiz de Solovio.

## Referències

* ↑ Información Arxivat 31 de decembro de 2017 a Wayback Machine. sobre a Praza no sitio web do Concello de Santiago..
* ↑ Mercado de Abastos. Santiago de Compostela Arxivat 31 de decembro de 2017 a Wayback Machine., por Juan Ignacio Robles, profesor de Antropoloxía Social na Universidad Autónoma de Madrid (castellà)
* ↑ VVAA. Historia de la ciudad de Santiago de Compostela. 2003. Ed. Universidade Santiago de Compostela. coord. Ermelindo Portela Silva, páx. 576.
* ↑ Historia do Mercado na páxina web Santiagoturismo.com.
* ↑ Historia e futuro da Praza de Abastos Arxivat 31 de decembro de 2017 a Wayback Machine., nova en El Correo Gallego o 24 de decembro de 2014.
# François Bédarida

François Bédarida (nascut el 14 de març de 1926 a Lió, Roine, França, i mort el 16 de setembre de 2001 a Fontaine-le-Port, Sena i Marne, França), fou un historiador francès contemporaneista. Els seus treballs essencialment es referiren al segle xx francès.

## Biografia

Va començar els seus estudis secundaris als grans liceus parisencs, que el condueixen a l'Escola Normal Superior el 1946. Més endavant, participa activament en la Resistència, en particular amb el grup dels militants cristians reunits al voltant del Testimoni cristià.
François Bédarida es dedicà a l'estudi de l'Anglaterra victoriana. A partir dels anys setanta, n'abordà l'època del Govern de Vichy i de la seva "filosofia política profundament antidemocràtica", convertint-se en pioner, al costat de l'historiador americà Robert Paxton i d'alguns d'altres, posant de manifest el que va ser l'acció neta del règim de Philippe Pétain, la seva naturalesa i la seva ideologia, quan, durant els anys trenta, Vichy incorrectament havia estat representat com un agent simple i auxiliar de l'Alemanya nazi.
Els seus estudis sobre aquest període ombrívol de la història de França el van portar a anteposar la responsabilitat social i científica de l'historiador.
Es converteix en mestre de conferències en l'Institut d'estudis polítics de París de 1971 a 1978. També és el fundador i el primer director de l'Institut d'història dels Temps Present, de 1978 a 1990, i el secretari general del Comitè Internacional de les Ciències Històriques, de 1990 a 2000.

## Enllaços externs

* «François Bédarida». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Hypocrea

Hypocrea és un gènere de fongs dins la família Hypocreaceae. S'estima que conté unes 171 espècies que creixen sobre la fusta podrida i sovint estan associats amb altres fongs. els gèneres anamorfs associats amb Hypocrea inclouen Acremonium, Gliocladium, Trichoderma, i Verticillium. Hypocrea va ser circumscrit pel micòleg Elias Fries el 1825.

## Taxonomia

* Hypocrea americana
* Hypocrea andinensis
* Hypocrea argillacea
* Hypocrea atrogelatinosa
* Hypocrea atroviridis
* Hypocrea aurantia
* Hypocrea aurantiaca
* Hypocrea aureoviridis
* Hypocrea austrokoningii
* Hypocrea carnea
* Hypocrea ceramica
* Hypocrea cerebriformis
* Hypocrea citrina
* Hypocrea colensoi
* Hypocrea coprosmae
* Hypocrea cornea
* Hypocrea corticioides
* Hypocrea crassa
* Hypocrea cremea
* Hypocrea cupularis
* Hypocrea dichromospora
* Hypocrea dorotheae
* Hypocrea egmontensis
* Hypocrea eucorticioides
* Hypocrea gelatinosa
* Hypocrea hunua
* Hypocrea jecorina
* Hypocrea koningii
* Hypocrea lactea
* Hypocrea lacuwombatensis
* Hypocrea lenta
* Hypocrea lixii
* Hypocrea lutea
* Hypocrea macrospora
* Hypocrea manuka
* Hypocrea minutispora
* Hypocrea muroiana
* Hypocrea nebulosa
* Hypocrea neorufa
* Hypocrea nigricans
* Hypocrea novae-zelandiae
* Hypocrea orientalis
* Hypocrea pachybasioides
* Hypocrea pallida
* Hypocrea parapilulifera
* Hypocrea patella
* Hypocrea pezizoides
* Hypocrea phyllostachydis
* Hypocrea pilulifera
* Hypocrea placentula
* Hypocrea poronioidea
* Hypocrea protopulvinata
* Hypocrea pseudokoningii
* Hypocrea psychrophila
* Hypocrea pulvinata
* Hypocrea saccharina
* Hypocrea schweinitzii
* Hypocrea semiorbis
* Hypocrea spinulosa
* Hypocrea splendens
* Hypocrea stellata
* Hypocrea stilbohypoxyli
* Hypocrea strictipilosa
* Hypocrea strobilina
* Hypocrea subalpina
* Hypocrea sublibera
* Hypocrea subsplendens
* Hypocrea sulfurella
* Hypocrea sulphurea
* Hypocrea tawa
* Hypocrea toro
* Hypocrea tremelloides
* Hypocrea vinosa
* Hypocrea virens
* Hypocrea viridescens

## Referències

* ↑ «Hypocrea Fr. 1825». MycoBank. International Mycological Association. [Consulta: 12 octubre 2011].
* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi. 10a edició. Wallingford, UK: CABI, 2008, p. 332. ISBN 978-0-85199-826-8.
* ↑ Hanlin RT.. Illustrated Genera of Ascomycetes. St. Paul, MN: American Phytopathological Society, 1990, p. 142. ISBN 0-89054-107-8.
* ↑ Fries EM.. Systema Orbis Vegetabilis (en latin). Lundin, Sweden: e Typographia academica, 1825, p. 104.

## Enllaços externs

* Plantilla:IndexFungorum
# Lava Beds

* Per a altres significats, vegeu «Lava Beds (monument nacional)».
Lava Beds és un despoblat al comtat de Butte (Califòrnia) a 151 peus (46 msnm). Apareixia als mapes fins cap al 1895. Era una comunitat de miners xinesos, prop de Pacific Heights, 2.5 milles (4,0 km) al nord-nord-oest de Palermo.

## Referències

* ↑ 1723973 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Lava Beds (en anglès)
* ↑ Durham, David L. California's Geographic Names: A Gazetteer of Historic and Modern Names of the State. Quill Driver Books, 1998, p. 289. ISBN 9781884995149.

## Enllaços externs

* 1723973 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Lava Beds (en anglès)
# Jōtō

Jōtō (城東区, Jōtō-ku) és un dels 24 districtes urbans de la ciutat d'Osaka, capital de la prefectura homònima, a la regió de Kansai, Japó. El nom del districte, Jōtō, pot traduir-se al català com a "l'est del castell", fent referència al castell d'Osaka i a la seua posició geogràfica.

## Geografia

El districte de Jôtô es troba localitzat al nord-est de la ciutat d'Osaka, al centre de la prefectura homònima. Pel districte flueixen els rius Neya, Hirano i Shirokita. El districte de Jôtô limita amb Miyakojima i Asahi al nord, amb Tsurumi i Higashiosaka a l'est i amb Chūō a l'oest, mentres que al sud limita amb Higashinari.

### Barris

Els barris del districte de Jôtô són els següents:
* Imafuku-Higashi (今福東)
* Imafuku-Nishi (今福西)
* Imafuku-Minami (今福南)
* Gamō (蒲生)
* Shigita (新喜多)
* Shigita-Higashi (新喜多東)
* Shigino-Higashi (鴫野東)
* Shigino-Nishi (鴫野西)
* Suwa (諏訪)
* Seiiku (成育)
* Sekime (関目)
* Chūō (中央)
* Tennōden (天王田)
* Nakahama (中浜)
* Nagata (永田)
* Noe (野江)
* Hanaten-Nishi (放出西)
* Higashinakahama (東中浜)
* Furuichi (古市)
* Morinomiya (森之宮)

## Història

L'àrea que actualment compon el districte va formar part en l'antiguitat de diferents municipis del ja desaparegut districte de Higashinari, els quals el 1916 es fusionaren en un poble ja anomenat Jōtō. L'any 1925 el territori s'incorpora dins de la ciutat d'Osaka formant part del districte de Higashinari. Finalment, l'1 d'abril de 1943 nàix el districte de Jôtô fruit de l'escissió d'una part del sud del districte d'Asahi i la part del nord-oest del districte de Higashinari. L'any 1974 el districte va patir l'escissió de la seua part més oriental, la qual es constitueix com el districte de Tsurumi. Al referèndum del 2015 i al referèndum de 2020 sobre el projecte metropolità d'Osaka, l'electorat de Jôtô va votar a favor de dissoldre la ciutat.

## Demografia

El districte de Jôtô té la major densitat poblacional, no només d'Osaka, sinó de qualsevol ciutat designada del Japó. Fa poc temps va ser superat en els dos títols pel districte de Nishi, tot i que amb una mínima diferència de menys de 100 persones. No obstant això, Jôtô és, ara junt a Nishi, l'únic districte urbà del Japó en superar les 20.000 persones per quilòmetre quadrat.

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Kyōbashi - Ōsakajōkōen - Shigino - Noe-JR
* Metro d'Osaka
** Gamō Yonchōme - Imafuku-Tsurumi - Fukaebashi
* Ferrocarril Elèctric Keihan
** Noe - Sekime

### Carretera

* Autopista Hanshin
* Nacional 1 - Nacional 163 - Nacional 479

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27118
* ↑ https://minchizu.jp/osaka/o-joto.html
* ↑ https://www.oml.city.osaka.lg.jp/index.php?page_id=1149
# Nuevo Estadio de la Victoria

El Nuevo Estadio de la Victoria és un estadi de futbol localitzat a Jaén, Andalusia, en el qual disputa els seus partits com a local el Real Jaén Club de Futbol. Va heretar el seu nom de l'anterior estadi, que es trobava situat al cèntric barri de Jaén de la Victòria.
Es va inaugurar el 29 d'agost de 2001, i s'hi va disputar el primer partit oficial el 2 de setembre. Fins llavors, el Real Jaén disputava els seus partits a l'Antic Estadi de la Victòria. El partit inaugural, de Segona divisió, va enfrontar al Real Jaén amb el Poli Ejido, i va acabar amb victòria per 3 a 1 de l'equip local. El primer gol oficial marcat a l'estadi va ser obra de Goran Milošević en el minut 10, en el llançament d'una falta comesa sobre Jurado a la vora de l'àrea. Els altres dos gols del Jaén van ser obra de Jurado i Rueda, mentre que el gol de l'Ejido el va marcar Cañas.
El primer partit amb les grades completes es va produir en la fase d'ascens a Segona Divisió 2009, quan es va enfrontar a la SD Ponferradina en la segona eliminatòria, guanyant per 1 a 0 amb gol de Joseba Arriaga, la qual cosa va suposar el pas a la tercera i última ronda. En el següent partit, contra el Vila-real B, per primera vegada es va ampliar la capacitat amb graderies supletòries fins a aconseguir 4.650 localitats més.

## Referències

* ↑ A 180 minutos de la gloria - www.realjaen.com - Consultat el 7 de juny de 2009
* ↑ Habrá gradas supletorias para el domingo - www.realjaen.com - Consultat el 17 de juny de 2009
* ↑ Más gradas para el gol norte - www.realjaen.com - Consultat el 19 de juny de 2009

## Enllaços externs

* Fitxa del partit inaugural del Nuevo Estadio de la Victoria
* Primer gol al Nuevo Estadio de la Victoria, obra de Goran Milosevic
# Nicolau de Pacs

* No s'ha de confondre amb Nicolau de Pacs i Sureda.
Nicolau de Pacs (Palma, segle XIV - Palma, segle XV) fou un escriptor que va viure en el segle xiv i el segle xv a la ciutat de Mallorca.
Pacs, que visqué en l'àmbit de la cort reial bona part de la vida, va treballar per l'infant Joan i fou síndic dels jurats de Mallorca per Pere III i alhora agutzir de Joan II. Quan aquest darrer va morir, el 1396, participà al govern municipal de Mallorca. El rei Alfons li manà impulsar una galera vint anys més tard.
Se'n conserva una Doctrina moral, un text adreçat als seus fills, que recull frases cèlebres comentades de personatges clàssics i catalans com Arnau de Vilanova, Eiximenis o Guillem de Cervera.

## Referències

* 1 2 3 «Nicolau de Pacs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Manuscrit de la Doctrina Moral, conservat a la BNF
# Fezna

Fezna (en àrab فزنا, Faznā; en amazic ⴼⵣⵏⴰ) és una comuna rural de la província d'Errachidia, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.477 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Laurens (Iowa)

Laurens és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.476 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Laurens tenia 1.476 habitants, 656 habitatges, i 400 famílies. La densitat de població era de 770,1 habitants/km².
Dels 656 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 39% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 22% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 25,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.188 $ i la renda mediana per família de 43.661 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.063 $ mentre que les dones 19.716 $. La renda per capita de la població era de 16.711 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Laurens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Laurens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nilo Murtinho Braga

Nilo Murtinho Braga, sovint conegut com a Nilo, (Rio de Janeiro, 3 d'abril, 1903 - Rio de Janeiro, 7 de febrer, 1975) fou un futbolista brasiler de les dècades de 1920 i 1930.

## Trajectòria

Durant la seva llarga trajectòria esportiva (1918-1937) defensà els colors d'América-RN, Botafogo i Fluminense. Destacà principalment a Botafogo, on jugà durant 10 anys. Guanyà sis campionats carioques, quatre d'ells consecutius (1924, 1930, 1932, 1933, 1934, 1935), essent tres cops màxim golejador (1924, 1927 i 1933).
També jugà amb la selecció del Brasil, amb la qual participà en el Mundial de 1930.

## Referències

* ↑ Perfil a sambafoot
* ↑ Nilo Murtinho Braga Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1930» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Nicolau de Pròixida i Carròs

Nicolau de Pròixida i Carròs (? - ?, 1382) fou un alt funcionari reial.
Va esser el segon fill d'Olf de Pròixida i d'Estefania Carròs. Es creu que va anomenar-se d'aquesta forma per ser l'hereu de la seva mare o del seu oncle Nicolau Carròs, qui el va nomenar hereu de diverses viles a Sardenya (1347).
Quan el seu germà Joan va decidir seguir la carrera eclesiàstica, ell va rebre tot el patrimoni familiar.
Casat amb Elvira de Centelles, tingué per fills Olf II de Pròixida i de Centelles, Gilabert de Pròixida i de Centelles, Nicolau de Pròixida i de Centelles i Joan III de Pròixida i de Centelles (mort el 1449), ardiaca d'Elna i després, secularitzat, conseller reial i camarlenc de la reina Maria, que jurà les treves amb Castella (1430).
Fou distingit per la seva lluita contra l'intent de Du Guesclin d'entrar al Regne de València en l'anomenada Guerra de Castella. Va lluitar contra el jutge d'Arborea (1376) a Sardenya.
Fou governador d'Oriola. Va prendre part de les reunions de Calataiud, on es tractaren qüestions del Cisma (1380).

## Referències

* «Nicolau de Pròixida i Carròs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.