OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cervel·leïta

La cervel·leïta és un mineral d'argent, tel·luri i sofre, de la classe dels sulfurs que pertany al grup de l'acantita. El seu nom fa honor a Bernard Cervelle (1940-), mineralogista francès de la Universitat de París, França. Fou descoberta a la mina Bambolla, a uns 12 km de Moctezuma, Sonora, Mèxic, el 1986, i descrita per A.J. Criddle, J.E. Chisholm i C.J. Stanley.

## Característiques

La seva fórmula és Ag₄TeS. Acostuma a trobar-se de color negre amb reflexions que poden anar del verd al blau pàl·lids i la seva lluentor és metàl·lica. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2, i la seva densitat és de 8,53 g/cm³. Cristal·litza en el sistema cúbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cervel·leïta pertany a «02.BA: sulfurs metàl·lics amb proporció M:S > 1:1 (principalment 2:1) amb coure, argent i/o or» juntament amb els següents minerals: calcocita, djurleita, geerita, roxbyita, anilita, digenita, bornita, bellidoita, berzelianita, athabascaïta, umangita, rickardita, weissita, acantita, mckinstryita, stromeyerita, jalpaïta, selenojalpaïta, eucairita, aguilarita, naumannita, hessita, chenguodaita, henryita, stützita, argirodita, canfieldita, putzita, fischesserita, penzhinita, petrovskaïta, petzita, uytenbogaardtita, bezsmertnovita, bilibinskita i bogdanovita.

## Formació i jaciments

Es troba farcint fractures en riolites molt alterade i petrificades als dipòsits hidrotermals d'Au-Te. Sol trobar-se associada a altres minerals com: plata, acantita, hessita, benleonardita, pirita, esfalerita, dolomita o quars.

## Referències

* ↑ «Cervelleite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 maig 2014].
* ↑ Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 374. D.L. B-38531-2010 [Consulta: 18 maig 2014].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Cervelleite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ «Cervelleite» (en anglès). Handbook of mineralogy. [Consulta: 8 març 2015].
# Carfíl·lides

Carfíl·lides (en llatí Carphyllides, en grec antic Καρφυλλίδης) era un poeta grec que va deixar dos elegants epigrames a l'Antologia grega. El nom de l'autor del segon epigrama de vegades està escrit Carpylides, però se suposa que és el mateix Carphylides i no una persona diferent.

## Referències

* ↑ Carphyllides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 615
# Ouroux-sous-le-Bois-Sainte-Marie

Ouroux-sous-le-Bois-Sainte-Marie és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 69 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ouroux-sous-le-Bois-Sainte-Marie era de 69 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 71 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 24 eren segones residències i 17 estaven desocupats. 69 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 30 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ouroux-sous-le-Bois-Sainte-Marie el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 34 persones, 25 eren actives i 9 eren inactives. Les 25 persones actives estaven ocupades(16 homes i 9 dones).. De les 9 persones inactives 2 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Ouroux-sous-le-Bois-Sainte-Marie hi havia 11 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 225 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ouroux-sous-le-Bois-Sainte-Marie a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ouroux-sous-le-Bois-Sainte-Marie a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Hidrocenomicrolita

La hidrocenomicrolita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la microlita.

## Característiques

La hidrocenomicrolita és un òxid de fórmula química (◻,H₂O)₂Ta₂(O,OH)₆(H₂O). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del museu de geociències de l'Institut de Geociències de la Universitat de São Paulo (Brasil), amb el número de registre: dr725.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Volta Grande, situada a la localitat de Nazareno, a Minas Gerais (Brasil). També ha estat descrita en una altra localitat brasilera: la pegmatita d'Alto do Giz, a Rio Grande do Norte. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydrokenomicrolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 novembre 2021].
# José Ruiz-Castizo y Ariza

José Ruiz-Castizo y Ariza (Fuentes de Andalucía, Sevilla, 13 de desembre de 1857 - Madrid, 17 de gener de 1929) va ser un físic-matemàtic d'origen sevillà, escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, tot i que en va renunciar el 1917.
Va ser catedràtic de mecànica racional en la Universitat de Saragossa (1896), i des de 1905 catedràtic de ciències exactes, complement de càlcul infinitesimal acumulat, a la Universitat Central de Madrid. Va realitzar treballs sobre teoria de corbes (una quàrtica que porta el seu nom al catàleg de F. Gomes Teixieira), dissenyant altres invents, entre els quals destaca un planímetre al que va dedicar molts esforços. El va denominar planímetre cartesià de valuació tangencial, pel seu fonament matemàtic, en el qual utilitza una envolupant. Va arribar a ser fabricat a Suïssa cap a 1910, amb el suport del Ministeri de Foment, i ha estat utilitzat per l'Institut Geogràfic Nacional.

## Publicacions

* El Eclipse total de sol de 1905: descripción del fenómeno y exposición sumaria de sus causas y circunstancias de mayor interés. Librería Internacional de Adrián Romo, 1905
* Estudio analítico de un lugar geométrico de cuarto orden. Imprenta de La Guirnalda, 1889
* Teoría de un nuevo integrador mecánico general para los tres órdenes $\int ydx$; $\int y^{2}dx$; $\int y^{5}dx$, denominado integrómetro cartesiano de valuación tangencial. Impr. y encuadernación de G. Juste, 1898
* Tratado de mecánica racional apropiado a la enseñanza en las facultades de ciencias y en las escuelas especiales. Victoriano Suárez, 1907
* Varímetros integradores. Estab. tip. y ed., 1909

## Faceta com a inventor: patents

És autor d'un nombre important de patents, algunes d'elles presentades com a mèrit en els seus exercicis d'oposició a càtedra:
| Expedient | Títol | Sol·licitud |
| 15175 | Un sistema de gomes buides | 21/11/1893 |
| 17695 | Un instrumento de càlcul gràfic titulat Planímetre i Integrador | 05/07/1895 |
| 21880 | Un aparell denominat Planímetre i integrador tangencial | 09/12/1897 |
| 33659 | Un apaell denominat comptador lineal d'energia elèctrica | 17/03/1904 |
| 34133 | Un aparell denominat comptador lineal d'energia elèctrica (addició) | 08/06/1904 |
| 69418 | Un sistema de motors rotatius tèrmics i hidràulics, amb cossos de bomba sense fi | 02/04/1919 |
| 71109 | Un mecanisme rotatiu distribuïdor, regulador i inversor del moviment en les màquines de vapor de moviments alternatius | 15/10/1919 |

## Referències

* ↑ Vela Urrego, Claudia Teresa. Estudio sobre el físico-matemático e inventor José Ruiz-Castizo y Ariza (1857-1929). Universidad de La Rioja, p. 310 [Consulta: 13 desembre 2014].
* ↑ Biografia Arxivat 2017-08-02 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ González Redondo, Francisco A. Mirando hacia atrás. La gaceta, p. 260.
* ↑ «Las patentes del catedrático José Ruiz Castizo y Ariza». XI Congreso SEHCYT.
# Volegui (raion de Veresxàguino)

* Per a altres significats, vegeu «Volegui».
Volegui (rus: Волеги) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 48 habitants. Forma part de l'assentament rural de Pútino. Es troba al curs superior del riu Voj, al sud-oest del centre administratiu de l'assentament rural, Pútino. L'estació de tren més propera és a 3 km.

## Referències

* ↑ ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края Arxivat 2017-02-05 a Wayback Machine. (en rus).
# Chairac

Chairac (en francès Chirac) és un municipi del departament francès del Losera a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Hidrocerussita

L'hidrocerussita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en al·lusió a la seva composició: un carbonat de plom hidratat que és similar a la cerussita.

## Característiques

L'hidrocerussita és un carbonat de fórmula química Pb₃(CO₃)₂(OH)₂. Cristal·litza en el sistema trigonal. La forma dels cristalls va de piramidal a tabulars amb les cares {h0hl} hexagonals escarpades. La mida dels cristalls pot arribar als 4 cm. S'agrupen en agregats la forma dels quals va de lenticular a escates fines; els agregats són massius i escindibles. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'hidrocerussita pertany a «05.BE - Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb Pb, Bi» juntament amb els següents minerals: shannonita, plumbonacrita, fosgenita, bismutita, kettnerita i beyerita.

## Formació i jaciments

L'hidrocerussita és un mineral secundari poc comú que apareix en les porcions oxidades de dipòsits de plom. Va ser descoberta a Långban, al municipi de Filipstad, (Värmland, Suècia). També ha estat trobada a Alemanya, Austràlia, Àustria, Bèlgica, el Canadà, els Estats Units, França, Grècia, Grenlàndia, Indonèsia, l'Iran, Itàlia, el Japó, Namíbia, Noruega, Polònia, el Regne Unit, la República Democràtica del Congo, la República Txeca, Rússia, Sud-àfrica, Suècia, Suïssa, Tunísia, el Vietnam, la Xina i Zàmbia. A Catalunya, se n'ha trobat a la mina Maria Magdalena, a Ulldemolins (Priorat, Tarragona).

## Referències

* 1 2 3 «Hydrocerussite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 maig 2017].
* 1 2 «Hydrocerussite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 19 maig 2017].
# High Speed 1

Mapa High Speed 1 :
High Speed 1 (HS1), oficialment conegut com a Channel Tunnel Rail Link (CTRL), és una línia d'alta velocitat de la Gran Bretanya que té una longitud de 108 quilòmetres i que uneix Londres amb el final anglès de l'Eurotúnel.
El segon i últim tram de la línia, entre el riu Tàmesi i l'estació de London St Pancras, es va obrir el 14 de novembre de 2007. La construcció va costar 5.200 milions de lliures, i la nova connexió entre l'Eurotúnel i Londres permet als trens a viatjar a una velocitat de 300 km/h, retallant al viatge d'Eurostar uns 40 minuts, fent possible viatjar des de London St Pancras a Paris Gare du Nord en 2 hores i 15 minuts i a Brussels South en 1 hora 51 minuts.
A més dels serveis internacionals Eurostar, la ruta també l'utilitzaran serveis de rodalia d'alta velocitat amb trens de la classe 395. Els serveis de rodalia començaran al desembre de 2009 entre Ashford International (a Kent) i London St Pancras (a Londres) amb un viatge de 37 minuts.

## Referències

* ↑ «High Speed 1 (anglès)». RailStaff, 2006-11-14. [Consulta: 14 novembre 2006].
* ↑ «High Speed 1 (anglès)». railway-technology.com, 2008-12-23. [Consulta: 23 desembre 2008].
* ↑ «Serveis Eurostar (anglès)». Eurostar, 2006-11-14. Arxivat de l'original el 2007-02-28. [Consulta: 15 novembre 2006].
# Hileu

Hileu (en grec antic Ὑλαιος), va ser segons la mitologia grega, un dels centaures d'Arcàdia que va provar de raptar Atalanta.
Mentre intentava el rapte juntament amb Recos, un altre centaure, va ferir de gravetat Melanió, un dels pretendents d'Atalanta, però ella el va matar amb una fletxa.
Una altra tradició explica que Hileu havia participat en el combat entre els làpites i els centaures, i que va morir a mans de Teseu, i no d'Atalanta. També es deia que Hileu havia mort a mans d'Hèracles en un combat que va tenir lloc al país de Folos, un altre centaure.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 268. ISBN 9788496061972.
# Horst von Möllendorff

Horst von Möllendorff (26 d'abril de 1906 – 17 de desembre de 1992) va ser un dibuixant i animador alemany.
Von Möllendorff va ser "reclutat" per treballar a la indústria dels curtmetratges animats de l'Alemanya Nazi. Va ser contractat doncs els dirigents nazis no estaven satisfets amb els resultats del treball d'altre artista "reclutat" pel règim: el publicista Hans Fischerkoesen, qui no proposava idees adequades a ulls de l'aparell nazi per a les produccions audiovisuals. Horst va haver de deixar, doncs, el seu treball com a humorista gràfic a un diari de Berlín.
Durant la Segona Guerra Mundial, Möllendorff va participar en com a mínim tres pel·lícules, que són:
* Verwitterte Melodie - (Melodia batuda de Temps) (1942)
* Der Schneemann - (L'home de neu) (1943)
* Hochzeit Im Korallenmeer - (Casament al Mar de Corall) (1945)

## Referències

* Arxiu amb les dates de naixement i mort de Horst von Möllendorff
# Horst Stein

Horst Walter Stein (Elberfeld, Alemanya, 2 de maig, 1928 - Vandœuvres, Suïssa, 27 de juliol, 2008), va ser un director d'orquestra alemany.

## Biografia

El pare de Stein era mecànic. A l'escola de Frankfurt, va estudiar piano, oboè i cant. Més tard, va continuar els estudis a la universitat de Colònia, incloent lliçons de composició amb el deixeble de Busoni, Philipp Jarnach. De 1947 a 1951, va ser repetidor a Wuppertal.
El 1955, per invitació d'Erich Kleiber, Stein va dirigir a l'obertura de la restaurada Òpera Estatal de Berlín (Unter den Linden), i posteriorment hi va treballar com a "Staatskapellmeister". De 1961 a 1963, va treballar sota la direcció de Rolf Liebermann com a director adjunt a l'Òpera Estatal d'Hamburg. De 1963 a 1970, Stein va exercir com a director en cap i director d'òpera al Teatre Nacional de Mannheim. Stein va ocupar un lloc habitual a l'Òpera Estatal de Viena de 1969 a 1971, on va dirigir 500 representacions. Va tornar a l'Òpera Estatal d'Hamburg com a Director General de Música de 1972 a 1977.
El 1952, Stein va començar a treballar com a ajudant de direcció al Festival de Bayreuth per a directors com Joseph Keilberth, Hans Knappertsbusch, Clemens Krauss i Herbert von Karajan. Una font estima que posteriorment hi va dirigir 76 actuacions entre 1969 i 1986, inclosa la producció del centenari de Bayreuth de 1983 Die Meistersinger von Nürnberg (en català, Els mestres cantaires de Nuremberg), però aquesta xifra està clarament equivocada, ja que Stein ja n'havia liderat 81 en les seves primeres set temporades. Més plausiblement, la revista Gramophone ofereix el notable total de 138 actuacions, una xifra que coincideix amb la base de dades Festspielhaus.
Va ocupar càrrecs principals de direcció amb l'Orquestra Simfònica de Bamberg, l'Orchestre de la Suisse Romande de Ginebra, l'Orquestra Simfònica de Basilea i l'Orquestra Simfònica de la NHK de Tòquio. Es va relacionar especialment amb la música de Max Reger i va gravar diverses obres de Reger, a més de moltes obres del període romàntic alemany (la Segona i la Sisena simfonies de Bruckner amb el PO de Viena, així com diverses obres de Sibelius, totes per a Decca).
Va passar molt de temps entrenant joves directors.

## Honors i premis

* Bruckner ring (Vienna Symphony Orchestra, 1996)
* Membre honorari del Teatre Nacional de Mannheim, els "Amics de l'Òpera Estatal de Viena" i la "Societat Richard Wagner" de Linz
* "Austrian Decoration for Science and Art" (1995)
* "Ordre Maximilià de Baviera per a la Ciència i l'Art" (2003)

## Referències

* 1 2 3 4 Gramophone, October 2008, p8
* ↑ Raeburn, Christopher and Koegler, Horst, "New Opera Houses" (Winter, 1955–1956). Tempo (New Ser.), 38" pp. 23-29.
* ↑ Kinderman, William, "Performers and Instruments: Bayreuth 1983" (Summer 1984). 19th-Century Music, 8 (1): pp. 60-63

## Enllaços externs

* (alemany)
* [11=1&page[12]=1&extended[q][0][option]=pers&extended[q][0][value]=Horst+Stein&extended[q][1][option]=-&extended[q][1][value]=dirigent]/a l'Arxiu en línia de la Österreichische Mediathek (Entrevistes i reportatges de ràdio) (alemany) Recuperat el 2 de març de 2020.
# Honori (germà de Teodosi I)

Honori (Honorius) fou germà de l'emperador Teodosi I el Gran. Va morir abans de l'any 384 i de la seva dona Maria (esmentada per Claudià a Laus Seren. 69) va deixar dues filles, Termància i Serena. La primera es va casar amb un oficial militar de nom desconegut i la segona fou la muller d'Estilicó.

## Bibliografia

* Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III). HONO'RIUS Vol. II pàg. 518
Viccionari
# Howard Lake

Howard Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.853 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Howard Lake tenia 1.853 habitants, 735 habitatges, i 490 famílies. La densitat de població era de 542 habitants per km².
Dels 735 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.015 $ i la renda mediana per família de 49.327 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.500 $ mentre que les dones 25.040 $. La renda per capita de la població era de 17.900 $. Entorn del 5,8% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Howard Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Howard Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Howard Kendall

Howard Kendall (Ryton, 22 de maig de 1946 - Southport, 17 d'octubre de 2015) va ser un jugador i entrenador de futbol anglès. Com a entrenador va triomfar, sobretot, a l'Everton FC.
# Hoshizora e Kakaru Hashi

Hoshizora e Kakaru Hashi (星空へ架かる橋? El pont cap al cel estrellat) es tracta d'un bishōjo i harem japonès, cenyint-nos al significat en el món del manganime, publicat per l'estudi Feng. Hoshizora e Kakaru Hashi va ser adaptada a un anime, produït per Dogakobo sota la direcció de Takenori Mihara i Gō Zappa supervisant el guió, aquest anime va començar a emetir-se l'11 d'abril del 2011.

## Argument

Kazuma Hoshino i el seu germà petit, Ayumu es traslladen a un petit poble, procurant que Ayumu, el germà menor no emmalalteixi. La historia comença quan Kazuma, el germà gran agafa un autobús per dirigir-se a la posada Yorozuro, però pren el bus erroni, en conseqüència demanarà ajuda a una noia anomenada Ui Nakatsugawa, qui els porta fins a la parada correcta; accidentalment Kazuma besarà a Ui. Després d'instal·lar-s'hi en el poble van coneixent a nois i noies amb els quals passaran al voltant de 2 anys en els quals s'expressaran sentiments de tota mena.

## Música

Opening
* Hoshikaze no Horoscope (星風のホロスコープ?) de Nomico
Ending
* Dash do Cinderella (だっしゅどシンデレラ?) de Eriko Nakamura y Ai Shimizu
# IB3

IB3 té els següents significats:
* IB3 Televisió, canal de televisió gestionat per Televisió de les Illes Balears
* IB3 Ràdio, emissora de ràdio gestionada per Ràdio de les Illes Balears
# IAST

IAST (International Alphabet of Sanskrit Transliteration) és l'alfabet internacional de transliteració del sànscrit amb caràcters llatins.

## Història

Aquest codi es va establir a Ginebra el 1894. És la forma de transliteració del sànscrit i del pali més popular. D'ençà que es va crear l'IAST s'ha vingut utilitzant en la major part de les publicacions impreses que inclouen texts en sànscrit o pāḷi, especialment en els llibres i articles que tracten de les religions índiques:Hinduisme, Budisme i Jainisme.
Actualment, d'ençà que les fonts IAST es troben en Unicode, també es fa servir en pràcticament tots els texts electrònics que tracten sobre els mateixos temes.
L'IAST és també molt útil i pràctic per la transcripció d'una gran part de les llengües modernes de l'Àsia meridional.

## Codi IAST

Les lletres de l'alfabet IAST es mostren amb llur equivalent en Devanāgarī i llur valor fonètic en l'IPA. Aquesta transliteració és només vàlida per al sànscrit, car en el cas de l'Hindi han tingut lloc alguns petits canvis fonològics:
| अ [ɐ] a A | आ [ɑː] ā Ā | इ [i] i I | ई [iː] ī Ī | उ [u] u U | ऊ [uː] ū Ū | ऋ [ɹ̩] ṛ Ṛ | ॠ [ɹ̩ː] ṝ Ṝ | ऌ [l̩] ḷ Ḷ | ॡ [l̩ː] ḹ Ḹ | vocals |
| ए [eː] e E | ऐ [aːi] ai Ai | ओ [oː] o O | औ [aːu] au Au | diftongs |
| अं [ⁿ] ṃ Ṃ | anusvara |
| अः [h] ḥ Ḥ | visarga |
| Velars | Palatals | Retroflexes | Dentals | Labials |
| क [k] k K | च [c] c C | ट [ʈ] ṭ Ṭ | त [t̪] t T | प [p] p P | Oclusives sordes |
| ख [kʰ] kh Kh | छ [cʰ] ch Ch | ठ [ʈʰ] ṭh Ṭh | थ [t̪ʰ] th Th | फ [pʰ] ph Ph | Oclusives sordes aspirades |
| ग [ɡ] g G | ज [ɟ] j J | ड [ɖ] ḍ Ḍ | द [d̪] d D | ब [b] b B | Oclusives sonores |
| घ [ɡʱ] gh Gh | झ [ɟʱ] jh Jh | ढ [ɖʱ] ḍh Ḍh | ध [d̪ʱ] dh Dh | भ [bʱ] bh Bh | Oclusives sonores aspirades |
| ङ [ŋ] ṅ Ṅ | ञ [ɲ] ñ Ñ | ण [ɳ] ṇ Ṇ | न [n] n N | म [m] m M | Nasals |
| | य [j] y Y | र [r] r R | ल [l] l L | व [ʋ] v V | Semivocals |
| | श [ɕ] ś Ś | ष [ʂ] ṣ Ṣ | स [s] s S | | Sibilants |
| ह [ɦ] h H | | | | | Fricatives sonores |

## Vegeu també

* Sànscrit
* Harvard-Kyoto
* NLAC

## Referències

* ↑ History of Skt. transcription and 1894, Rapport de la Trans.