OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Keleix Ahmad Beg Xarvaixidze

Keleix Ahmad Beg Xarvaixidze (Kelem Beg) fou príncep d'Abkhàzia del 1789 al 1806. Va néixer el 1747 i era fill de Mamuka II Xarvaixidze. El 1757, el seu avi Mamuka I Xarvaixidze va ser deposat i sembla que Keleix es va criar a Constantinoble. El 1789 va ser col·locat com a príncep d'Abkhàzia. El 1802 va entrar a Mingrèlia i va capturar a l'hereu de la corona Levan Dadiani. Es va casar quatre vegades amb princeses abkhazes i va tenir deu fills dos dels quals van ser prínceps d'Abkhàzia (Aslan Beg Xarvaixidze i Guiorgui Xarvaixidze) i un altre, Mahmud Beg Xarvaixidze fou príncep de Samurzakan

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
* Genealogia
# Ansco

Ansco era el nom de marca d'una empresa estatunidenca especialitzada en la creació de pel·lícula fotogràfica amb seu a Binghamton, Nova York. Va produir pel·lícules fotogràfiques, papers i càmeres des de mitjans de 1800 fins a la dècada de 1980. També va vendre versions redissenyades de càmeres de tercers, incloent Agfa i Chinon. Un model Ansco Minolta incorporat va ser la primera càmera de 35 mm feta servir a l'espai exterior, així com la seva pel·lícula.

## Referències

* ↑ Current,Ira. ANSCO Reminiscences Broome County Historical Society Newsletter, Spring 1995.
* ↑ Ollinger, James. A Brief History of Agfa, Ansco and GAF Cameras.
* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.28. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 7 novembre 2014].
# 345 aC

El 345 aC va ser un any del calendari romà prejulià. En temps de la República i de l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Dorsó i Rufus (o, més rarament, any 409 ab urbe condita o de la Fundació de Roma). L'ús del nom «345 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia

* Filip II de Macedònia envia el general Parmenió a assetjar la ciutat d'Halos a Tessàlia. Intenta posar sota el seu domini el regne de Cersobleptes, que feia barrera entre Macedònia i les possessions atenenques al Quersonès traci. La segona ambaixada atenenca l'ha d'esperar perquè quan arriba a Pel·la Filip és a Tràcia, on finalment conquereix el regne de Cersobleptes.
* Filip II assalta la Fòcida sense gairebé resistència. Destrueix les ciutats del territori, i ell personalment ocupa el lloc que la Fòcida tenia a la Lliga Amficciònica. Aconsegueix el nomenament, juntament amb el representant de Tebes i el de Tessàlia, la presidència dels Jocs Pitis.
* Timoleont, militar de Corint, es va aturar a Reggio de Calàbria quan anava cap a Sicília per intervenir en les batalles per la possessió de Siracusa. Quan arriba a Siracusa ocupa Epípoles, mentre Hicetes de Leontins segueix a Acradina i a Neàpolis (barris de la ciutat) i Dionisi el Jove posseeix la ciutadella de Siracusa.

### Antiga Roma

* Marc Fabi Dorsó i Servi Sulpici Camerí Rufus són elegits cònsols. Aquest any Luci Furi Camil és nomenat dictador per fer la guerra als auruncs. El cònsol Dorsó dirigeix la guerra contra els volscs i conquereix la ciutat de Sora.

### Índia

* La Dinastia Xixunaga que governava Magadha, un antic regne de l'Índia, és substituïda per la Dinastia Nanda.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVI, 68
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVI, 4
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVI, 70
* ↑ Titus Livi.Ab Urbe Condita VII, 26
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica XVI, 66
* ↑ Raychaudhuri, Hemchandra. Political History of Ancient India. Calcuta: University of Calcutta, 1972, p. 201.
# Alca

* No s'ha de confondre amb alcà.
«Alca» té aquests significats:
* Alca, gènere actualment monotípic d'aus caradriformes, vegeu Alca torda
* ALCA o Àrea de Lliure Comerç de les Amèriques, acord proposat per a reduir o eliminar les barreres comercials entre les nacions de l'hemisferi occidental
* Districte d'Alca, divisió administrativa del Perú
# Ctenochaetus truncatus

Ctenochaetus truncatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 16 cm de llargària màxima.
* 8 espines i 25-27 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 23-25 radis tous a l'anal.
* Té nombroses taques molt petites que van del blau al groc.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu entre 1 i 21 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Ctenochaetus truncatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623-893.
* ↑ Randall, J. E. & K. D. Clements, 2001.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Allen, G.R. i R.C. Steene, 1979. The fishes of Christmas Island, Indian Ocean. Special Publication of the Australian National Parks and Wildlife Service, Canberra, Austràlia. 81 p.
* ↑ Allen, G.R. i R.C. Steene, 1987. Reef fishes of the Indian Ocean. Book 10. Pacific Marine Fishes. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey. 240 p.
* ↑ Allen, G.R. i R.C. Steene, 1988. Fishes of Christmas Island Indian Ocean. Christmas Island Natural History Association, Christmas Island, Indian Ocean, 6798, Austràlia. 197 p.
* ↑ Allen, G.R. i W.F. Smith-Vaniz, 1994. Fishes of the Cocos (Keeling) Islands. Atoll Res. Bull. 412:21 p.
* ↑ Burgess, W.E. i H.R. Axelrod, 1973. Pacific Marine Fishes. Book 3. Fishes of Sri Lanka (Ceylon), the Maldive Islands and Mombasa. P. 562-839. A: T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Debelius, H., 1999. Indian Ocean reef guide. IKAN-Unterwasserarchiv. Frankfurt, 321 p.
* ↑ Eichler, D. i R.F. Myers, 1997. Korallenfische Zentraler Indopazifik. Jahr-Verlag GmbH and Co., Hamburg, 489 p.
* ↑ Randall, J.E., 1992. Diver's guide to fishes of Maldives. Immel Publishing, Londres, 193 p.
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Randall, J.E., 2001. Surgeonfishes of Hawai'i and the world. Mutual Publishing and Bishop Museum Press, Hawaii. 123 p.
* ↑ Schneidewind, F., 2002. Neues über Borstenzahn-Doktorfische. Datz 55(6):18-23.
* ↑ Smith, J.L.B. i M.M. Smith, 1963. The fishes of Seychelles. Rhodes University, Grahamstown. 215 p.
* ↑ Winterbottom, R., A.R. Emery i E. Holm, 1989. An annotated checklist of the fishes of the Chagos Archipelago, Central Indian Ocean. Life Sciences Contributions 145, Royal Ontario Museum, Toronto. 226 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Ernest Paul

Ernest Paul (Villotte-sur-Ource, 5 de desembre de 1881 - Saint-Gatien-des-Bois, 9 de setembre de 1964) va ser un ciclista francès que fou professional de 1908 a 1914 i de 1919 a 1922. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa al Tour de França, el 1909 i 1910. En aquesta mateixa cursa finalitzà tres vegades entre els deu primers de la classificació final. Era germanastre del ciclista luxemburguès François Faber.

## Palmarès

* 1908
** 3r de la París-Lilla
* 1909
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** 3r a la París-Tours
* 1910
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1911
** 3r a la París-Brest-París
* 1919
** 1r a la Niça-Annot-Niça

### Resultats al Tour de França

* 1908. 18è de la classificació general
* 1909. 6è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1910. 7è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1911. 8è de la classificació general
* 1912. Abandona (4a etapa)
* 1913. Abandona (3a etapa)
* 1914. 12è de la classificació general
* 1921. 27è de la classificació general
* 1922. 30è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Palmarès d'Ernest Paul (Fra)». [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «Faber murió en la guerra sin conocer a su hija» (en castellà), 22-07-2019. [Consulta: 16 agost 2023].
# Dinastia otoniana

La Dinastia otoniana o dinastia otònida era una dinastia de reis d'Alemanya, que pren el nom del seu primer emperador però també és coneguda com a Dinastia Saxona per l'origen de la família.
La família mateixa, a vegades, també es coneix com els Liudolfings, pel seu primer membre conegut Liudolf i un dels seus noms principals.
Els governants Otonians també es consideren com la primera dinastia del Sacre Imperi Romanogermànic, com successors de la Dinastia carolíngia i de Carlemany, que és comunament vist com el fundador original d'un nou Regne Franc successor de l'Imperi Romà.
Tot i no haver estat mai Emperador, Enric I l'Ocellaire, Duc de Saxònia impulsa l'accés de la seva dinastia a l'Imperi en haver unificat els diferents pobles germànics sota un únic rei, llegat que recau en el seu fill Otó el Gran qui si que és nomenat Emperador i, com a tal és el successor de la dinastia carolíngia. Des d'Otó I la majoria dels reis alemanys també eren coronats Emperadors Romanogermànics. Sota el regnat dels governants Otonians, el regne de Franc Oriental esdevé finalment el regne d'Alemanya amb la unificació dels ducats de Lorena, Saxònia, Francònia, Suàbia, Turíngia i Baviera en un imperi ara conclòs. També la identificació d'Alemanya amb el Sacre Imperi Romanogermànic, que dominarà la història alemanya fins a 1806, començà amb la coronació d'Otó I el Gran a Roma en 962. No obstant això, la projectada restauració de l'Imperi Romà decauria més tard sota el regnat d'Otó III.
Després de l'extinció de la dinastia Otoniana amb la mort d'Enric II del Sacre Imperi, el 1024 la corona passava a la Dinastia Sàlica amb Conrad II, besnet de Luitgard, una filla de l'Emperador Otó I que s'havia casat amb el Duc Sàlic Conrad el Vermell de Lorena.
Reis i Emperadors Otonians:
* Enric I l'Ocellaire, Rei dels alemanys i Duc de Saxònia, mort en 936
* Otó I el Gran, Emperador romanogermànic i Duc de Saxònia, mort en 973
* Otó II, emperador romanogermànic, mort en 983
* Otó III, emperador romanogermànic, mort en 1002
* Sant Enric II, emperador romanogermànic, mort en 1024
Alguns altres membres famosos de la Casa de Liudolfing o Otoniana:
* Liudolf, Comte de Saxònia, mort en 864/866
* Sant Altfrid, Bisbe de Hildesheim, mort en 874
* Brun, Duc de Saxònia, mort en 880
* Otó l'Il·lustre, Duc de Saxònia, mort en 912
* Gerberge de Saxònia, mort en 954
* Enric I, Duc de Bavaria, mort en 955
* Liudolf, Duc de Suàbia, mort en 957
* Hedwige de Saxònia, mort en 965
* Bruno I, Arquebisbe de Colònia i Duc de Lotaríngia, mort en 965
* William, Arquebisbe de Magúncia, mort en 968
* Otó, Duc de Suàbia i Baviera, mort en 982
* Enric II, Duc de Baviera el Cerca-raons, mort en 995
* Bruno, Bisbe d'Augsburg, mort en 1029

## Vegeu també

* Renaixença otoniana
* Art otonià
* Arquitectura otoniana
# Drombus

Drombus és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Drombus globiceps (Hora, 1923)
* Drombus halei (Whitley, 1935)
* Drombus key (Smith, 1947)
* Drombus kranjiensis (Herre, 1940)
* Drombus lepidothorax (Whitley, 1945)
* Drombus ocyurus (Jordan & Seale, 1907)
* Drombus palackyi (Jordan & Seale, 1905)
* Drombus simulus (Smith, 1960)
* Drombus triangularis (Weber, 1909)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Duru

Els duru (al-duru) són una tribu ghafirita d'Oman, de tendència ibadita. Viuen a les muntanyes de l'interior i el seu centre principal és Tanam a uns 15 km al sud d'Ibri. Estan dirigits pel clan al-Mahamid. Ibri és el principal centre pel seu comerç. Crien tres reputades races de camells: banat Usayfir, banat Khabar i banat Humra. Exploten també mines de sal.

## Referències

* J. G. Lorimer, Gazeteer of the Persian Gulf, Oman and Central Arabia, Calcuta 1908-1915
# Dol (Croàcia)

«Dol» té aquests significats:
* Dol (Postira), poble de l'illa de Brač
* Dol (Stari Grad), poble de l'illa de Hvar
Viccionari
# Dodecàedre

Un dodecàedre o dodecaedre (ambdues variants són acceptades) és un políedre regular de dotze cares.
El dodecàedre és regular quan està format per dotze pentàgons regulars. Té 20 vèrtexs i 30 arestes.

## Àrea i volum

L'àrea A i el volum V d'un dodecàedre regular amb vèrtexs de longitud a són:
    $A=3{\sqrt {25+10{\sqrt {5}}}}a^{2}\approx 20.64572a^{2}$
    $V={\frac {1}{4}}(15+7{\sqrt {5}})a^{3}\approx 7.6631189a^{3}$

## Coordenades cartesianes

Els 20 vèrtexs d'un dodecàedre centrat a l'origen estan definits per les expressions següents:
    (±1, ±1, ±1)
    (0, ±1/φ, ±φ)
    (±1/φ, ±φ, 0)
    (±φ, 0, ±1/φ)
on φ = (1+√5)/2 és la raó àuria. La longitud de l'aresta és 2/φ = −1+√5.
L'angle diedre d'un dodecàedre és 2arctan(φ) o, aproximadament, 116,565 graus.

## Usos

* Els dodecàedres s'usen com a daus en determinats jocs de rol. Potser aquesta era la funció de l'anomenat dodecàedre romà, que es refereix a figures trobades per Europa, especialment a prop de poblats gals, d'origen i ús desconeguts.
* Per a Plató és el símbol de la divisió de l'univers.
* Apareix a l'obra L'últim sopar de Dalí

## Referències

* ↑ «Dodecàedre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Earl Baldwin

Earl Baldwin (Newark, Nova Jersey, 11 de gener de 1901 - Hollywood, Califòrnia, 9 d'octubre de 1970) va ser un guionista i productor de cinema estatunidenc.

## Filmografia
### Guionista

| 1928: Brotherly Love 1929: The Sophomore 1929: Red Hot Rhythm 1930: Sweet Mama 1931: The Naughty Flirt 1931: The Tip-Off 1931: The Big Shot 1932: The Mouthpiece 1932: Doctor X 1932: Life Begins 1932: The Crash 1932: Central Park 1933: Blondie Johnson 1933: Wild Boys of the Road 1933: Havana Widows 1934: Wonder Bar 1934: Here Comes the Navy 1934: A Very Honorable Guy 1934: 6 Day Bike Rider 1935: Devil Dogs of the Air 1935: Go Into Your Dance 1935: The Irish in Us | 1937: Ever Since Eve 1938: A Slight Case of Murder 1938: Gold Diggers in Paris 1938: Cowboy from Brooklyn 1939: Off the Record 1940: Brother Orchid 1940: The Man Who Talked Too Much 1940: My Love Came Back 1940: She Couldn't Say No 1941: Honeymoon for Three 1941: Unholy Partners 1942: The Navy Comes Through 1944: Pin Up Girl 1944: Greenwich Village 1944: Irish Eyes Are Smiling 1945: Hold That Blonde 1946: Breakfast in Hollywood 1949: Africa Screams 1949: Shocking Affair 1951: Lullaby of Broadway 1953: South Sea Woman 1956: The Go-Getter 1959: Juke Box Rhythm |

### Productor

* 1936: Gold Diggers of 1937

## Referències

* ↑ «EARL W. BALDWIN». Rotten Tomattoes. [Consulta: 1r gener 2016].
* 1 2 «Earl Baldwin (I) (1901–1970)». Imbd. [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «GOLD DIGGERS OF 1937». TCM. [Consulta: 1r gener 2016].
# Dolmen de El Romeral

El dolmen d'El Romeral és un dolmen situat en la localitat malaguenya d'Antequera, a 4 quilòmetres del dolmen de Menga, en un conjunt megalític de gran importància a nivell mundial.

## Descripció

El sepulcre megalític d'El Romeral té un corredor de parets de maçoneria i coberta de llinda que conserva 11 lloses, amb una longitud màxima conservada de 26,3 metres, una amplada mitjana d'1,5 metres i una alçària mitjana d'1,95 metres. La cambra està coberta d'una falsa cúpula consistent en una llosa horitzontal de planta circular de 5,2 metres de diàmetre i 3,75 d'alçada. Al fons d'aquesta cambra, s'obre un petit corredor que termina en una altra cambra més petita i que replica l'anterior en forma i tècnica, però a menor escala. La longitud total és d'uns 34 metres.
Com els altres dos monuments megalítics propers, està cobert per un túmul i en una orientació que forma una línia recta amb la peña de los Enamorados, una singular muntanya propera que té forma de rostre humà. El túmul fa 68 metres de diàmetre.

## Història

Als voltants del conjunt megalític, s'han identificat assentaments dels períodes neolític i de l'edat del coure (períodes d'apogeu del megalitisme), d'entre 5000 i 2200 anys abans de l'era actual. Es desconeixen els detalls de quan, com, qui i per què el van construir.
Al segle xix es redescobreix el conjunt megalític. El 1847, Rafael Mitjana va publicar Memoria sobre el templo druida hallado en las cercanías de la ciudad de Antequera. A partir d'aquesta publicació se succeeixen les investigacions. Aproximadament el 1905, els germans Viera, després de redescobrir el dolmen de Viera, redescobreixen el dolmen d'El Romeral. El 1931 es va declarar Monument Nacional.
En l'actualitat, el dolmen d'El Romeral es pot visitar de manera gratuïta de dimarts a diumenge en horari diürn.
* Entrada
* Sostre

## Referències

* ↑ Junta de Andalucía. «Conjunto arqueológico dólmenes de Antequera (folleto)» (en castellà). [Consulta: 1r abril 2013].
# Dolmen de Guadalperal

El dolmen de Guadalperal, també conegut com l'Stonehenge espanyol per la seva semblança al cromlec de Stonehenge, és un monument megalític que data d'entre el III i el II mil·lenni a.C. que està situat a la localitat d'El Gordo, a Càceres. Es troba sota les aigües de l'embassament de Valdecañas, al riu Tajo, i només és visible quan el nivell de les aigües ho permet.
El monument megalític, format per unes 140 grans roques erectes, va quedar sota les aigües el 1963 quan el règim franquista va construir la presa i la central hidroelèctrica de Valdecañas. Havia estat descoberta per l'arqueòleg alemany Hugo Obermaier durant la dècada de 1920, tot i que la troballa no va ser publicada fins als anys seixanta, quan la zona ja estava inundada. Les onades de calor de l'estiu de 2019 van permetre observar les construccions en la seva totalitat per primera vegada des que va ser construïda la presa. El complexe presentava signes de deteriorament després de tants anys sota l'aigua, com la major porositat del granit i l'aparició d'esquerdes. Una associació cultural local va alertar sobre la situació i va demanar de rescatar els vestigis històrics de la llera del riu i reconstruir el monument a la riba de l'embassament.

## Referències

* 1 2 Barreira, David «El Stonehenge español sale a flote: tiene 4.000 años y Franco lo sumergió en un embalse». El Español, 22-08-2019 [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ «La sequera deixa al descobert el 'Stonehenge espanyol', un monument de fa 7.000 anys». El Món.cat, 30-09-2019 [Consulta: 1r octubre 2019]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-10-01. [Consulta: 1r octubre 2019].
# Eclipsi solar del 20 de març de 2015

Un eclipsi solar total tingué lloc el 20 de març de 2015. Fou vist parcialment a Europa i el Nord d'Àfrica, i els únics llocs habitats des d'on es va poder veure tot foren les illes Fèroe i les Svalbard. La major durada de la totalitat fou de 2 minuts i 47 segons a prop de la costa de les illes Fèroe. Coincidí amb l'equinocci de primavera, i ocorregué 15 dies abans d'un eclipsi lunar.

## Galeria d'imatges

* Berlín
* Dublín
* Kłodzko, Polònia
* Wrocław, Polònia
* Praga
* Varsòvia
* Budapest
* Milà
* Kíev
* Ulcinj, Montenegro
* Moscou

## Referències

* ↑ «Total Solar Eclipse of 2015 Mar 20». NASA.
* ↑ «20 març 2015 - Total Solar Eclipse». timeanddate.com. [Consulta: 21 març 2015].
# Dècada del 360 aC

La dècada del 360 aC comprèn el període que va des de l'1 de gener del 369 aC fins al 31 de desembre del 360 aC.

## Esdeveniments

* Segon gran concili del budisme
* Fixació del cànon en escultura grega

## Personatges destacats

* Praxíteles
* Dionís el Jove
# Dècada del 340
## Esdeveniments

* Guerra entre Roma i els perses
* Revolta camperola a Numídia
* 345 Segons la tradició Sant Tomàs apòstol arriba a Malayalam.

## Naixements

* 349 Pere de Sebaste, eclesiàstic grec del segle iv.

## Personatges destacats

* Flavi Juli Constant
* Hipàcia
* Sant Atanasi d'Alexandria
# Dècada del 350
## Esdeveniments

* Fixació del Nadal el 25 de desembre
* Ús de l'estrep a la Xina
* Invasió dels huns en territori persa
* 355 - Els alamans saquegen llogarrets gals

## Personatges destacats

* Liberi I
* Sant Atanasi d'Alexandria
# E763

La ruta europea E763 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Belgrad (Sèrbia) i finalitza a Bijelo Polje (Montenegro). Té una longitud d'aproximadament 327 km i una orientació de nord a sud.
# E76

La ruta europea E76 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Migliarino (Itàlia) i finalitza a Florència (Itàlia). Té una longitud de 88 km. Té una orientació d'est a oest.

## Referències

* ↑ Economic Commission for Europe. Inland Transport Committee. European agrement on main international traffic arteries (AGR) (PDF) (en anglès). United Nations. Economic and Social Council, 14-03-2008 [Consulta: 22 gener 2022].
# ETCD

L'Equip Terminal del Circuit de Dades (ETCD), en anglès Data circuit-terminating equipment (DCE), també conegut com a Equip de Comunicació de Dades (ECD), és aquell dispositiu que participa en la comunicació entre dos dispositius, però que no és receptor final ni emissor original de les dades que formen part d'aquesta comunicació.
És el component del circuit de dades que transforma o adequa els senyals per poder utilitzar el canal de comunicacions.

## Vegeu també

* Circuit elèctric
* Dades
* Equip Terminal de Dades
* Mòdem
* RS-232
* Terminal d'ordinador
# Ebuleodes

Ebuleodes és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Ebuleodes simplex, que es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 22 febrer 2019].
# Ebullioscopi

Un ebullioscopi és un instrument que permet de mesurar propietats físiques o químiques dels líquids, soluts o dissolucions, a partir de l'observació de la desviació soferta amb relació al punt d'ebullició estàndard, prèviament conegut.
El primer ebullioscopi fou inventat el 1838 per l'abat Honoré Brossard-Vidal, amb l'objectiu de mesurar el contingut alcohòlic d'una dissolució. L'avantatge d'aquest mètode era que el punt d'ebullició és relativament insensible a altres components com ara els sucres. Altres alcoholímetres es basen en el mesurament de la densitat, que és més sensible a la presència d'altres soluts.
Una versió posterior en fou construïda pel químic francès François Marie Raoult, però la dificultat per a determinar la temperatura exacta fou superada amb la invenció del termòmetre de Beckmann, pel químic alemany Ernst Otto Beckmann, el 1887. Aquesta millora permeté que l'ebullioscopi s'empràs com l'aparell estàndard per a determinar la massa molecular de les substàncies en una solució, aprofitant l'augment ebullioscòpic que produeixen els soluts sobre la temperatura d'ebullició dels dissolvents. Actualment, els ebullioscopis moderns no empren el termòmetre de Beckmann, que ha estat substituït per termistors encara més precisos.

## Referències

* ↑ Institut d'Estudis Catalans. Diccionari de la llengua catalana. Barcelona: Edicions 62. Enciclopèdia Catalana, 2007. ISBN 978-84-297-5977-8.
Equipament de laboratori de química :