OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Imatge fotoacústica

La imatge fotoacústica o imatge optoacústica és una modalitat d'imatge biomèdica basada en l'efecte fotoacústic. Els polsos làser no ionitzants s'entreguen als teixits biològics i part de l'energia s'absorbirà i es convertirà en calor, donant lloc a una expansió termoelàstica transitòria i, per tant, a una banda ampla (és a dir, MHz) emissió d'ultrasons. Les ones ultrasòniques generades són detectades per transductors ultrasònics i després s'analitzen per produir imatges. Se sap que l'absorció òptica està estretament associada amb propietats fisiològiques, com la concentració d'hemoglobina i la saturació d'oxigen. Com a resultat, la magnitud de l'emissió d'ultrasons (és a dir, senyal fotoacústic), que és proporcional a la deposició d'energia local, revela un contrast d'absorció òptica fisiològicament específic. Aleshores es poden formar imatges en 2D o 3D de les àrees objectiu.
L'absorció òptica en teixits biològics pot ser deguda a molècules endògenes com l'hemoglobina o la melanina, o agents de contrast administrats de manera exògena. Com a exemple, la figura 2 mostra els espectres d'absorció òptica de l'hemoglobina oxigenada (HbO₂) i l'hemoglobina desoxigenada (Hb) a la regió visible i infraroja propera. Com que la sang sol tenir una absorció d'ordres de magnitud més alta que els teixits circumdants, hi ha prou contrast endogen per a la imatge fotoacústica per visualitzar els vasos sanguinis. Estudis recents han demostrat que la imatge fotoacústica es pot utilitzar in vivo per al monitoratge de l'angiogènesi del tumor, mapeig de l'oxigenació de la sang, imatges funcionals del cervell, detecció de melanoma de la pell, mesura de metahemoglobina, etc.
S'han desenvolupat dos tipus de sistemes d'imatge fotoacústica, la tomografia computada fotoacústica/termoacústica (també coneguda com a tomografia fotoacústica/termoacústica, és a dir, PAT/TAT) i la microscòpia fotoacústica (PAM). Un sistema PAT típic utilitza un detector d'ultrasons no enfocat per adquirir els senyals fotoacústics, i la imatge es reconstrueix resolent inversament les equacions fotoacústiques. Un sistema PAM, d'altra banda, utilitza un detector d'ultrasons enfocat esfèricament amb escaneig 2D punt per punt i no requereix cap algorisme de reconstrucció.

## Referències

* ↑ A. Grinvald; etal Nature, 324, 6095, 1986, pàg. 361–364. Bibcode: 1986Natur.324..361G. DOI: 10.1038/324361a0. PMID: 3785405 [Consulta: free].
* ↑ M. Xu; L.H. Wang Review of Scientific Instruments, 77, 4, 2006, pàg. 041101–041101–22. Bibcode: 2006RScI...77d1101X. DOI: 10.1063/1.2195024.
* ↑ Optical Properties Spectra
* ↑ M. Xu; L.H. Wang Review of Scientific Instruments, 77, 4, 2006, pàg. 041101–041101–22. Bibcode: 2006RScI...77d1101X. DOI: 10.1063/1.2195024.
# Beniamino Cesi

Beniamino Cesi (Nàpols, 6 de novembre de 1845 - Nàpols, 19 de gener de 1907) fou un compositor italià.
Va ser deixeble de Sigismund Thalberg i Saverio Mercadante. Va recórrer les principals ciutats de Europa i Amèrica com a concertista, fins que al 1886 va acceptar el lloc de professor de piano del Conservatori de San Pietro a Maiella a la seva ciutat natal, on va tenir entre altres alumnes al calabrès Alessandro Longo. En 1887 va deixar aquest conservatori per a anar amb el mateix càrrec al Conservatori de Sant Petersburg.
Va publicar diverses obres de música de cambra i per a piano, i va deixar inèdita l'opera Victor Pisani.

## Referències

* ↑ Arthur Eaglefield Hull, A Dictionary of Modern Music and Musicians (Dent, London 1924)
* ↑ Alessandro Longo, Beniamino Cesi, in L'Art pianistica I, 1, Naples, 1 de gener de 1914, p.1

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa: Volum nº 12, Apèndix VI, pàgina 12755 (ISBN 84-239-4576-6)
# Josep Jorba Ventura

Josep Jorba Ventura (Reus, 1895 - a l'exili, meitat del segle XX) va ser un funcionari i periodista català.
Fill de Jaume Jorba, conegut propietari d'una fonda de Reus, s'afilià des de molt jove, a la Joventut Nacionalista Republicana, la branca juvenil de Foment Nacionalista Republicà, i col·laborà en el seu portaveu, Catalunya Nació. Més endavant es va incorporar a la redacció de Las Circunstancias, diari d'ideologia republicana, i en va arribar a ser director, càrrec que va mantenir fins al 1926. Va ser un dels fundadors de l'Associació de la Premsa de Reus. Unes oposicions el van portar a ser funcionari al Departament de Finances de la Generalitat republicana, i el 1933 es va afiliar a l'Associació de Funcionaris de la Generalitat de Catalunya (AFGC). Va ser president d'aquesta associació a Tarragona. Pels fets d'octubre de 1934 va ser detingut i empresonat a un vaixell-presó instal·lat al port de Tarragona, però en sortí a finals d'aquell any. Durant la guerra civil va tenir un paper destacat en l'organització de l'AFGC-UGT que actuava seguint les directrius del PSUC. Acabada la guerra, s'exilià, probablement a Mèxic, on va morir en data desconeguda.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 372.
# Yushania

Yushania és un gènere de bambús de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse Commelinidae, classe Liliopsida, divisió dels magnoliofitins.

## Descripció

Aquest gènere es troba a la Xina i a l'Himàlaia and en altituds fons als 3.000 metres, a més de a Taiwan i a l'Àfrica. De tipus perenne, creixen entre els 15 centímetres i els 10 metres.

## Taxonomia

(Recull parcial. Al costat de cada espècie, l'autoritat taxonòmica)
| Yushania ailuropodina T.P.Yi Yushania alpina (K. Schumann) Lin Yushania anceps (Mitford) Yi Yushania andropogonoides /Handel-Mazzetti) T.P.Yi Yushania auctiaurita T.P.Yi Yushania baishanzuensis Z.P.Wang & G.H.Ye Yushania basihirsuta (McClure) Z.P.Wang & G.H.Ye Yushania baviensis Yushania bojieiana T.P.Yi Yushania brevis T.P.Yi Yushania canoviridis G.H.Ye & Z.P.Wang Yushania cartilaginea T.H.Wen Yushania cava T.P.Yi Yushania chingii T.P.Yi Yushania chungii (Keng) Z.P.Wang & G.H.Ye Yushania collina T.P.Yi Yushania complanata T.P.Yi Yushania confusa (McClure) Z.P.Wang & G.H.Ye Yushania crassicollis T.P.Yi Yushania crispata T.P.Yi Yushania dafengdingensis T.P.Yi Yushania elegans Yushania elevata T.P.Yi Yushania exilis T.P.Yi Yushania falcatiaurita Hsueh & T.P.Yi Yushania farcticaulis T.P.Yi Yushania farinosa Z.P.Wang & G.H.Ye Yushania flexa T.P.Yi Yushania glandulosa Hsueh & T.P.Yi Yushania glauca T.P.Yi & T.L.Long Yushania grammata T.P.Yi Yushania hiticaulis Z.P.Wang & G.H.Ye Yushania numbertii Yushania lacera Q.F.Zheng & K.F.Huang Yushania laetevirens T.P.Yi Yushania levigata T.P.Yi Yushania lineolata T.P.Yi Yushania longiaurita Q.F.Zheng & K.F.Huang | Yushania longissima K.F.Huang & Q.F.Zheng Yushania longiuscula T.P.Yi Yushania mabianensis T.P.Yi Yushania maculata T.P.Yi Yushania madagascariensis Yushania mairei Yushania maling (Gamble) R.B.Majumdar Yushania menghaiensis T.P.Yi Yushania microphylla (Munro) R.B.Majumdar Yushania mitis T.P.Yi Yushania monophylla T.P.Yi & Yang Yushania multiramea T.P.Yi Yushania niitakayamensis (Hayata) P.C.Keng Yushania oblonga T.P.Yi Yushania oiwakensis Yushania pachyclada T.P.Yi Yushania pantlingii (Gamble) R.B.Majumdar Yushania parviflora Yushania pauciramificans T.P.Yi Yushania polytricha Hsueh & T.P.Yi Yushania punctulata T.P.Yi Yushania quiaojiaensis Hsueh & T.P.Yi Yushania racemosa (Munro) R.B.Majumdar Yushania rugosa T.P.Yi Yushania straminea T.P.Yi Yushania suijiangensis T.P.Yi Yushania tessellatta (Holttum) S.Dransfield Yushania uniramosa Hsueh & T.P.Yi Yushania varians T.P.Yi Yushania vicina Yushania vigens T.P.Yi Yushania violascens (Keng) T.P.Yi Yushania wardii Yushania weixiensis T.P.Yi Yushania wuyishanensis Q.F.Zheng & K.F.Huang Yushania yadogensis T.P.Yi Yushania xizangensis T.P.Yi |

## Notes

* ↑ Sinònim Arundinaria alpina, en anglès green mountain bamboo

## Enllaços externs

* Descripció de 57 espècies de Yushania a Flora of China (anglès)
* Noms i sinònims pel gènere Yushania (anglès)
* Nomis sinònims Arxivat 2007-08-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Colibrí diamant de Branicki

El colibrí diamant de Branicki (Heliodoxa branickii) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos dels turons andins de l'est del Perú.
# Gripau d'esperons oriental

El gripau d'esperons oriental (Pelobates syriacus) és una espècie d'amfibi anur a de la família Pelobatidae que habita en el sud-est dels Balcans i Orient mitjà: Armènia, l'Azerbaidjan, Bulgària, Geòrgia, Grècia, l'Iran, Israel, Líban, Macedònia del Nord, Romania, Rússia, Sèrbia, Síria i Turquia. Es considera extint a Jordània i es creu que pot també habitar a Albània, l'Iraq, Moldàvia i Ucraïna. Els seus hàbitats són els boscos, les estepes i les zones rocoses. Encara que no és una espècie comuna, es coneixen grans poblacions.
# Gvózdevka

Gvózdevka (en rus: Гвоздевка) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 73 habitants. Pertany al districte de Kastórnoie.

## Referències

* ↑ «Общая Информация о районе». Официальный сайт Администрации Касторенского района. Arxivat de l'original el 2020-06-18. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Guercino

Giovanni Francesco Barbieri (8 de febrer de 1591 — 9 de desembre de 1666), més conegut amb el sobrenom Guercino o Il Guercino, va ser un pintor barroc italià nascut en la regió d'Emilia, encara que va viure i va pintar també a Roma i Bolonya. Representa el període de transició del classicisme romà-bolonyès al barroc ple. «Guercino» significa «guerxo» en italià. Tenia aquest sobrenom perquè patia d'estrabisme.

## Biografia

Guercino va néixer a Cento, un poble entre Bolonya i Ferrara. A l'edat de 17 anys es va associar amb Benedetto Gennari "el Vell", un pintor de l'escola de Bolonya. El 1615 es va traslladar a Bolonya, on les seves obres es van guanyar els elogis de Ludovico Carracci, ja ancià. Va pintar dos grans llenços, Elías alimentat per corbs i Sansó detingut pels filisteus, d'un fort estil caravaggista (encara que és poc probable que pogués veure cap Caravaggio). Aquests olis van ser pintats per al cardenal Serra, el legat papal a Ferrara.
Els pastors d'Arcadia (Et in Arcadia ego) (Roma, Galleria Nazionale d'Arte Antica) va ser pintat el 1618, alhora que Marsias escorxat per Apol·lo (Palazzo Pitti de Florència). Com va dir sovint, el seu estil en aquests anys estava fortament influït pels Carracci. Algunes de les seves obres posteriors en canvi s'assemblen més a les del seu contemporani Guido Reni, qui va arribar a acusar-li de plagi. Estan pintades amb més lluminositat i claredat, amb figures més dolces, el que suscitaria crítiques en segles posteriors.
En vida, Guercino va ser molt famós i fins i tot Velázquez li va visitar en el seu primer viatge a Itàlia (1629-31). Guercino va ser recomanat pel marquès Enzo Bentivoglio al Papa Gregori XV. Va passar dos anys (1621-23) a Roma, on pintaria moltes obres. D'aquest període són: els frescos Aurora, en el Casino Ludovisi i el sostre de Sant Crisògon (1622) sobre Sant Crisògon en la Glòria; el seu retrat del papa Gregori (actualment al Getty Center) i la qual és considerada la seva obra mestra, El soterrament de Santa Petronila, per al Vaticà (actualment en els Museus Capitolins).
L'orde franciscà de Reggio li va pagar 300 ducats el 1655 per l'obra San Lucas mostrant una pintura de la Verge i el seu fill (actualment al Museu Nelson-Atkins de Kansas City (Missouri)).
Els Corsini també li van pagar 300 ducats per la Flagelació de Crist pintat el 1657. Destaquen en Guercino la seva extrema rapidesa d'execució; va realitzar ni més ni menys que 106 grans obres d'altar per a esglésies, i 144 pintures d'altres temes i formats.
El 1626 va començar els seus frescs en el Duomo de Piacenza. Guercino va continuar pintant i ensenyant fins a la seva mort el 1666. La seva presència en museus espanyols és molt rellevant. El Museu del Prado posseïx: Susana i els vells, San Agustí meditant sobre la Trinitat, Magdalena penitent, San Pere alliberat per un àngel (que seria gravat per Ramón Bayeu) i alguna altra pintura. Destaquen també Lot i les seves filles (Monestir de l'Escorial) i Crist i la samaritana (Madrid, Museu Thyssen-Bornemisza).
# Gymnocypris chilianensis

Gymnocypris chilianensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hadisha (cràter)

Hadisha és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 8,9 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim kazakh, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Hadisha». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Halaelurus hispidus

Halaelurus hispidus és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 26 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí que viu entre 200-403 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Andaman i el sud-est de l'Índia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Gill T. N., 1862. Analytical synopsis of the order of Squali; and revision of the nomenclature of the genera. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 7. 367-370, 371-408.
* ↑ «Halaelurus hispidus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia.775 p.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Nair, R.V. i K.K. Appukuttan, 1973. Observation on the food of deep sea sharks Halaelurus hispidus (Alcock), Eridacnis radcliffei Smith and Iago omanensis Compagno and Springer. Indian J. Fish. 20:2575-583.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Halaelurus canescens

Halaelurus canescens és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 70 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja invertebrats bentònics.

## Hàbitat

És un peix marí que viu entre 250-700 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Perú i Xile fins a l'Estret de Magallanes.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chirichigno, N.F., 1974. Clave para identificar los peces marinos del Perú. Inf. Inst. Mar Perú (44):387 p.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaiso 24(2):1-132.
# Gábor Király

Gábor Ferenc Király (Pronunciació en hongarès: ˈɡaːbor ˈfɛrɛnt͡s ˈkiraːj; Szombathely, 1 d'abril de 1976) és un jugador de futbol professional hongarès, que actualment juga de porter al Szombathelyi Haladás i a la selecció d'Hongria.
En els seus 22 anys de carrera, Király va passar-ne bona part a l'equip alemany de l'Hertha BSC, club al que va arribar el 1997 i on va disputar 198 partits oficials. A més de l'Hertha, Király també ha jugat a Anglaterra, on va defensar la samarreta del Crystal Palace, el Burnley i el Fulham, entre d'altres. El 2015 va tornar al club de la seva ciutat, el Szombathelyi Haladás, on havia començat la seva carrera professional. Des que va debutar amb la selecció hongaresa, el 1998, en un partit contra Àustria, Király ha jugat més de 100 partits amb Hongria.
Király és conegut internacionalment per lluir uns pantalons llargs de xandall de color gris, en comptes dels típics pantalons de futbol, que assegura que porta per comoditat, havent de jugar en superfícies difícils i, principalment, perquè li porta bona sort.
El 31 de maig de 2016 es va anunciar que el seleccionador Bernd Storck l'havia inclòs en l'equip definitiu d'Hongria per disputar l'Eurocopa 2016.
A data de 14 de juny de 2016, és el jugador més gran en disputar un partit en un Campionat d'Europa de futbol, amb 40 anys i 75 dies, moment en què va superar el rècord anterior, de 39 anys i 91 dies, que tenia l'alemany Lothar Matthäus.

## Referències

* 1 2
* ↑ «Kiraly: So much has changed». FIFA.com. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2015. [Consulta: 13 novembre 2015].
* ↑ «Gabor Kiraly could become oldest player to feature at Euros».
* ↑ http://www.bbc.co.uk/programmes/articles/1LhR2yyxwJDLS8KjysBnkPk/euro-2016-gabor-kiraly-hungarys-record-breaker-his-tracksuit-bottoms
* ↑ «Bernd Storck szövetségi kapitány kijelölte a magyar válogatott 23 fős Eb-keretét.» (en hongarès). Magyar Labdarugó Szövetség. [Consulta: 31 maig 2016].
* ↑ «Gera, Dzsudzsak and Kiraly lead Hungary at Euro 2016». Daily Mail, 31-05-2016. [Consulta: 31 maig 2016].
* ↑ http://www.espnfc.com/european-championship/story/2893130/hungary-goalkeeper-gabor-kiraly-becomes-oldest-player-at-european-championship

## Enllaços externs

* Gábor Király perfil a magyarfutball.hu
* Dades estadístiques sobre Gábor Király a soccerbase.com
* Gábor Király Fitxa a Fussballdaten
# Haplopediasia

Haplopediasia és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Haplopediasia aurantilineellus, que es troba a Brasil (São Paulo).

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].
# Harold Robinson

Harold Robinson (Houston, 29 de juliol de 1952) és un contrabaix clàssic estatunidenc. Actualment és el baixista principal de lOrquestra de Filadèlfia.

## Adolescència i educació

Robinson va néixer a Houston, Texas, fill de Keith Robinson i Dorothe Fowler. Tots dos pares eren membres de lOrquestra Simfònica de Houston: el seu pare era el baixista principal i la seva mare era violinista. Hal i els seus quatre germans-els violoncel·listes Sharon i Keith, Jr., i els violinistes Erica i Kim - es van convertir en intèrprets de corda professionals amb una notable carrera.
Robinson es va graduar a l'escola secundària Robert E. Lee de Houston i va estudiar baix a la "Northwestern University" i al "Peabody Institute". Entre els seus destacats professors hi ha Warren Benfield (Chicago Symphony) i Paul Ellison (Houston Symphony).

## Carrera musical

Del 1975 al 1977 va ocupar el càrrec de contrabaix principal de lAlbuquerque Symphony (actual Orquestra Simfònica de Nou Mèxic) i va tocar a l'Orquestra de l'Òpera de Santa Fe. El 1977 es va convertir en ajudant de contrabaix principal de lOrquestra Simfònica de Houston. Durant aquest temps va estar a la facultat de música de la Universitat de Houston. El 1982, Robinson va ser guardonat a la competició en solitari de l'illa de Man. El 1985 va ser nomenat per Mstislav Rostropovich al càrrec de contrabaix principal de l'Orquestra Simfònica Nacional, on va actuar fins al 1995, quan va assumir els seus càrrecs actuals com a contrabaix principal de l'Orquestra de Filadèlfia i membre de la facultat del "Curtis Institute of Music.

## Actuacions en solitari

Robinson ha actuat com a solista amb l'Orquestra de Cambra Americana, l'Orquestra Simfònica de Greenville (Carolina del Sud), l'Orquestra Houston Pops, l'Orquestra Simfònica de Houston, l'Orquestra Simfònica Nacional, la Filharmònica de Nova York, l'Orquestra de Filadèlfia i la Filharmònica de Rhode Island. Ha impartit classes magistrals a diversos països en les que ha tingut alumnes com Alexander Hanna. El concert per a baix, arpa i corda va ser compost expressament per a Robinson pel compositor i company de baix Dave Anderson i va ser estrenat per Robinson amb l'Orquestra de Filadèlfia.

## Referències

* 1 2 Registres de naixement del comtat de Harris, Texas
* 1 2 3 4 5 6 "A career with strings attached" Arxivat 2006-11-17 a Wayback Machine. de Ruth Rovner al Northeast Times, 17 de març 2005
* ↑ Gran concert (fulletó del programa). Houston: Texas Music Educators Association, 1970
* ↑ «Biografia de músic de la Philadelphia Orchestra». Arxivat de l'original el 2007-10-25.
* ↑ "L'escola de música de la Universitat de Houston presenta" Un festival de cordes (fulletó del programa), Houston: Universitat de Houston, 1979
* 1 2 «Curtis Institute biography». Arxivat de l'original el 2017-10-16. [Consulta: 6 gener 2021].
# Heimsbrunn

Heimsbrunn (en alsacià Hemschprung) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 1.507 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 765 | 766 | 830 | 983 | 1.098 | 1.218 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Just | |