OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anvillea radiata

Anvillea radiata és una espècie de planta arbustiva perenne de la família de les compostes (Asteraceae), originària del nord d'Àfrica, sent un endemisme del Sàhara septentrional i central. Es tracta d'un endemisme nord-africà del Sàhara septentrional i central. Es distribueix des del sud del Marroc, contactant amb la vegetació mediterrània de la vall del Sous, l'Anti-Atles i estepes de l'alt i mitjà Muluya. També cap a Líbia occidental i a Tunísia s'hi pot trobar però és molt rar.
És un arbust perennifoli que fa fins a 0,5 m d'alçada, amb un aspecte molt ramificat, més aviat dret, el seu color en general és d'un verd-blanquinós, i és pubescent i tomentosa, és a dir, té una pilositat curta i densa, com una mena de borra fina. Les branques velles o més antigues són llenyoses, tortuoses, amb l'escorça més aviat grisosa. Les branquetes joves són més aviat verdoses-blanquinoses cobertes d'una pilositat poc densa. Les fulles tenen unes mides d'uns 0,6-2,5 x 0,3-0,8 cm; obovals-espatulades, lobulado-dentades i ondulades en la meitat terminal, senceres i molt estretes cap a la base, d'un verd-gris, també amb pilositat blanca molt curta. La seva disposició al voltant de la tija és alternada o sub-oposada. Les flors es presenten en una inflorescència terminal, amb capítols solitaris, grans (fins a 5 cm de diàmetre), que es van endurint un cop han florit. Presència d'involucre del que surten bràctees que es van tornant espinescents a mesura que l'involucre es va endurint. Les flors són de color groc, les interiors són tubulars, regulars; les exteriors tenen llargues lígules. El fruit és un petit aqueni sense plomall de pèls

## Referències

* ↑ «Anvillea garcinii a EOL» (en anglès). [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «Anvillea garcinii a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ http://www.theplantlist.org/tpl1.1/record/gcc-12258
* ↑ Jesús Charco. Guía de los árboles y arbustos del Norte de África-Claves de determinación, descripciones, ilustraciones y mapas de distribución. Agencia española de cooperación internacional, 2001, p. 586. ISBN 84-7232-878-3.
# Associació Internacional de Crítics d'Art

L'Associació Internacional de Crítics d'Art (AICA), (International Association of Art Critics) és una organització internacional no governamental que té com a objectiu defensar la lliure expressió en la crítica d'art i facilitar la seva diversitat. Representa i promociona les activitats dels seus membres, pertanyents a 71 seccions nacionals a tot el món.
AICA va ser fundada el 1950, després de dos congressos internacionals a la Unesco, el 1948 i 1949, realitzats per un grup de crítics, historiadors de l'art i curadors de museus d'art provinents de diversos països. A l'any següent es va convertir en una ONG.
La seu central es troba a París, França. L'organització és finançada pels seus membres a través del pagament d'una quota.
Per a adherir-se a l'AICA els candidats han de presentar dades i documents que testifiquen una activitat regular en els últims tres anys en mitjans de comunicació (premsa escrita, ràdio, televisió), curadoría d'exposicions; en la publicació de llibres sobre crítica, d'anàlisi amb finalitats pedagògics o científics, d'assaigs crítics sense finalitats comercials per a museus i galeries; a l'ensenyament de la crítica, estètica o història de l'Art, de la curadoría i de la història de les exposicions, en un nivell d'educació superior. L'elecció està a càrrec dels pars per vot secret.

## Objectius

* Defensar la llibertat d'expressió i de pensament.
* Promoure les disciplines crítiques en l'art i contribuir a les seves metodologies.
* Facilitar i ampliar informació en el camp de les arts visuals.
* Protegir els interessos morals i professionals dels crítics d'art.
* Establir trobades internacionals per a assegurar la relació permanent dels membres.
* Contribuir a l'acostament de les cultures.
* Col·laborar amb els països en vies de desenvolupament.

## Filials

* AICA Alemanya
* AICA l'Argentina
* AICA el Brasil
* AICA Corea del Sud
* AICA Dinamarca
* AICA Espanya
* AICA Mèxic

## Referències

* ↑ La AICA, apuestas y límites de acción crítica en el campo artístico y cultural, per Ramón Tió Bellido
* 1 2 «Orígenes y objetivos de AICA». International Association of Art Critics (AICA). [Consulta: 26 maig 2013].
* 1 2
# Arucas

Arucas és un municipi de l'illa de Gran Canària, a les illes Canàries. Comprèn en el seu terme municipal els llogarets de Bañaderos, La Montañeta, la Fula, Presa del Pinto i los Palmitos.
Destaca dintre del seu patrimoni històric-artístic l'església de San Juan Bautista, coneguda popularment com la catedral de Arucas: encara que la seva configuració inicial data del segle xvii, l'església actual va ser aixecada en estil neogòtic de nova planta a principis del segle xx. En el seu interior guarda un considerable tresor artístic, amb peces escultòriques de procedència italiana, pintures flamenques i de l'escola andalusa, i obres de Cristóbal Hernández de Quintana. En 1894 arriba a la categoria de ciutat per gràcia de la llavors reina regent Maria Cristina d'Habsburg-Lorena, en mèrit al seu creixement i laboriositat.
La ciutat es troba al peu de la muntanya d'Arucas, un volcà apagat en el qual hi ha un mirador amb vista excel·lents cap als quatre punts cardinals i que exhibeix un aspecte molt peculiar: sembla que té en un costat una espècie de petjada gegant. L'agricultura ha estat des de sempre la principal riquesa econòmica d'Arucas, destacant avui dia les àmplies vegas de cultiu de plàtans. El municipi posseïx diversos parcs senyorials com el parc municipal d'Arucas, al costat del centre històric, o el jardí de la Marquesa, jardí botànic que data del segle xix. En aquesta ciutat s'elabora el ron mel, procedent de la canya de sucre.

## Població

| Any | Població | Densitat |
| 1991 | 26.974 | - |
| 1996 | 29.179 | - |
| 2001 | 32.466 | 983,81/km² |
| 2002 | 32.917 | - |
| 2003 | 33.449 | 1.013,3/km² |
| 2004 | 33.701 | 1.009,31/km² |
| 2005 | - | - |
| 2006 | 34.874 | 1.056,47/km² |
| 2007 | 35.280 | 1.068,77/km² |

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Arucas
* Jardí Botànic de la Marquesa Arxivat 2007-11-19 a Wayback Machine.
# Astyanax parahybae

Astyanax parahybae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paraíba do Sul i rius costaners de l'Estat de Rio de Janeiro (Brasil).

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Astyanax parahybae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Astyanax orbignyanus

Astyanax orbignyanus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del Riu de la Plata.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ «Astyanax orbignyanus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Athi

El riu Athi (també conegut com a Galana o Sabaki) és el segon riu més llarg de Kenya després del Tana. Té una llargada total de 390 quilòmetres, i drena una àrea de 70.000 quilòmetres quadrats. El riu comença a la ciutat kenyana d'Athi i desemboca a l'oceà Índic.
El riu neix al bosc de Gatamaiyo com a riu Athi i entra a l'oceà Índic com a Galana.
La presa de Thwake és un complex de preses que s'està construint al riu Athi. La presa està pensada per ser una presa polivalent que proporciona aigua potable, aigua de reg agrícola, energia hidràulica i altres infraestructures de subministrament d'aigua. L'emmagatzematge d'aigua és de 681 milions de metres cúbics, i està destinat a cases rurals, de la jurisdicció de Konza entre d'altres. La presa va costar KSh. 82.000 milions i està sent construït per China Gezhouba Group Company. El finançament va ser proporcionat pel Fons de Desenvolupament Africà.

## Referències

* ↑ «Río Athi-Galana» (en castellà). mapcarta.com. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Okuku, E. O.; Owato, Gilbert; Kiteresi, Linet Imbayi; Otieno, Kenneth; Kombo, Maureen «Are tropical estuaries a source of or a sink for marine litter? Evidence from Sabaki Estuary, Kenya» (en anglès). Marine Pollution Bulletin, 176, 01-03-2022, pàg. 113397. DOI: 10.1016/j.marpolbul.2022.113397. ISSN: 0025-326X.
* ↑ Scoon, Roger. Geological Highlights of East Africas National Parks (en anglès). Penguin Random House South Africa, 2022-07-01. ISBN 978-1-77584-778-6.
* 1 2 Ayemba, Dennis. «Thwake Multi-purpose Dam project timeline and all you need to know» (en anglès americà). constructionreviewonline.com, 02-08-2021. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Ogutu, Obare V. J.. Infrastructural Development as a Determinant of Kenya – China Economic Relations (Tesi) (en anglès). University of Nairobi, 2020.
* ↑ «Kenya - Thwake Multi-purpose Water Development Program – Phase I». projectsportal.afdb.org. [Consulta: 8 gener 2023].
# Aspret e eth Sarrat

Aspret e eth Sarrat (francès Aspret-Sarrat) és un municipi gascó de Comenge, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Artas de Messàpia

Artas (en grec antic Ἄρτας, segons Tucídides o Ἄρτος, segons Suides) va ser un príncep dels messapis en temps de la Guerra del Peloponès.
Tucídides explica que el general Demòstenes quan va iniciar el setge de Siracusa l'any 413 aC, va aconseguir d'ell un cos de 150 homes armats amb javelines i va renovar una antiga aliança. Se sap que els messapis eren tradicionalment enemics de Tàrent, una colònia lacedemònia, i d'aquí l'amistat amb els grecs.

## Notes

* ↑ segons el Diccionari Grec-Català, p. 357

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Artas». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 1r juliol 2022].
Viccionari
# BRIC

En economia, BRIC (generalment traduït com "els BRIC" o "els països" BRIC ") és un acrònim que fa referència al ràpid creixement de les economies en desenvolupament com el Brasil, Rússia, l'Índia i la Xina. L'acrònim va ser encunyat a partir de les sigles en anglès d'aquests estats i utilitzat destacadament per Goldman Sachs el 2001. Segons un document publicat el 2005, Mèxic i Corea del Sud són els únics altres països comparables als BRIC, però les seves economies van ser excloses inicialment perquè es va considerar que ja estaven més desenvolupats. Goldman Sachs argumenta que, ja que s'estan desenvolupant ràpidament, el 2050 les economies combinades dels BRIC podrien eclipsar les economies combinades dels països més rics del món actual. Els quatre països, en conjunt, representen actualment més d'un quart de la superfície terrestre del món i més del 40% de la població del món.
Goldman Sachs no va discutir que els BRIC s'organitzen en un bloc econòmic, o una associació de comerç formal, com la Unió Europea ha fet. No obstant això, hi ha forts indicis que els "quatre països BRIC han estat tractant de formar un "club polític" o "aliança", i així convertir "el seu poder econòmic cada vegada més gran, en influència en la geopolítica". El 16 de juny de 2009, els líders dels països BRIC, van celebrar la seva primera cimera a Iekaterinburg, i va fer una crida per a l'establiment d'un ordre mundial multipolar.
El 2011, amb l'admissió de Sud-àfrica al grup, el nom es va canviar a BRICS.

## Vegeu també

* CIVETS

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia Catalana». [Consulta: 23 febrer 2018].
# BVB

BVB té els següents significats:
* BV 09 Borussia Dortmund, club de futbol de la ciutat de Dortmund (Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya).
* Black Veil Brides, banda de metalcore formada l'any 2006 a la ciutat de Cincinnati (Ohio, EUA)
# Arsenal Fútbol Club

* No s'ha de confondre amb Arsenal Football Club.
L'Arsenal Fútbol Club, sovint conegut com a Arsenal de Sarandí, és un club de futbol argentí de la ciutat d'Avellaneda, al barri de Sarandí.

## Palmarès

* Copa Sud-americana: 2007
* Primera División C: 1964
* Aficionados: 1962
* Campionat Banc Suruga: 2008

## Referències

* ↑ Sica, Gregory. «Tiny Arsenal was underdog that couldn't be stopped» (en anglès). Sports Illustrated, 06-12-2007. Arxivat de l'original el 2012-11-03. [Consulta: 30 abril 2023].

## Enllaços externs

* Arsenal Fútbol Club - Lloc web oficial
* Web no oficial Arxivat 2007-12-21 a Wayback Machine. (castellà)
* Web no oficial Arxivat 2009-06-25 a Wayback Machine. (castellà)
# Barranc de Llepós

El Barranc de Llepós és un barranc de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma al vessant sud de la Roca Mosquera, al Bosc de Sapeira, a 1.376 m. alt. Des d'aquell lloc davalla cap a l'oest-nord-oest i passa pel sud de la Torre del Senyor. També deixa al nord els masos de Ballivell i de Bepo, el darrer més proper al barranc que el segon. Finalment, s'aboca en el barranc del Solà just al sud-est del Molí de Barreda.
# Barranc de la Viella

El Barranc de la Viella, o de les Vielles, és un barranc dels termes municipals actuals d'Abella de la Conca i d'Isona i Conca Dellà, en aquest darrer cas de l'antic terme de Sant Romà d'Abella, tots a la comarca del Pallars Jussà.
Es forma a l'oest de la Casa Vella de Borrell, i al nord-oest de Cal Borrell, per la unió del barranc de Monteguida, que prové del nord-est, i del barranc de Gassó, que procedeix del nord. Des d'aquest lloc davalla cap al sud, primer; després, trenca cap a ponent, i, finalment, cap al sud-oest, en el seu tram final. Constitueix tot un territori anomenat les Vielles, o la Viella, a la qual partida pertany. Va a abocar-se en el Riu d'Abella al nord-oest del barri de les Masies de Sant Romà, del poble de Sant Romà d'Abella. Durant el seu recorregut travessa les partides de les Collades i de les Vielles.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu, modern. Pren el nom de la partida de la Viella, on es forma el barranc, i que travessa de nord-est a sud-oest.

## Referències

* ↑ «barranc de la Viella». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia.
* 1 2 «Barranc de la Viella». Mapa Topogràfic. Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 29 novembre 2021].
# Barranc de la Torre de Senyús

El barranc de la Torre de Senyús és un barranc que discorre pel termenal entre Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, i Baix Pallars, dins de l'antic terme de Baén, del Pallars Sobirà. És, per tant termenal entre les dues comarques pallareses.
S'origina al vessant nord-occidental del Coll de Pedraficada, un dels contraforts de les Emprius, serrat paral·lel pel nord a la Serra del Boumort. Arrenca el seu curs cap al nord-oest, i de seguida rep el Barranquet Negre per la dreta. En aquest mateix lloc comença a ser termenal entre els municipis i les comarques esmentats. També en aquest lloc el seu traçat emprèn la direcció oest-nord-oest. Passa pel costat nord de la Torre de Senyús, alhora que la seva vall es va aprofundint més. Passa per sota i a migdia del Cap de Roques de Solduga, on rep per la dreta la llau de la Grassa, a la qual s'ha unit un instant abans la llau del Serrat Xic, procedents del costat del Pallars Sobirà, i de seguida arriba al Forcat de les Llaus, on es fon amb la llau de Perauba per tal de formar la llau de Castilló, la qual es transforma després en la llau Fonda, i finalment en el barranc de l'Infern.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Asterropteryx ovata

Asterropteryx ovata és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 15-40 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Sulawesi (Indonèsia), Ponape (les Illes Carolines) i diverses àrees de les aigües territorials japoneses.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S., 1828-1830. Atlas zu der Reise im nördlichen Africa. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. Fische Rothen Meeres 1828-30. 1-141 + 3 pp.. col. Pls. 1-35.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Shibukawa, K. & Suzuki, T., 2007. Two new species of the Cheek-spine Goby Genus Asterropteryx (Perciformes: Gobiidae: Gobiinae) from the Western Pacific. Bulletin of National Museum of Nature and Sciences. Ser A (1): 109-121.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Aventure de Catherine C.

Aventure de Catherine C. és una pel·lícula francesa-italià dirigida per Pierre Beuchot i estrenada el 1990. Adapta el díptic romàntic de Pierre Jean Jouve, Aventure de Catherine Crachat que reuneix dues novel·les: Hécate (1928) i Vagadu (1931)

## Sinopsi

Les errades sentimentals de l'actriu Catherine Crachat que arrossega la seva misèria entre França i Àustria després de tenir amants d'ambdós sexes, alguns dels quals s'han suïcidat per ella.

## Repartiment

* Fanny Ardant : Catherine C.
* Hanna Schygulla : Fanny Hohenstein
* Robin Renucci : Pierre Indemini
* André Wilms : Leuwen
* Marilú Marini : Marguerite

## Recepció

Fou exhibida com a part de la secció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1990, on fou mal acollida per la crítica.

## Notes i referències

* ↑ El díptic romàntic Aventure de Catherine Crachat de Pierre Jean Jouve es va publicar per primera vegada per separat a Éditions de la NRF: Hécate el 1928 i Vagadu el 1931, després en un sol volum a Éditions LUF, el 1947, finalment reeditat en dos volums de Éditions Mercure de France el 1982 ISBN 2715200587; les dues novel·les es van reeditar a la col·lecció Folio, agrupades després en un sol volum a la col·lecció L'Imaginaire/Gallimard (2010).
* ↑ Aventure de Catherine C. a senscritique.com
* ↑ Reencuentro entre bostezos con el cine francés, ABC, 22 de setembre de 1990

## Enllaços externs

* Adapter Hécate au cinéma, à propos de Aventure de Catherine C, par Pierre Beuchot sur le site des Lecteurs de Pierre Jean Jouve.
# Aventura (grup)

Aventura és un grup musical de bachata estatunidenc. El grup es va formar el 1993 al Bronx, Nova York. Els fundadors van ser Anthony "Romeo" Santos, Lenny Santos, Max Santos i Henry Santos, tots ells família (cosins i germans) i autodidactes. Aventura va fer el seu debut oficial l'any 1999 amb l'esperança de trencar els esquemes de la bachata tradicional dominicana. Van partir de la base de la bachata tradicional i la van fusionar amb ritmes moderns com ara el hip-hop o el R&B. L'any 2002, la cançó Obsesión, va romandre al número u a Itàlia durant 16 setmanes consecutives, i a l'Amèrica llatina i diferents països Europeus i Americans va situar-se en el top 10 durant més de 90 dies consecutius. Després d'uns anys planificant una separació temporal del grup, Lenny i Max crearen un grup diferent d'Aventura. L'abril del 2011, Anthony i Henry signaren contractes per separat per iniciar la carrera com a solistes. L'1 de desembre de 2015 van anunciar una gira durant el febrer de 2016.

## Àlbums d'estudi

* Trampa De Amor (1995)
* Generation Next (1999)
* We Broke The Rules (2002)
* Love & Hate (2003)
* God's Project (2005)
* The Last (2009)

## Referències

* 1 2 3 «Aventura | Biography, Albums, Streaming Links | AllMusic». [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ «Lenny y Max de “Aventura” lanzan nuevo grupo» (en anglès). People en Español, 04-05-2011. Arxivat de l'original el 2017-08-31 [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ «Romeo debutará como solista con contrato de 10 millones USD» (en anglès). People en Español, 11-01-2011. Arxivat de l'original el 2017-08-31 [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ «Romeo Santos anuncia el regreso del grupo Aventura» (en castellà). Telemundo 47.