OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amar Shonar Bangla

Amar Sonar Bangla (literalment en català "La meva Bengala daurada") és l'himne nacional de Bangladesh. La lletra va ser escrita pel poeta Rabindranath Tagore el 1905, mentre que la lletra és una adaptació de les deu primeres línies de la cançó "Ami Kothay Pabo Tare" del cantant Gagan Harkara. Es va adoptar com a himne nacional el 1971 durant la Guerra d'Alliberament de Bangladesh, i la versió moderna instrumental d'orquestra va ser compota pel músic Samar Das el 1972.

## Referències

* ↑ «The Constitution of the People's Republic of Bangladesh - 4. National anthem, flag and emblem» (en anglès). Ministry of Law, Justice and Parliamentary Affairs. Arxivat de l'original el 2014-10-06.
* ↑ «Bangladesh: Amar Shonar Bangla» (en anglès). NationalAnthems.me. Arxivat de l'original el 2018-05-26.
* ↑ Folk singer, Swapan Basu, demonstrates the similarity in a live recitation (0:43/8:46 to 1:21/8:46) (anglès)
* ↑ Chakrabarti, Santosh. Studies in Tagore: Critical Essays (en anglès). Atlantic Publishers & Dist, 2004, p. 108. ISBN 9788126903405.
* ↑ «Rabindranath Tagore - Essays - Creative Unity - An Indian Folk Religion» (en anglès). Arxivat de l'original el 12 de juny 2018.
* ↑ Komol, Khalid Hasan. «Das, Samar». A: Banglapedia: National Encyclopedia of Bangladesh (en anglès). Second. Asiatic Society of Bangladesh, 2012.

## Vegeu també

* Jana Gana Mana, himne nacional de l'Índia, escrit també per Rabindranath Tagore
# Amar II Ould Ali

Amar II Ould Ali fou emir de Trarza. Va succeir el seu pare Ali Chandora Ould Haddi el 1727 i va governar trenta anys.
El seu regnat va veure dissensions internes permanents entre els Oulad Daman i els Oulad Ahmed ben Daman i dins de cadascun d'aquests grups. M'hammed ben Ahmed Ioura informa de les següents lluites:
Lluites entre les fraccions dels Oulad Ahmed ben Daman, els Ahel Ag Mouttar i els Ahel Abella. Els Ahel Abella estaven instal·lats al oued d'Aguenni o Agounnih, avui dia El-Khot, i foren atacats per sorpresa pels Ahel Ag Mouttar; el seu emir Biram ould Mahmoud hi va morir.
Lluites entre els Ahel Abella (Oulad Ahmed ben Daman) i els Ahel Attam (Oulad Daman). Els segons van atacar el campament dels primers a Tin Darmadiek El-Ogla, a l'Iguidi oriental de Trarza; després d'això els Ahel Abella van evacuar el país cap al sud i es van instal·lar a Aguenni El-Khot. Els Ahel Attam van marxar cap allí i els van sorprendre i els atacats van fugir abandonat el campament als atacants deixant 17 morts; els ramats, parents i esclaus van quedar pels atacants.
Lluites entre els Ahel Attam (Oulad Daman) i els Ahel Deïa, descendents d'Ahmed Deïa Ould Haddi, germà d'Ali Chandora (Oulad Ahmed ben Daman). Fou un atac dels primers que van matar dos nets d'Ahmed Deïa: Amar ben Ali i Ali ben Cherqi, cosins segons de l'emir Amar II
Lluites entre els Ahel Attam (Oulad Daman) i els Ahel Cherqi, descendents de Cherqi ben Haddi, germà d'Ali Chandora (Oulad Ahmed ben Daman). Els darrers tenien al seu front a M'hammed Cheïn ben Amar (l'ancestre dels Ahel M'hammed Cheïn moderns). En les lluites M'hammed Cheïn va morir i Othman ben Brahim Khalil (ancestre dels Ahel Brahim Khalil moderns) va agafar el comandament i va actuar com un heroi
En el seu temps va viure un gran sant marabut dels Oulad Diman, Mohammed Al-Yadali (Yadadji en zenaga), nascut el 1685 o 1685 va morir el 1752 o 1753. Va deixar obres de teologia, exegesis, i biografia profètica, poètica i de prosa, algun dels quals el va enemistar amb l'emir dels brakna Ahmed ben Hiba. En els seus viatges va visitar Arguin (Agadir Douma), on fou ben rebut pels comandant i els cristians de l'illa. Fou enterrat a In Taffokt (Els Pous del Sol) a l'Iguidi.
L'emir Amar II va morir el 1757, any en què segons Ibn Khaldun van morir centenars de guerrers en les lluites internes ("van morir més persones que no pas dies hi ha a l'any"). El poeta Oualid ben Khalouna en el seu elogi diu que fou Imam del Sàhara occidental, dels negres de la Chemana i dels àrabs hassans. En l'espai de 20 dies van morir al mateix temps que l'emir, els seus cosins Haddi, fill de Siyed, i Djiied, fill d'al-Amdjed, un dels caps dels Ahel Attam. Amar II fou enterrat al gran cementiri dels Pous d'Agdernit a l'Iguido meridional on estan enterrats molts prínceps trarza i sants Oulad Diman.
Va deixar dos fills, Mokhtar i Ali Kouri. El fill gran Mokhtar Ould Amar el va succeir.

## Referències

* L'Émirat des Trarzas per Paul Marty, 1882-1938
# Alísion

Alísion o Alesièon (grec antic: Ἀλείσιον (en Homer) o Ἀλεσιαῖον) era una antiga ciutat del districte de la Pisàtida, a l'Èlide. Homer l'esmenta a la Ilíada, al Catàleg de les naus. Estrabó la situa a la via que travessava les muntanyes d'Elis i que es dirigia a Olímpia. No s'ha pogut localitzar.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Alesiaeum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 desembre 2020].
# Psychoda cylindrica

Psychoda cylindrica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Wagner, R., 1989. Neue und wenig bekannte Psychodidae, Psychodinae von Südafrika (Diptera, Nematocera). Spixiana. 12:183-191.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Biodiversity Studies in Afrotropical Moth Flies (Diptera: Psychodidae) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Primera Línia (Grècia)

Primera Línia (grec Πρώτη Γραμμή, Proti Grammi, PG) fou un partit polític grec d'ideologia nacionalista creat el 1999. El seu cap fou l'historiador, advocat i teòric nacionalista Konstantinos Plevris.
Es presentà a les eleccions europees de 1999 en coalició amb el grup neonazi Chrysi Avyi, i van obtenir 48,532 vots (0,75% dels vots). A les eleccions legislatives gregues de 2000 va obtenir només 12,125 vots (0,18% dels vots).
A part de Plevris, altres candidats del partit han estat: (el 1999) Panayiota Adonopoulou (Παναγιώτα Αντωνοπούλου), Nikólaos Mikhaloliakos (Νικόλαος Μιχαλολιάκος) i Michail Arvanitis-Avramis (Μιχαήλ Αρβανίτης-Αβράμης). El partit actualment està dissolt i molts dels seus membres es van unir al Reagrupament Popular Ortodox, mentre que d'altres participaren en la fundació d'una Aliança Patriòtica.

## Referències

* ↑ "Ta alla Kommata", Agència de Premsa Macedònia sobre les eleccions de 1999.
# Primera Línea

Primera Línea (estilitzat com a PRIMERA LÍNEA) fou una revista dirigida per Miquel Echarri. Pertenyia al Grupo Zeta i anava dirigida a un públic lector fonamentalment masculí, incidint especialment en aspectes eròtics i festius. S'autodefinia com a "Per als qui no volen anar al cel".
Va deixar de publicar-se el desembre de 2018, després de 34 anys de vida; va ser així la tercera revista que el Grupo Zeta tancava el 2018, després d'Interviú i Tiempo a començaments d'aquell any. Tot i així, tot el seu contingut segueix estant disponible via web.

## Referències

* ↑ «Primera Línea cierra tras 34 años» (en castellà). [Consulta: 14 febrer 2019].
* ↑ «El fin de las revistas picantes: cierra esta cabecera mítica después de 34 años» (en castellà), 10-12-2018. [Consulta: 14 febrer 2019].
# Primera Nació Birdtail Sioux

La Primera Nació Birdtail Sioux és una Primera Nació Dakota situada aproximadament 50 km al nord de Virden (Manitoba). La primera nació té una població d'aproximadament 643 persones en aproximadament 28,85 km² (7.128 acres). Està envoltada pel Municipi Rural de Miniota i el Municipi Rural d'Archie. La Primera Nació té una escola que va de llar d'infants fins als 12 anys (Chan Kagha Otina Dakota Wayawa Tipi School –Frontier school Division), un centre d'ensenyament d'adults (Birdtail Sioux Adult Learning Centre – Frontier School Division), un destacament de policia (Dakota Sioux Tribal Police) i un centre de salut.

## Aliances controvertides

Sota el lideratge del cap Ken Chalmers, l'associació dels Birdtail Sioux amb el Govern Federal del Canadà i empreses associades ha creat certa controvèrsia. Els Birdtail Sioux entrar en conveni amb empreses com Enbridge i Canadian National Railway per ajudar a construir projectes a la reserva, com la construcció d'un nou centre de salut, un centre comercial, i un projecte de renovació de 62 habitatges. Algunes de les altres Primeres Nacions Dakota els preocupa que els intents dels Birdtail Sioux de "guanys a curt termini" perjudicaran reclamacions Dakota que es remunten a 1870.
La demanda original de la terra canadenca al·lega que els Dakota són refugiats dels Estats Units i com a tals en els seus drets aborígens, compensació de la terra, finançament i reconeixement com a pobles aborígens canadencs sota la Carta de Drets i Llibertats. El govern canadenc al·lega que els dakota viuen a Manitoba per la bona voluntat de la corona. Els dakota tenen la intenció d'utilitzar mapes i documents anteriors a la confederació del Canadà per negociar un tractat modern. La resta dels dakota estan desafiant aquesta posició però els Birdtail no ho fan.
El Cap Chalmers va justificar les seves decisions dient: "L'única manera que puc fer coses com les renovacions ... només puc aconseguir-les mitjançant l'associació, no lluitant." El cap Frank Brown de la Primera Nació Canupawakpa Dakota li replicà que "Divideix i venceràs és un joc que Afers Indis juga tot el temps ... Quan vostè desafia Canadà en els tribunals o quan vostè desafia els seus drets, prenen un dels nostres pobles i li donen diners per convèncer-lo del contrari. La creació d'ocupació és una cosa bona, però no és la fixació de res, és només una petita tireta, mentre que nosaltres estem treballant pel futur del nostre poble."
A finals de març de 2013, el poble Birdtail Sioux van decidir trencar amb el Cap Chalmers. Va ser derrotat per l'ex cap Kelly Bunn.

## Referències

* ↑ «FIRST NATION CONNECTIVITY PROFILE - 2003». Aboriginal Affairs and Northern Development Canada, 2003. Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 3 juliol 2010].
* 1 2 3 4 5 Cosgrove, Colleen «Birdtail Sioux progress sparks Dakota concern». Brandon Sun, 04-03-2010 [Consulta: 3 juliol 2010].

## Enllaços externs

* http://www.docfdc.mb.ca/birdtailsioux.html Arxivat 2005-02-10 a Wayback Machine.
* Mapa de Birdtail Creek 57 a Statcan Arxivat 2012-09-24 a Wayback Machine.
# Pucherita

La pucherita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, el pou Pucher de la mina Wolfgang, a Saxònia (Alemanya).

## Característiques

La pucherita és un fosfat de fórmula química Bi(VO₄). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. És el polimorf ortoròmbic de la clinobisvanite i la dreyerita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pucherita pertany a «08.A - Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: nahpoïta, monetita, weilita, švenekita, archerita, bifosfamita, fosfamita, buchwaldita, schultenita, chernovita-(Y), dreyerita, wakefieldita-(Ce), wakefieldita-(Y), xenotima-(Y), pretulita, xenotima-(Yb), wakefieldita-(La), wakefieldita-(Nd), ximengita, gasparita-(Ce), monacita-(Ce), monacita-(La), monacita-(Nd), rooseveltita, cheralita, monacita-(Sm), tetrarooseveltita, chursinita i clinobisvanita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari poc freqüent que es produeix com a producte d'alteració d'altres minerals de bismut, en zones oxidades d'alguns dipòsits de minerals hidrotermals o en pegmatites granítiques zonades. Va ser descoberta al pou Pucher Shaft de la mina Wolfgang, situada al districte de Schneeberg, a Erzgebirge, Saxònia (Alemanya). Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Eureka (La Torre de Cabdella, Pallars Jussà).

## Referències

* ↑ «Pucherite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 setembre 2017].
* ↑ Castillo-Oliver, Montgarri; Melgarejo, Joan Carles; Torró, Lisard; Villanova-de-Benavent, Cristina; Campeny, Marc; Díaz-Acha, Yael; Amores-Casals, Sandra; Xu, Jingyao; Proenza, Joaquin; Tauler, Esperança «Sandstone-Hosted Uranium Deposits as a Possible Source for Critical Elements: The Eureka Mine Case, Castell-Estaó, Catalonia». Minerals, 10, 1, 30-12-2019, pàg. 34. DOI: doi:10.3390/min10010034 [Consulta: 30 gener 2024].
# Quironomia

La quironomia és la utilització de moviments manuals per part del director, per significar els elements rítmics de l'obra musical i els seus diferents matisos, a fi d'aconseguir la més perfecta interpretació. La quironomia del cant gregorià es basa en el marcatge dels temps compostos per ser aquests els que deixen percebre amb més claredat les pulsacions del moviment rítmic.

## Enllaços externs

* http://www.scribeserver.com/medieval/egypt3.htm
* http://www.rakkav.com/biblemusic/pages/chironomy.htm Arxivat 2008-04-06 a Wayback Machine.
# Quiropràctica

La quiropràctica o quiropraxia és una medicina alternativa que posa de relleu el diagnòstic, el tractament i la prevenció dels trastornaments mecànics del sistema músculo-esquelètic, especialment de la columna vertebral,sota la hipòtesi (seguint al magnetoterapeuta Daniel David Palmer) que aquests trastorns afecten la salut en general per mitjà del sistema nerviós. El principal tractament implica una teràpia amb les mans i manipulació de la columna vertebral; també es fan exercicis i es dona consells sobre la vida saludable. La quiropràctica tradicional assumeix que la subluxació vertebral o una disfunció interfereix amb la funció del cos i la seva intel·ligència innata, una noció que és considerada com ridícula pel corrent majoritari científic i mèdic.
Segons el consens científic, la quiropràctica pot tenir la mateixa eficàcia que altres teràpies manuals per a alguns trastorns de l'aparell locomotor, com ara el mal d'esquena, però no hi ha cap prova o mecanisme creïble per a efectes sobre altres trastornaments, i al contrari, sí que hi ha proves científiques d'efectes adversos greus resultants de la manipulació cervical. Les idees de la intel·ligència innata i la subluxació quiropràctica són considerades com pseudociència.

## Referències

* ↑ Chapman-Smith, David A. «International status, standards, and education of the chiropractic profession». A: Haldeman S, Dagenais S, Budgell B et al.. Principles and Practice of Chiropractic. 3a. McGraw-Hill, 2005, p. 111-134. ISBN 0-07-137534-1.
* ↑ «Quiropràctica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Singh, S. «The truth about chiropractic therapy». A: Trick or Treatment: The Undeniable Facts about Alternative Medicine (en anglès). W.W. Norton, 2008, p. 145–190. ISBN 978-0-393-06661-6.
* ↑ «Chiropractic: a critical evaluation» (en anglès). J Pain Symptom Manage, 35, 5, maig 2008, pàg. 544–562. DOI: 10.1016/j.jpainsymman.2007.07.004. PMID: 18280103.
* ↑ «Chiropractic». NHS Choices, 20-08-2014. [Consulta: 19 setembre 2016].
* ↑ Swanson ES. «Pseudoscience». A: Science and Society: Understanding Scientific Methodology, Energy, Climate, and Sustainability. Springer, 2015, p. 65. ISBN 978-3-319-21987-5.

## Enllaços externs

* Quiropràctica a Curlie
# Processing

Processing és una aplicació de codi obert amb un llenguatge per a la programació d'imatges, animació, i so. El processing és un projecte de codi lliure iniciat per Ben Fry (Institut Ample) i Casey Reas (UCLA Design / Media Arts), i és desenvolupat per artistes i dissenyadors com a alternativa a eines de programari patentades en el mateix camp, com Macromedia Flash o Director.
La seva sintaxi, basada en Java, està dissenyada per a programadors no gaire experimentats, és senzilla i molt semblant a l'Action Script de Flash (que està basat en JavaScript). És utilitzat per estudiants, artistes, dissenyadors, arquitectes, investigadors i aficionats. S'ha utilitzat per a ensenyar fonaments de programació dins d'un context visual i com a eina de producció professional per a projectes artístics, arquitectònics o de disseny.
Processing està disponible per a Linux, Mac OS X, i Windows.

## Enllaços externs

* Web oficial processing
# Puigsacalm Xic

El Puigsacalm Xic és una muntanya de 1.490 metres que es troba al municipi de la Vall d'en Bas a la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Esa mujer

Esa mujer és una pel·lícula dramàtica espanyola dirigida el 1969 per Mario Camus amb guió d'Antonio Gala i protagonitzada per Sara Montiel. Fou rodada a Pontevedra.

## Argument

A la fi del Segle XIX Soledad Romero, una coneguda cantant, és acusada d'assassinat. Durant el judici es revela la seva tràgica història. Al principi és monja missionera però és violada durant una revolta. Traumatitzada, abandona l'ordre i torna a Espanya per a treballar en un taller de brodats. Coneix a un tipògraf que l'abandona en conèixer el seu passat. Més tard coneix a un home major que descobreix el seu talent per al cant i la inicia en la seva carrera artística. Aconsegueix fer-se famosa i s'enamora d'un militar que sofreix de ludopatia i que la saca els diners. Després d'aquest desengany amorós decideix tornar al convent, però no és admesa. Finalment s'enamora d'un home casat amb el qual inicia un apassionat romanç.

## Repartiment

* Sara Montiel - Soledad
* Ivan Rassimov - Carlos
* Candida Losada - Sor Lucia
* Marcela Yurfa - Sor San Pablo
* Hugo Blanco - Juan José
* Marco Davo - Luis
* Jesús Aristu - Ramón
* Patricia Nigel - Eugenia
* Matilde Muñoz Sampedro - Eduarda

## Referències

* ↑ Aguilar, Carlos. Guía del cine español. Cátedra, 2007, p. 290. ISBN 978-84-376-2419-8.
* ↑ «Festival de Cannes: With the East Wind». festival-cannes.com. [Consulta: 7 març 2009].
* ↑ Escenas de 'Esa mujer', la película que Sara Montiel rodó en Pontevedra en 1969, Diario de Pontevedra

## Enllaços externs

* Fitxa a culturalia.
* Sarita Montiel intepreta cançons d'"Esa mujer" a Discogs
# Solís

* No s'ha de confondre amb Solis o Solís (alimentació).
Solís és un balneari del sud-est de l'Uruguai, ubicat al departament de Maldonado. Es troba sobre la costa del Riu de la Plata, sobre la ruta 10, propera al seu encreuament amb la Ruta Interbalneària. A l'oest s'ubica el rierol Solís Grande, el qual serveix de frontera natural amb la Costa de Oro, al departament de Canelones. A l'est limita amb el balneari de Bella Vista.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, Solís tenia una població aproximada de 303 habitants i un total de 571 habitatges.
| Any | Població |
| 1963 | 225 |
| 1975 | 289 |
| 1985 | 310 |
| 1996 | 342 |
| 2004 | 303 |
| 2011 | 288 |

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament de Maldonado» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2013-03-09. [Consulta: 18 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / S» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2013-11-13. [Consulta: 18 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Solís (castellà)
# Torre de pràctiques de Durham

La torre de pràctiques de Durham és un edifici de Durham, Carolina del Nord, construït el 1928 com a torre de pràctiques per als bombers, que juntament amb el garatge proper, construït el 1927, formen un conjunt catalogat al Registre Nacional de Llocs Històrics dels Estats Units.

## Història

La torre va ser dissenyada el 1927 per l'equip d'arquitectes Atwood i Nash, de Chapel Hill, i es va acabar de construir el 1928. Va ser utilitzada pels bombers per a fer pràctiques d'incendis durans més de 40 anys, fins que el 1983 es van traslladar als afores de la ciutat. L'edifici després es va utilitzar com a magatzem o sense ús.
La torre, juntament amb el garatge, va ser comprada per la immobiliària Todd Zapolski que va rehabilitar les façanes.

## Arquitectura

És un edifici estret de sis pisos, amb la façana de maó vist i forjats de formigó. Presenta pilastres, arcs cecs i obertures d'espadanya d'arc rodó. D'estil italianitzat i romànic, inspirat en les fàbriques de cotó properes que hi havia a l'època.

## Referències

* 1 2 3 «City Garage Yard and Fire Drill Tower» (en anglès). National Register of Historic Places.
* ↑ «Fire Drill Tower» (en anglès). Open Durham.
# Tobermorita

La tobermorita és un mineral de la classe dels inosilicats que pertany i dona nom al grup de la tobermorita. Va ser descoberta l'any 1880 a Tobermory a l'illa de Mull, a Escòcia (Regne Unit), sent nomenada així per aquesta localitat. Un sinònim és tobermorita-11 Å.

## Característiques químiques

És un silicat hidroxilat i hidratat de calci. Pot ser visualment molt semblada a la tacharanita, i dimorf de la clinotorbermorita. Estructuralment és un inosilicat amb tres cadenes senzilles i múltiples de tetraedres de sílice. A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: alumini, ferro, magnesi, sodi, potassi i aigua.

## Formació i jaciments

Apareix com a producte de l'alteració hidrotermal de roques de carbonat de calci, a causa de metamorfisme de contacte i metasomatisme. Farcida vesícules i cavitats en roques basàltiques. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a Can Súria (Selva).
Sol trobar-se associat a altres minerals com: zeolites, ettringita, portlandita o calcita.

## Usos

Els components del grup de la torbernita són ben coneguts com a ciments industrials. La pols d'aquests minerals es transforma en ciment quan reaccionen amb l'aigua jugant un important paper en els processos de cementació.

## Referències

* ↑ «Tobermorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ "Preliminary notice of substances which may prove to be new minerals.
* ↑ Bareche, Eugeni «Phillipsita y otras zeolitas». Mineralogistes de Catalunya, 4, 1, 01-03-1988, pàg. 9-21 [Consulta: 29 novembre 2023].
* Tobermorita, mindat.org.
* Tobermorita, webmineral.com.
* Manual de tobermorita, Mineral Data Publishing.
# Torre de la Vila

La Torre de la Vila és una obra de Torredembarra (Tarragonès) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Per un gravat de Beaulieu sabem que Torredembarra, els segles XVII-XVIII, era encara envoltada de muralles. Ara com ara, però, només se'n conserva una torre de base quadrangular d'època gòtica, l'anomenada Torre de la Vila -quadrada, amb finestra gòtica i coronada amb merlets-, recentment restaurada i alliberada de construccions adossades, i dos portals, dits de la Bassa i de Padrines, més o menys modificats. No s'exclou, tanmateix, la possibilitat de posar al descobert nous fragments del recinte
* Portal de la Bassa
* Portal de Padrines
Aquests elements són situats al nucli més antic de la població, que conserva cases dels segles XVII-XIX amb esgrafiats a la façana i l'església parroquial de Sant Pere, del segle xviii, i a tocar del Castellnou.

## Referències

* 1 2 «Torre de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].

## Enllaços externs

* «Torre de la Vila». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.