OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nomen illegitimum

Nomen illegitimum (que en llatí vol dir nom il·legítim) és un terme tècnic usat principalment en la botànica. Normalment es fa servir la forma abreujada nom. illeg. Malgrat que l'International Code of Nomenclature for algae, fungi, and plants fa servir termes llatins per altres tipus de nom (per exemple, nomen conservandum per a "nom conservat"), el glossari defineix la frase en anglès "illegitimate name" més que no pas el seu equivalent en llatí. Tanmateix, l'abreviatura llatina es fa servir àmpliament pels botànics.
Un nom superflu, (superfluous name) és un tipus de nom il·legítim. També el glossari defineix la frase en anglès, no l'equivalent llatí nomen superfluum, s'abreuja com nom. superfl. i és àmpliament usat pels botànics.
nom. superfl. té com a sinònim el de tipònim).

## Definició

Un nomen illegitimum és un nom vàlid publicat, però un nom que contravé alguns dels articles del International Botanical Congress. El nom pot ser il·legítim perquè:
* (article 52) era superflu en el moment de la seva publicació, és a dir el tàxon (representat pel tipus) ja tenia nom, o
* (articles 53 i 54) el nom ja havia estat aplicat per a una altra planta (un homònim).
Per al procediment de rebutjar altres noms legítims, vegeu nom conservat.

## Exemples

* "El nom genèric Cainito Adans. (1763) és il·legítim perquè era un nom superflu per a Chrysophyllum L. (1753), el qual Adanson cita com a sinònim."
* "El nom Amblyanthera Müll. Arg. (1860) és un homònim tardà del vàlidament publicat Amblyanthera Blume (1849),malgrat que Amblyanthera Blume actualment es considera un sinònim d'Osbeckia L. (1753)."
* "El nom Torreya Arn. (1838) és un nomen conservandum i utilitzable malgrat que existeix un homònim anterior, Torreya Raf. (1818)."

## Referències

* 1 2 Melbourne Code, Glossary
* 1 2 3 4 Melbourne Code (2012)
# Rabat-Salé-Zemmour-Zaer

Rabat-Salé-Zemmour-Zaer (en àrab: الرباط سلا زمور زعير) era una de les setze regions en què està organitzat el Marroc abans de la reforma administrativa de 2015. La seva capital és Rabat. La regió està situada al nord-oest del país, a la costa de l'oceà Atlàntic. Al nord limita amb Gharb-Chrarda-Béni Hssen, al sud amb Chaouia-Ouardigha i al sud-est amb Meknès-Tafilalet. Té un total de 3.123.595 habitants repartits en 9.580 km².
En 2015 s'ha fusionat amb l'antiga regió de Gharb-Chrarda-Béni Hssen, composta de les províncies de Kenitra, Sidi Kacem i Sidi Slimane, per formar la nova regió de Rabat-Salé-Kenitra.

## Subdivisions

La regió es divideix en tres prefectures i una província:
| Subdivisions | Població en 1994 | Població en 2004 | Població en 2010 |
| Prefectura de Rabat | 623.457 | 627.932 | 605.920 |
| Prefectura de Salé | 631.803 | 823.485 | 918.021 |
| Prefectura de Skhirate-Témara | 244.801 | 393.262 | 491.356 |
| Província de Khémisset | 485.541 | 521.815 | 523.617 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1994 | 2004 | 2010 |
| 2.649.863 | 3.361.422 | 3.752.806 |
| 1994, 2004 : cens oficial ; 2010 : estimació |||

## Referències

* ↑ «Décret n°2.15.40 du 20 Février 2015, fixant le nombre des régions, leurs dénominations, leurs chefs-lieux ainsi que les préfectures et provinces qui les composent, publié au Bulletin Officiel n° 6340 du 05 Mars 2015». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 17 març 2022]. que entrarà en vigor en la mateixa data que el decret preveu a l'article 77 de la Llei orgànica Nº 59-11 sobre l'elecció dels membres del consell de les col·lectivitats locals.
* Dades de les regions del Marroc a Gazetteer.de (en francès)
# Foz-Calanda

Foz-Calanda és un municipi de l'Aragó situat a la província de Terol i la comarca del Baix Aragó (Espanya). El 2023 tenia 282 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Leptoscarus vaigiensis

Leptoscarus vaigiensis és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes que es troba des del nord del Mar Roig i Sud-àfrica fins a l'Illa de Pasqua, el sud del Japó, Nova Zelanda i Austràlia.
Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Parakramabahu IV

Parakramabahu IV fou rei de Kurunagala fill i successor de Bhuvaneka Bahu II.
Va edificar un temple de tres plantes per la relíquia de la Dent Sagrada de Buda a Kurunagala, amb parets, pilars, pintures i elements d'or. El trasllat de la relíquia fou seguit d'un gran festival.
Va edificar també temples, imatges o altres elements a Dondra (Devapura), a Weligama, a Elgiriya (Saligiri); un temple anomenat Sirighanananda amb una pirivena (escola) prop de la població de Ratgama (Rajaggama) i dedicada a un monjo de Cola; i un temple a Totagamuwa (que estava en decadència).
El rei va tenir com a adigar o primer ministre a Weerasingha Pathiraja, junt amb el qual va traslladar les Pansiapanes Jataka (les 550 històries del naixement de Buda) del pali al singalès. En aquest regnat es va escriure la gramàtica singalesa dita Sidat Sangarawa. També es va escriure una obra sobre la Dent de Buda anomenada el Datuwansa (Daladawansa).
No s'indica quan va durar el seu regnat, que no devia ser molt llarg. El rei va morir i el va succeir Bhuvaneka Bahu III, que no se sap quin parentiu tenia amb el difunt.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Radiologia intervencionista

La radiologia intervencionista (RI) és una especialitat mèdica que realitza diversos procediments mínimament invasius guiant-se per imatge mèdica, com ara la fluoroscòpia de raigs X, tomografia computada, ressonància magnètica o ecografia. L'RI realitza tant procediments diagnòstics com terapèutics a través d'incisions molt petites o per orificis corporals. Els procediments de diagnòstic d'RI són aquells destinats a ajudar a fer un diagnòstic o guiar un tractament mèdic posterior, i inclouen la biòpsia guiada per imatge d'un tumor o la injecció d'un agent de contrast d'imatge en una estructura tubular, com ara com un vas sanguini o un conducte. Per contra, els procediments d'RI terapèutics proporcionen tractament directe: inclouen el lliurament de medicaments a través de catèters, la col·locació de dispositius mèdics (per exemple, stents) i l'angioplàstia d'estructures estretes.
Els principals avantatges de les tècniques de radiologia intervencionista són que poden arribar a les estructures profundes del cos a través d'un orifici corporal o una petita incisió utilitzant petites agulles i filferros. Això disminueix els riscos, el dolor i la recuperació en comparació amb els procediments oberts. La visualització al moment també permet orientar amb precisió l'anormalitat, fent que el procediment o el diagnòstic sigui més precís. Aquests beneficis es ponderen amb els riscos addicionals de la falta d'accés immediat a les estructures internes (en cas que es produeixi una hemorràgia o una perforació) i els riscos de l'exposició a la radiació com ara les cataractes i el càncer.
# Furi d'Heraclea

Furi (Furius) fou navarc (navarchus) d'Heraclea Minoa, que fou executat per ordre de Verres tot i que era innocent. La seva defensa la va escriure ell mateix i uns passatges en són esmentats per Ciceró (In Verr. 5.43.)
# Microthrissa congica

Microthrissa congica és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 6 cm de llargària màxima.
* Cos esvelt.
* 12-18 radis tous a l'aleta dorsal i 18-21 a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical (10°N-10°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo a la República del Congo i la República Democràtica del Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Boulenger G. A., 1902. Additions à la faune ichthyologique de bassin du Congo. Matériaux pour la faune du Congo. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 2 (fasc. 2). 19-57.
* ↑ Regan, C.T., 1917. A revision of the clupeid fishes of the genus Pellonula and related genera in the rivers of Africa. Ann. Mag. Nat. Hist. (8) 9(110):198-207.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Gourène, G. i G.G. Teugels, 1994. Synopsis de la classification et phylogénie des Pellonulinae de l'Afrique Occidentale et Centrale (Teleostei; Clupeidae). J. Afr. Zool. 108(1):77-91.
* ↑ Mokoma, G.M., L. Devos i L. Cardona, 1999. Alimentación de Microthrissa congica (Osteichthyes: Clupeidae) en la cuenca alta del río Congo (África). Rev. Biol. Trop. 47(4):1081-1086.
* ↑ Poll, M., G.G. Teugels i P.J.P. Whitehead, 1984. Clupeidae. P. 41-55. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Italonormands

Els italnormands foren un grup ètnic d'origen normand establert al Regne de Sicília després de la conquesta normanda del sud d'Itàlia i Sicília. Tot mantenint alguns trets típics de la religiositat i l'estil militar dels seus avantpassats nòrdics, desenvoluparen una cultura pròpia, influïda significativament pel seu contacte amb poblacions romanes d'Orient, longobardes i musulmanes.

## Referències

* ↑ Norwich, John Julius. The Normans in the South 1016-1130 . Londres: Longman, 1967.
# Llengües corachol

Les llengües corachol són una divisió convencionalmente acceptada de la branca meridional de la família lingüística uto-asteca formada actualment pel cora i el huichol; no obstant això en l'antiguitat l'idioma guachichil també formava part d'aquesta subfamília lingüística.

## Classificació

Les llengües corachol semblen a la divisió meridional de les llengües utoasteques. Dins d'aquesta divisió semblen mostrar un parentiu més proper amb el grup astecoide o llengües nàhua, que al grup taracahita o al grup tepiman.

## Comparació lèxica

Els numerals comparats pel cora i huichol són:
    GLOSA Cora (El Nayar)Cora (Santa Teresa)Huichol PROTO- CORACHOL '1'seãtãsaãʂewí*semi '2'wáʔapʷawáʔpʷahūta*wō- '3'wáikaweíkahaika*waika '4'mʷákʷamʷákʷanauka*na-woka '5'anšãvianšåviʔauʂɯ́wi*ansami '6'aráyseviaráyseviʔataʂewí*ata-semi '7'aráwaʔapʷaaráʷaʔpʷaʔatahūta*ata-wō- '8'aráwaikaaráweikaʔatahaika*ata-waika '9'arámʷakʷaarámʷakʷʔatanauka*ata-na-woka '10'tamʷáamʷataʔatamʷámʷatatamáamáta*tamaamata
La següent llista lèxica compara el cora, el huichol i el nàhuatl clàssic:
    GLOSSACoraHuicholNàhuatl 'gran' véʔewēy 'llarg' tiʔihtivittepēλ 'persona' t$^y$aataʔaλāka- 'mà' m$^w$áh-mamamā- 'ull' híʔihiʂiiš(teloloh-) 'os' karíhʔūmeomiλ 'excremento' č$^w$itak$^w$itak$^w$iλa- 'arbre' kiyéhkiyek$^w$aiλ 'fulla' šam$^w$aʂamašiwiλ 'gos' ciʔicikičiči- 'coiot' wáaveʔeyawikoyoλ 'cérvol' m$^w$ašáhmaʂamasaλ 'serp' kúʔu-koaλ 'aigua' háahaā- 'piedra' t$^y$e-teteλ 'casa' čiʔikical- 'cançó' č$^w$īkak$^w$ika-k$^w$īkaλ 'menjar' k$^w$aʔak$^w$ai-ya(λa)k$^w$a- ARTICLE iin
Hom pot apreciar que el cora presenta algunes palatalitzacions de velars i labiovelars davant /i/: *k$^w$īka- > č$^w$īka 'excrement' y *ki- > čiʔi 'casa'. Endemés d'alguns debilitaments consonàntics entre vocals.

## Bibliografia

* F. Karttunen (1983): An analytical Dictionary of Nahuatl, Okhlahoma University Pres, ISBN 0-8061-2421-0.
# Parakeldyshita

La parakeldyshita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom per la seva semblança amb la keldyshita.

## Característiques

La parakeldyshita és un silicat de fórmula química Na₂ZrSi₂O₇. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la parakeldyshita pertany a «09.BC: Estructures de sorosilicats (dímers), grups Si₂O₇, sense anions no tetraèdrics; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: gittinsita, keiviïta-(Y), keiviïta-(Yb), thortveitita, itrialita-(Y), keldyshita, khibinskita, rankinita, barisilita, edgarbaileyita, kristiansenita i percleveïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descrita gràcies a les motres obtingudes al mont Al·luaiv (massís de Lovozero) i a la mina de molibdè del mont Takhtarvumchorr (massís de Khibini), tots dos indrets a l'óblast de Múrmansk, a Rússia. També ha estat descrita al Canadà, a Noruega, a Sud-àfrica i als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Parakeldyshite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 octubre 2017].
# Olga Merino López

Olga Merino López (castellà: Olga Merino) (Barcelona, 1965) va cursar estudis d'especialització en Història i Literatura Llatinoamericanes al Regne Unit. Ha viscut a Londres i a Moscou, on va ser corresponsal durant cinc anys, i va viure la transició del règim soviètic a l'economia de mercat.
El 1999 va publicar la seva primera novel·la, Cenizas Rojas. El 2004 va publicar Espuelas de papel, la seva segona novel·la, i el 2006 va guanyar el premi Vargas Llosa NH amb el relat Las normas son las normas. L'any 2022 publicà Cinco inviernos, un llibre de memòries centrat en el lustre que passà a Moscou com a corresponsal de premsa, en els anys 1990, tot just després del la dissolució de la Unió Soviètica.
Des de fa anys publica cròniques culturals i articles d'opinió a El Periódico de Catalunya.

## Referències

* ↑ «“Rússia, un país deixat de la mà de Déu” (Olga Merino recorda a “Cinco inviernos” la seva corresponsalia a Moscou)». Catalunya Press, 24-01-2022. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ «Olga Merino». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Radionovel·la

Una radionovel·la és un tipus de producció artística que s'emet via ràdio i que es va començar a crear a principis del segle xx. Una de les radionovel·les o radioteatre més destacades és quan Orson Welles fa fer un muntatge llegint La guerra dels mons per la ràdio.

## Vegeu també

* Telenovel·la
* Amb mal peu

## Referències

* ↑ «Los antecedentes de la radio. Portal Media-Radio del Ministerio de Educación (España)». Arxivat de l'original el 2023-09-27. [Consulta: 22 setembre 2016].
* ↑ Guzmán Urrero, "Radionovelas y seriales radiofónicos" Consultado en noviembre de 2014
# Microthrissa royauxi

Microthrissa royauxi és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 9,9 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 37-41.
* 12-18 radis tous a l'aleta dorsal i 23-27 a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical (8°N-7°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Poll, M., G.G. Teugels i P.J.P. Whitehead, 1984. Clupeidae. P. 41-55. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Gourène, G. i G.G. Teugels, 1994. Synopsis de la classification et phylogénie des Pellonulinae de l'Afrique Occidentale et Centrale (Teleostei; Clupeidae). J. Afr. Zool. 108(1):77-91.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Itamar Golan

Itamar Golan (Vílnius, 3 d'agost de 1970) és un pianista israelià d'origen lituà.
Va emigrar a Israel amb els seus pares a l'edat d'un any. Va estudiar piano amb Lara Vodovoz i Emmanuel Krazovsky i va fer el seu primer recital als set anys. Del 1985 al 1989, una beca de la America-Israel Cultural Foundation li va permetre continuar la seva formació als Estats Units al "New England Conservatory" de Boston amb Leonard Shure i Patricia Zander. Posteriorment, va estudiar música de cambra amb Chaim Taub.
Va començar la seva carrera com a solista i músic de cambra als Estats Units i Israel. Ha actuat en directe o en enregistraments amb molts músics com Kyung Wha Chung, Janine Jansen, Barbara Hendricks, Maxim Vengerov, Shlomo Mintz, Mischa Maisky, Matt Haimovitz, Tabea Zimmermann, Ida Haendel i Julian Rachlin. Ha actuat en sales de concerts i festivals a Ravinia, Chicago, Tanglewood, Salzburg, Edimburg, Verbier i Lucerna. També ha actuat com a solista amb l’Orquestra Filharmònica d'Israel i amb la Filharmònica de Berlín sota la direcció de Zubin Mehta. Del 1991 al 1994, va ensenyar a la Manhattan School of Music de Nova York i actualment és professor de música de cambra al Conservatori de París. Entre els seus alumnes si conten la russa Aliona Bàieva.

## Referències

* ↑ "Itamar Golan". America-Israel Cultural Foundation. Consultat 24 2 2017.
* ↑ "Itamar Golan". America-Israel Cultural Foundation. Consultat 24 2 2017.
* ↑ da Fonseca-Wollheim, Corinna (11 February 2015). "Review: Janine Jansen and Itamar Golan Balance Power and Nuance at Zankel Hall". New York Times. Consultat 24 2 2017.
* ↑ "Itamar Golan - Biography". Belén Alonso Management. Consultat 24 2 2017.
* ↑ "Itamar Golan - Biographie". Conservatoire National Supérieur de Musique et de Danse de Paris. Consultat 24 2 2017.
# Llista d'aeroports de Guinea Bissau

Aquesta és la llista d'aeroports de Guinea Bissau, ordenats per localització.

## Llista

| Localització | OACI | IATA | Nom de l'aeroport | Coordenades |
| Bafatá | GGBF | | Aeroport de Bafatá | 12° 10′ 35″ N, 14° 39′ 30″ O﻿ / ﻿12.17639°N,14.65833°O﻿ / 12.17639; -14.65833﻿ (Aeroport de Bafatá) |
| Bissau | GGOV | OXB | Aeroport Internacional Osvaldo Vieira | 11° 53′ 41″ N, 15° 39′ 13″ O﻿ / ﻿11.89472°N,15.65361°O﻿ / 11.89472; -15.65361﻿ (Aeroport Internacional Osvaldo Vieiro) |
| Bubaque | GGBU | BQE | Aeroport de Bubaque | 11° 17′ N, 15° 50′ O﻿ / ﻿11.283°N,15.833°O﻿ / 11.283; -15.833﻿ (Aeroport de Bubaque) |
| Cufar | GGCF | | Aeroport de Cufar | 11° 17′ 17″ N, 15° 10′ 50″ O﻿ / ﻿11.28806°N,15.18056°O﻿ / 11.28806; -15.18056﻿ (Aeroport de Cufar) |

## Referències

* «ICAO Location Indicators by State» ( PDF). Organització d'Aviació Civil Internacional, 12-01-2006. Arxivat de l'original el 2007-09-26. [Consulta: 19 juliol 2016].
* «UN Location Codes: Guinea-Bissau [includes IATA codes]». UN/LOCODE 2006-2. UNECE, 30-04-2007.

## Enllaços externs

* Llista d'aeroports a Guinea-Bissau: Great Circle Mapper
# Lei Palús

Lei Palús (en francès Althen-des-Paluds és un municipi francès, situat al departament de la Valclusa i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | - | - | 1.200 | 1.252 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1.260 | 1.303 | 1.326 | 1.348 | 1.137 | 1.023 | 1.021 | 1.022 | 1.006 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 990 | 925 | 985 | 883 | 891 | 938 | 927 | 960 | 987 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1.070 | 1.173 | 1.288 | 1.575 | 1.600 | 1.978 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1979-1995 | René Tramier | |
| 1995-2001 | Henry Bureau | UMP |
| 2001- | Lucien Stanzione | PS |

## Agermanaments

* Monte-Carlo
* Karlštejn
* Mylau

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Valclusa
# Oxyurichthys takagi

Oxyurichthys takagi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Palau.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1857. Index descriptionum specierum piscium bleekerianarum in voluminibus I ad XIV diarii societatis scientiarum indo-Batavae. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 14. 447-486.
* ↑ «Oxyurichthys takagi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Pezold, F. 1998. Three new species of Oxyurichthys (Teleostei: Gobiidae) from the Indian and Pacific oceans. Copeia (3):687-695.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.