OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Polkanovita

La polkanovita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de Yuri Aleksandrovich Polkanov (1935), acadèmic de l'Institut de Recursos Minerals de l'Acadèmia de Ciències tècniques d'Ucraïna, conegut pels seus estudis sobre els dipòsits de minerals de la península de Crimea, i en particular dels placers.

## Característiques

La polkanovita és un sulfur, un aliatge de rodi i arsènic de fórmula química Rh₁₂As₇. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es troba de manera massiva juntament amb altres sulfurs. Forma una sèrie de solució sòlida amb la morozeviczita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la polkanovita pertany a «02.AC: Aliatges de metal·loides amb PGE» juntament amb els següents minerals: atheneïta, vincentita, arsenopal·ladinita, mertieïta-II, stillwaterita, isomertieïta, mertieïta-I, miessiïta, palarstanur, estibiopal·ladinita, menshikovita, majakita, pal·ladoarsenur, pal·ladobismutarsenur, pal·ladodimita, rodarsenur, naldrettita, genkinita, ungavaïta, polarita, borishanskiïta, froodita i iridarsenita.

## Formació i jaciments

Es troba en petits filons epigenètics i zones de reemplaçament metasomàtiques substituint arenisca i altres sulfurs, en arenisques subjacents que contenen coure. Sol trobar-se associada a altres minerals com: marcassita, calcopirita, bornita, calcocita, tennantita, esfalerita o galena. La seva localitat tipus es troba al riu Miass, a l'óblast de Txeliàbinsk (Urals, Rússia). També se n'ha trobat al dipòsit de cromita de Black Thor (Ontario, Canadà), a Luobusha (Regió Autònoma del Tibet, República Popular de la Xina) i al mont Filipp (óblast de Kamtxatka, Rússia).

## Referències

* ↑ «Polkanovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 febrer 2016].
* 1 2 «Polkanovite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 5 febrer 2016].
# Synasellus vidaguensis

Synasellus vidaguensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: la conca del riu Duero a Portugal, incloent-hi Trás-os-Montes e Alto Douro.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Afonso, O., 1996. Isopodes (Crustacea, Asellidae) stygobies du Nord du Portugal. Description de trois nouvelles especes. Publicações do Instituto de Zoologia "Dr Augusto Nobre" 235:1–14.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.
* ↑ Fernández, J., 2000. Noticia de nuevos táxones para la ciencia en el ámbito íbero-balear y macaronésico. Graellsia, 56: 119-150.

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Stegastes nigricans

Stegastes nigricans és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a les Illes de la Línia, les Illes Marqueses, les Tuamotu, les Illes Ryukyu, Nova Caledònia. Absent de les Hawaii.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R. i A.R. Emery, 1985. A review of the pomacentrid fishes of the genus Stegastes from the Indo-Pacific, with descriptions of two new species. Indo-Pacific Fishes (3):31.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lacepède, B. G. E. 1802. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 4: i-xliv + 1-728, Pl. 1-16.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stegastes leucostictus

Stegastes leucostictus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Florida, Bermuda i el nord del Golf de Mèxic fins al Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Schomburgk, R. H. 1848. The history of Barbados; comprising a geographical description of the island and an account of its geology and natural productions. Londres. Hist. Barbados: i-xx + 1-722, 7 pls.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stegastes limbatus

Stegastes limbatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Madagascar, Reunió i Maurici.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R. i A.R. Emery, 1985. A review of the pomacentrid fishes of the genus Stegastes from the Indo-Pacific, with descriptions of two new species. Indo-Pacific Fishes (3):31.
* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1830. Histoire naturelle des poissons. Tome cinquième. Livre cinquième. Des Sciénoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 5: i-xxviii + 1-499 + 4 pp., Pls. 100-140.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# St. Anger (cançó)

St. Anger és el vint-i-sisè senzill de la banda estatunidenca Metallica, presentat com a primer senzill de l'àlbum homònim.
La cançó fou guardonada amb un premi Grammy en la categoria de millor actuació metal, i també va rebre la nominació de millor videoclip de MTV Video Music Award (2003).
El videoclip fou dirigit The Malloys i filmat a la presó San Quentin State Prison de Califòrnia. La banda toca en diverses localitzacions del recinte. Fou el primer vídeo on apareix el baixista Robert Trujillo.
# Pont-sur-Sambre

Pont-sur-Sambre és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.622 habitants. Limita al nord amb Vieux-Mesnil, al nord-est amb Boussières-sur-Sambre, al sud-est amb Bachant, al sud amb Aulnoye-Aymeries i al sud-oest amb Berlaimont.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 508 | 406 | 498 | 624 | 714 | 764 | 794 | 826 | 869 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 870 | 830 | 813 | 765 | 745 | 806 | 856 | 921 | 914 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 883 | 897 | 900 | 813 | 869 | 875 | 918 | 933 | 1 050 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 492 | 1 486 | 1 652 | 1 940 | 1 912 | 2 115 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2001 | Bernard Huriau |
| 2001-2008 | Francis Burillon |
| 2008- | Alain Bortolus |

## Enllaços externs

* Web personal del municipi Arxivat 2005-12-01 a Wayback Machine.
* Web del Grup Folklòric la Belle Époque Pontoise Arxivat 2021-04-06 a Wayback Machine.
# Portals del carrer Major (la Pobla de Massaluca)

Els Portals del carrer Major és una obra de la Pobla de Massaluca (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Per les dates que figuren a l'entrada de l'església i sobre moltes portes del poble sembla que des de les primeries del segle xviii fins a finals del XIX va haver-hi una llarga època de riquesa i expansió que va permetre la construcció de nombrosos edificis de certa qualitat i els portals reflecteixen la intenció donar a conèixer a la resta del poble el poder econòmic de cada família. Sobre les portes es troba sovint l'escut de la família amb la data de construcció o reconstrucció de l'edifici i, a sobre acostuma a haver-hi una balconada amb una gran llosa de pedra. La majoria de portes que es conserven són originals i de fusta de qualitat, encara que moltes reflecteixen la manca de manteniment.

## Referències

* ↑ «Portals del carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Portals del carrer Major». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sílvia Soler

Sílvia Soler és el nom dels següents personatges:
* Sílvia Soler i Espinosa (Elx, 19 de novembre de 1987), tennista professional valenciana
* Sílvia Soler i Guasch (Figueres, 5 d'octubre de 1961), periodista i escriptora catalana
# Pottiàcies

Les pottiàcies (Pottiaceae) són una família de molses de l'ordre Pottiales. Forma la família de molses més nombrosa coneguda, ja que conté unes 1.500 espècies o sia, més del 10% de les entre 10.000 a 15.000 espècies de molsa conegudes.

## Referències

* ↑ William R. Buck & Bernard Goffinet. «Morphology and classification of mosses». A: A. Jonathan Shaw & Bernard Goffinet. Bryophyte Biology. Cambridge: Cambridge University Press, 2000, p. 71–123. ISBN 0-521-66097-1.

## Enllaços externs

* http://www.pottiaceae.com/
# Potts Camp

Potts Camp és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 494 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Potts Camp tenia 494 habitants, 195 habitatges, i 135 famílies. La densitat de població era de 214,3 habitants per km².
Dels 195 habitatges en un 36,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 20% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.472 $ i la renda mediana per família de 30.903 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era d'11.600 $. Entorn del 20,1% de les famílies i el 23% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Potts Camp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Potts Camp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sílvia Simon Rabasseda

Sílvia Simon Rabasseda (Salitja, 1969) és una química catalana, dedicada a la química computacional i membre del grup d’investigació DIMOCAT de l’Institut de Química Computacional i Catàlisi de la Universitat de Girona.
És llicenciada per la Universitat Autònoma de Barcelona en química (1992) i doctora per la Universitat de Girona (UdG) en química computacional (1998). Professora titular de la Facultat de Ciències de la UdG des de 2003 i directora de la Càtedra de Cultura Científica i Comunicació Digital. Centra la recerca en la modelització d'enllaços d'hidrogen i la transferència de càrrega en biomolècules. Va ser professora dels primers MOOC oferts per la UdG a partir de la plataforma MiriadaX: «Investigación Científica 2.0.1: Procesos clave en una sociedad digital» i «Descubriendo la Química: De la alquimia a las partículas subatómicas». Ha estat la coordinadora de la Nit de la Recerca (FP7-PEOPLE-NIGHT) a nivell estatal durant alguns anys.
Guardonada amb la distinció Jaume Vicens Vives el 2017 per la seva qualitat de docència universitària, en l’ús de les tecnologies, les noves metodologies per facilitar l’aprenentatge i pel seu lideratge com a dona científica i el seu compromís amb la ciència, està estretament vinculada amb la divulgació de la ciència. També va rebre la distinció de la qualitat en la pràctica docent de la UdG el 2008. Va ser una de les protagonistes de l'exposició «16 científiques catalanes» de l'Associació Catalana de Comunicació Científica (ACCC). Va ser inclosa en la llista «25 científiques que has de conèixer» en ocasió de la Biennal Ciutat i Ciència (Barcelona) de 2019.
És Delegada del Rector per a la Promoció i la Divulgació de la Ciència. En les eleccions municipals de 2019 va ser elegida regidora de Cassà de la Selva.

## Referències

* ↑ «Diari de Girona». Diari de Girona, 29-03-2019. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ diaridegirona.cat. «Sílvia Simon | Química computacional». [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «DiMoCat – Disseny i Modelatge de Reaccions Catalitzades per Metalls de Transició» (en anglès americà). [Consulta: 11 febrer 2021].
* 1 2 Trillas, Joan. «Sílvia Simon, de la UdG, premi Vicens Vives 2017 - 02 ago 2017». El Punt Avui, 02-08-2017. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ Julià, Clara. «Sílvia Simon: "Hay una invisibilización de las mujeres en ciencia muy grande"» (en castellà). El Periódico, 14-02-2022. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ «Researchers 2.0 - FP7-PEOPLE-2009-NIGHT» (en anglès). CORDI - European Commission. [Consulta: 16 juny 2022].
* ↑ Teixidor, Laura. «Sílvia Simon: «Els llibres de text només parlen de Marie Curie, i la resta on són?»». Diari de Girona, 14-02-2021. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ «Exposició 16 Científiques Catalanes: Sílvia Simón Rabasseda». Salud, comunicación y género. [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ «25 científiques que has de conèixer». [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «Directori d'òrgans, càrrecs i encàrrecs de gestió de la UdG». Universitat de Girona. [Consulta: 11 febrer 2022].
* ↑ «Càrrecs electes». Ajuntament de Cassà de la Selva. [Consulta: 16 juny 2022].
# Stellau (Wandse)

* Per a altres significats, vegeu «Stellau».
L'Stellau és un riu dels estats d'Hamburg i de Slesvig-Holstein a Alemanya. Neix al nucli del mateix nom Stellau al municipi de Barsbüttel i desemboca al Wandse a HH-Rahlstedt.
Des de l'autopista E22 el riu va ser denaturat, rectificat i parcialment entubat i no queda molt del biòtop ric que va ser antany. Diversos associacions per a la protecció de la natura actuen per a renaturalitzar el riu.

## Referències

* ↑ NABU Beseitigung der Verrohrung der Stellau im Bereich des Rahlstedter Freibads, (Proposició de renaturalitzar l'Stellau entubat a prop de la piscina oberta de Rahlstedt), 8 d'agost de 2005
* ↑ Marc Asmussen, Naturnahe Umgestaltung der Stellau mit bautechnischem Schwerpunkt im Bereich des Rahlstedter Freibads Arxivat 2011-01-14 a Wayback Machine. Hamburg, Hochschule für angewandte Wissenschaft, 2002
# Rosemary Lassig

Rosemary Lassig (Bundaberg, 10 d'agost de 1941 - Sydney, 1 de novembre de 2017), coneguda de casada com a Rosemary Lluka, fou una nedadora australiana, especialista en braça, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà dues proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en els 4x100 metres estils, formant equip amb Marilyn Wilson, Jan Andrew i Dawn Fraser, mentre en els 200 metres braça quedà eliminada en sèries. Durant la seva carrera guanyà nombrosos campionats nacionals i va establir múltiples rècords australians en proves de braça.
Va morir a Sydney l'1 de novembre de 2017 a causa de complicacions causades per la malaltia d'Alzheimer.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Rosemary Lassig». [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ Andrews, Malcolm. Australia at the Olympic Games. Sydney, New South Wales: ABC Books, 2000, p. 247. ISBN 0-7333-0884-8.
* ↑ «Olympic legends pay tribute to Bundaberg's finest Rosemary Lassig». [Consulta: 15 novembre 2017].
* ↑ «Bundaberg Olympian was a trail blazer» (en anglès). News Mail.
# Pottsita

La pottsita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La pottsita és un vanadat de fórmula química (Pb$_{3x}$Bi$_{4-2x}$)(VO₄)₄·H₂O (0.8 < x < 1.0). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1988. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pottsita pertany a «08.CG - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: cassidyita, col·linsita, fairfieldita, gaitita, messelita, parabrandtita, talmessita, hillita, brandtita, roselita, wendwilsonita, zincroselita, rruffita, ferrilotharmeyerita, lotharmeyerita, mawbyita, mounanaïta, thometzekita, tsumcorita, cobaltlotharmeyerita, cabalzarita, krettnichita, cobalttsumcorita, niquellotharmeyerita, manganlotharmeyerita, schneebergita, niquelschneebergita, gartrellita, helmutwinklerita, zincgartrel·lita, rappoldita, fosfogartrel·lita, lukrahnita i niqueltalmessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta als Estats Units, concretament a la mina Linka, situada al districte miner de Spencer Hot Springs (Comtat de Lander, Nevada), on es troba associada a altres minerals com la vanadinita, la scheelita, la clinobisvanita i la bismutita. També ha estat descrita en altres indrets dels Estats Units, així com a l'Argentina i a Alemanya.

## Referències

* ↑ «Pottsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2022].
# Creu del combatent voluntari de la Resistència

La Creu del combatent voluntari de la Resistència (francès: Croix du combattant volontaire de la Résistance) és una condecoració francesa creada després de la Segona Guerra Mundial per René Coty.
Igual que la Creu del combatent, és atorgada a aquells que, vius o morts, tinguin dret a l'atribució de la targeta especial de voluntari de la Resistència:
* Als titulars de la targeta de Deportat/Resistent o d'Internat/Resistent, reconeguts com a combatents voluntaris de la Resistència
* Als executats, minusvàlids o ferits per una acció de Resistència
* A aquells a disposició d'una formació de la Resistència, reconeguda com a unitat combatent i que hagin combatut durant un mínim de 90 dies en el si de les Forces Franceses Combatents (FFC), les Forces Franceses de l'Interior (FFI) o de la Resistència Interior Francesa (RIF)
* Aquells que, havent format part almenys 90 dies, abans del 6 de juny de 1944, a les FFC, les FFI o a la RIF a una zona ocupada per l'enemic, presentin 2 testimonis de persones notòriament conegudes per la seva activitat a la Resistència Francesa.

## Història

Per la Llei de 25 de març de 1949, on es creava l'Estatut dels Combatents Voluntaris de la Resistència, s'especificava que s'havia de crear una medalla commemorativa específica, però aquesta no es crearia fins al 15 d'abril de 1954, per ser atorgada als titulars de la Targeta de Combatent Voluntari de la Resistència.
Aquesta creu, que simbolitza el títol de combatent voluntari de la Resistència, no té pas el valor d'un títol de guerra, sinó que és presa en compte per a una possible concessió de la Creu de combatent voluntari (a títol de la Guerra 1939-1945) o del títol de cavaller de la Legió d'Honor (a títol de d'antic resistent)
Es va concedir en 261.780 ocasions.

## Disseny

Una creu de bronze, amb els 4 braços iguals, de 36mm. A l'anvers figura una creu de Lorena en relleu sobre un medalló. A sota, els braços de la creu estan coberts per fulles de llorer formant relleu. Al revers apareix la inscripció "COMBATTANT VOLONTAIRE RÉSISTANCE" (Combatent Voluntari Resistència) sobre el medalló central.
Penja d'una cinta negre de 36mm d'ample. Als costats hi ha una franja vermella de 5mm, i té 4 franges verticals en verd d'1mm d'ample, dues situades al centre a 2mm de separació i les altres dues estan situades a 2mm de la franja vermella.

## Enllaços externs

* Pàgina molt completa sobre les condecoracions militars i civils franceses (en francès)
# Les belles fontaines

Les belles fontaines és una font al lloc de la font Gadot que els burgmestres de Lieja van fer erigir al segle xviii per a ressaltar el seu poder al municipi balneari de Chaudfontaine.
Segons una inscripció (en francès) al monument, l'obra «s'ha començat el 1744 sobre la regència dels burgmestres De Raick i Dejoze i s'ha acabat el 1747 durant la magistratura dels senyors nobles i generosos baró de Rosen, senyor de Melen i Leonard de Hayne, intendent del mont de pietat de Lieja».
L'aigua surt d'una boca d'un lleó a ambdós costats de la font i es col·lecta en una conca adornada d'un peix. El monument s'ha restaurat a l'inici del segle XXI però la font va perdre la seva funció original, ja que no es pot garantir que l'aigua sigui potable.
La font figurava al logotip i al segell de la lògia maçònica «La nymphe de Chaudfontaine», creada el 1749 per Lord Stanhope, diputat del Grand Orient d'Anglaterra i reconstituïda el 1809 amb el nom «Etoile de Chaudfontaine» que el 1823 va fusionar amb la lògia liegesa «La parfaite intelligence» amb el nom «La parfaite intelligence et l'étoile réunies» que sempre existeix.