OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kebarià

El Kebarià és una cultura del paleolític superior que es va desenvolupar a l'Orient pròxim entre 16.000 a 12.000 BP. Pren el nom del jaciment de la cova de Kebara a Israel. El tipus de societat era de caçadors i recol·lectors. La indústria lítica que confeccionaven era de tipus microlític geomètric (triangles, rectangles i trapezis) que progressivament disminueixen la seva mida. Van fer ja instruments de pedra per a moldre. També habitaven zones del desert del Nègueb. Habitaven en poblats que ocupaven de 300 a 400 m² i les cabanes eren semisubterrànies. L'art trobat és escàs; normalment només hi ha unes marques en ossos però es va trobar la silueta d'un cavall en una plaqueta.

## Referències

* ↑ «Quadre resum epipaleolitic i mesolitic - Resúmenes de Prehistoria - Docsity» (en castellà). [Consulta: 2 gener 2019].
# Can Valls (els Hostalets de Pierola)

Can Valls és una masia del municipi dels Hostalets de Pierola (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El 1442 ja existeix el mas Alemany, avui Can Valls. En un capbreu del 1731, el mas Alemany, era un dels tres que posseïen la totalitat del terreny sobre el qual s'edificà el poble dels Hostalets. Formava part de la quadra del Malcavaller i era sotmès al domini territorial de l'abat de Montserrat i jurisdiccional del senyor de Pierola. L'aspecte actual del mas respon a una reforma que es va realitzar pels voltants del 1915.
Masia que ha quedat incorporada al nucli urbà i que encara manté un pati davanter amb una tanca de maó i un gran portal d'entrada decorat amb teules vidriades. L'edifici principal, de planta baixa, pis i golfes respon a l'estructura típica de masia amb una important transformació que hi incorporà elements de caràcter modernista (guardapols sobre les finestres, elements de ceràmica vidrada, ràfec de maó molt treballat...). la façana principal és simètrica i està coronada per un frontó triangular, hi ha un interessant cos lateral amb arcades de maó i a l'interior s'ha de ressaltar l'existència d'un menjador amb un arrambador modernista.

## Notes

* 1 2 3 «Can Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Epinephelus cifuentesi

Epinephelus cifuentesi és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 100 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jalová

Jalová és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1568.
# ASL

ASL té els següents significats:
* Bioquímica: ASL són les sigles de l'argininosuccinat liasa.
* Jocs de tauler: ASL és l'acrònim del joc Advanced Squad Leader.
* ASL: ASL són les sigles de American Sign Language.
# Jánovce (Trnava)

* No s'ha de confondre amb Jánovce (Prešov).
Jánovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La vila fou fundada el 1792.
# Interacció espín-òrbita

En física quàntica, la interacció espín-òrbita (també anomenada efecte espín-òrbita o acoblament espín-òrbita) és una interacció relativista del espín d'una partícula amb el seu moviment dins d'un potencial. Un exemple clau d'aquest fenomen és la interacció espín-òrbita que condueix a canvis en els nivells d'energia atòmica d'un electró, a causa de la interacció electromagnètica entre el dipol magnètic de l'electró, el seu moviment orbital i el camp electroestàtic del nucli carregat positivament. Aquest fenomen es detecta com una divisió de línies espectrals, que es pot considerar com un efecte Zeeman producte de dos efectes relativistes: el camp magnètic aparent vist des de la perspectiva de l'electró i el moment magnètic de l'electró associat al seu espín intrínsec. Un efecte similar, a causa de la relació entre el moment angular i la força nuclear forta, es produeix per als protons i neutrons que es mouen dins del nucli, donant lloc a un canvi en els seus nivells d'energia en el model de la capa del nucli. En el camp de l'espintrònica, s'exploren els efectes d'espín-òrbita per als electrons en semiconductors i altres materials per a aplicacions tecnològiques. La interacció espín-òrbita està a l'origen de l'anisotropia magnetocristal·lina i de l'efecte Hall de spin.Per als àtoms, la divisió del nivell d'energia produïda per la interacció espín-òrbita sol ser del mateix ordre en mida que les correccions relativistes a l'energia cinètica i l'efecte Zitterbewegung. L'addició d'aquestes tres correccions es coneix com l'estructura fina. La interacció entre el camp magnètic creat per l'electró i el moment magnètic del nucli és una correcció més lleugera dels nivells d'energia coneguts com a estructura hiperfina.

## Referències

* ↑ «Spin-Orbit Interaction - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ Bliokh, K. Y.; Rodríguez-Fortuño, F. J.; Nori, F.; Zayats, A. V. «Spin–orbit interactions of light» (en anglès). Nature Photonics, 9, 12, 01-12-2015, pàg. 796–808. DOI: 10.1038/nphoton.2015.201. ISSN: 1749-4893.
* ↑ «Spin-orbit_interaction» (en anglès). https://www.chemeurope.com.+[Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ Kastberg, Anders. The Spin–Orbit Interaction (en anglès). Cham: Springer International Publishing, 2020, p. 57–65. DOI 10.1007/978-3-030-36420-5_4. ISBN 978-3-030-36420-5.
# Indirana semipalmata

Indirana semipalmata és una espècie de granota que viu a l'Àsia meridional.

## Referències

* Biju, S.D., Dutta, S. & Inger, R. (2004). Indirana semipalmata. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 22 d'abril del 2008 (en anglès). IUCN
# Indis de Cape Fear

Els Indis de Cape Fear, van ser una petita tribu de natius americans de Carolina del Nord, potser relacionats amb els pamlico, que van viure al Riu Cape Fear (avui el Parc Estatal de Carolina Beach).
El seu nom per a aquesta regió va ser Chicora. Dels seus pobles, només un, Necoes, és conegut pel seu nom. Els colons situaven Necoes a uns 32 quilòmetres de la desembocadura del riu Cape Fear, en l'actual comtat de Brunswick, Carolina del Nord.
S'estima que la població de la tribu en 1600 va ser de 1.000. En 1715, un cens colonial registra que sumaven 206.
Alguns indis de Cape Fear van lluitar sota el comandament del coronel John Barnwell contra els tuscarores en 1712.
Els Indis de Cape Fear van ser derrotats definitivament i van abandonar la zona al voltant de 1725.

## Referències

* 1 2 Swanton, John R. (1952; reprinted 2003). The Indian Tribes of North America, p. 75. Baltimore, MD: Genealogical Publishing Company.
* ↑ Conser, Walter H., Jr. (2006). A Coat of Many Colors: Religion and Society Along the Cape Fear River of North Carolina p. 32. University Press of Kentucky. ISBN 0-8131-2405-0
# Jardí botànic Jean Massart

El Jardí botànic experimental Jean Massart (en neerlandès: Plantentuin Jean Massart) es troba a Brussel·les, municipi d'Auderghem, prop de l'Abbaye du Rouge-Cloître del que n'ocupa cinc hectàrees de les antigues terres agrícoles. Les seves col·leccions exposen prop de 2000 espècies.
Batejat amb el nom del botànic belga Jean Massart que el va crear el 1922, forma part dels museus de la Universitat Lliure de Brussel·les.
Espai amb vocació múltiple, és a la vegada:
* Un jardí botànic experimental: centre d'investigació, conté laboratoris de genètica, d'ecologia vegetal i de morfologia i un centre climàtic.
* Un espai didàctic i de documentació ecològica: les col·leccions a l'aire lliure aporten el material didàctic per als futurs biòlegs, agrònoms i farmacèutics de l'ULB. Serveixen igualment per a la informació a disposició del públic i de les escoles per a qui s'organitzen les visites guiades i els cursets i animacions per a infants. També es fan diferents publicacions.
* Un museu vivent, lloc de conservació d'espècies vegetals: permet descobrir i preservar certes varietats vegetals amenaçades.
* Un parc paisatgista i una reserva natural oberts al públic: és també un indret de passeig agradable condicionat amb una preocupació estètica evident.
Comprèn diverses seccions:
* Un arborètum que conté espècies indígenes i exòtiques.
* Un hort i les seves varietats fruiteres antigues.
* Un jardí de plantes medicinals aromàtiques o tòxiques
* Un jardí de les plantes conreades classificades en funció de la seva utilització per l'home.
* Un jardí evolutiu que presenta més de 600 tipus de plantes i flors introduïdes o indígenes, que són concentrades per espècies agrupades seguint les grans línies de l'evolució de les plantes de flors, dels tipus primitius als tipus més evolucionats.
* Una zona humida, reserva natural que conté fonts i basses relacionades amb els estanys del veí Rouge-Cloître.

## Enllaços externs

* Web del Jardí Massart
# Jardí botànic de Chelsea

El jardí botànic de Chelsea, en anglès: Chelsea Physic Garden va ser establert com a Apothecaries' Garden a Londres, Anglaterra el 1673. (La paraula "Physic" aquí fa referència a la ciència de guarir.) És el segon jardí botànic més antic del Regne Unit essent el primer el University of Oxford Botanic Garden, el qual es va fundar el 1621.
És un jardí de rocalla i el més antic dels anglesos dels dedicats a plantes alpines. Hi ha l'olivera que dona olives més grossa de la Gran bretanya protegida per parets altes de maó que emmagatzemen calor i encarada al sud. També hi ha una vinya que fructifica en les mateixes condicions que l'olivera. Fins a l'any 1983 no es va obrir al públic en general. És membre del Museus de salut i medicina de Londres.

## Història

Primer es va establir en un lloc cedit per Sir John Danvers. La casa del jardí anomenada Danvers House, havia pertangut a Sir Thomas More. Danvers House va ser enderrocada el 1696 per a construir el carrer Danvers.

## Referències

* ↑ EW charity|286513|THE CHELSEA PHYSIC GARDEN COMPANY

## Bibliografia

* Minter, Sue. The Apothecaries' Garden, 2000. ISBN 9780750936385.

## Enllaços externs

* Jardí botànic de Chelsea - Lloc web oficial
# Iussúpovo (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Iussúpovo».
Iussúpovo - Юсупово (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 56 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Iussuf Raza Gilani

Iussuf Raza Gilani (en urdú: یوسف رضا گیلانی) (Karachi, 9 de juny de 1952) és un polític pakistanès d'ètnia seraiki, que va exercir de Primer Ministre del Pakistan entre 2008 i 2012.

## Trajectòria

Elegit diputat des del 1988, va ser ministre al govern de Benazir Bhutto. També va exercir de president de l'Assemblea Nacional entre 1993 i 1997. Del 2001 al 2006 va ser empresonat pel president Pervez Musharraf, acusat de corrupció. El 2008, Gilani fou elegit Primer Ministre després de formar una coalició del PPP amb altres quatre partits (inclosos els islamistes). Va ser la primera vegada que el Primer Ministre del Pakistán va parlar la llengua seraiki. El 25 de març de 2008 va prendre el jurament del càrrec de President del Pakistan a Pervez Musharraf. Des del govern, Gilani va treballar per la reconciliació nacional, per la reconstrucció de les àrees tribals, afectades per la guerra, per la reforma agrària, i va prometre reduir el dèficit fiscal i millorar el sistema educatiu. Va instaurar una nova política econòmica, va aixecar la prohibició que pesava sobre els sindicats i les unions d'estudiants, i va apostar per l'energia nuclear per acabar amb la pobresa energètica del país. Però la seva política econòmica, que no va anar acompanyada de reformes significatives, va provocar inflació i una forta crisi. Fou l'home fort dels Estats Units a la regió, fins que el Tribunal Suprem del Pakistan el va condemnar per desacatament quan es va negar a investigar per corrupció l'expresident Asif Ali Zardari.

## Referències

* ↑ «PPP names choice for Pakistani PM» (en anglès). BBC News, 22-03-2008. [Consulta: 31 agost 2020].
* ↑ Klasra, Rauf. «PML-Q faces defections in Seraiki belt» (en anglès). TheNews.Jang.com, 19-03-2008. Arxivat de l'original el 8 desembre 2008. [Consulta: 31 agost 2020].
* ↑ «U.S. diplomats court new Pakistani leaders» (en anglès). IHT.com, 25-03-2008. Arxivat de l'original el 27 març 2008. [Consulta: 31 agost 2020].
# Jacques Michaud

Jacques Michaud (Saint-Julien-en-Genevois, 11 de juliol de 1951) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1979 i 1984. La seva principal victòria fou una etapa del Tour de França de 1983.

## Palmarès

* 1979
** 1r a l'Etoile de Bessèges
* 1982
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1983
** 1r a Cluses
** Vencedor d'una etapa del Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1979. 40è de la classificació general
* 1980. 72è de la classificació general
* 1981. 23è de la classificació general
* 1982. 18è de la classificació general
* 1983. 19è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Jacques Michaud a sitiodeciclismo.net
# Jacques Mayol

Jacques Mayol (Xangai, 1 d'abril de 1927 - Capoliveri, illa d'Elba, 22 de desembre 2001) va ser un apneista francès.
El 1976 va ser el primer home en trencar la barrera dels 100 metres de profunditat.
Un home de caràcter enigmàtic per a molts, Mayol era conegut com l'«home dofí» i va ser objecte d'estudi de molts investigadors interessats en la fisiologia de l'ésser humà sota l'aigua. La seva passió sempre va ser el mar, i va ser el primer home a descendir a pulmó a -60 metres el 1966, a -100 metres el 1976, i a -105 metres el 1985, quan va batre el seu últim rècord a l'illa d'Elba.
El 22 de desembre de 2001 una veïna va trobar el llegendari apneista penjat a la seva casa a l'illa d'Elba. Tenia 74 anys i patia una forta depressió que estava essent tractada mitjançant l'ajuda d'especialistes. Al costat del cos es va trobar una carta en la qual Mayol expressava el seu desig de ser incinerat.
El 1988 el desafiament entre Enzo Maiorca i Jacques Mayol va inspirar la pel·lícula El gran blau, dirigida per Luc Besson. Es tracta d'una biografia parcial que va introduir-lo en el món del cinema i va facilitar que fes de coordinador tècnic en enregistraments subaquàtics posteriors. Martin Eden de Jack London va ser el seu llibre favorit durant tota la seva vida.

## Obres

A part de la seva carrera esportiva és autor d'alguns llibres:
* Apnea a -100... (Fratelli Fabbri Editori, 1976)
* L'abisso blu (Giunti - Marzocco, 1977)
* Homo delphinus (Giunti - Martello, 1979)
* I dieci re del mare - Sulle tracce di Atlantide nel triangolo delle Bermude (B. Boggero ed., 1982)
* L'uomo delfino - Storia i fascino dell'apnea (Giunti ed., 2002)

## Bibliografia

Pierre Mayol, Patrick Mouton: Jacques Mayol, vita di un uomo delfino, 2003 Edizioni Segnavia

## Filmografia

* L'home dofí (Lefteris Charitos, 2017)

## Referències

* ↑ «Jacques Mayol, buceador francés». El País [Madrid], 26-12-2001. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «La increíble vida del ‘hombre delfín'», 03-07-2018. [Consulta: 14 setembre 2019].
# Ivar Lo-Johansson

Ivar Lo-Johansson (23 de febrer del 1901 - 11 d'abril del 1990) fou un escriptor suec adscrit al corrent de la literatura proletària.
Lo-Johansson va néixer a Ösmo. En la seva obra, va descriure les condicions de vida dels treballadors agrícoles anomenats statare, tant en les novel·les, com en els relats breus i en el periodisme. Gràcies a aquest punt de vista, es van aconseguir avançar i adaptar les lleis agràries per a aquest col·lectiu a Suècia. Les descripcions sobre els pensionistes, els gitanos i altres classes no privilegiades van causar una forta controvèrsia en el país. Va morir a Estocolm als 89 anys.
És un autor conegut per les descripcions vives de la vida a Suècia abans de la reforma agrària dels statares i de les patronals agràries d'abans de la II Guerra mundial. Va tenir la voluntat de fer reflectir la vida de les classes més marginals de la societat per tal de prendre'n consciència. Va guanyar el Premi de Literatura del Consell Nòrdic el 1979 per l'obra Pubertet, i dues vegades el Premi Dobloug de l'Acadèmia Sueca (1953 i 1973).

## Bibliografia

* Vagabondliv i Frankrike (1927)
* Kolet i våld. Skisser från de engelska gruvarbetarnas värld (1928)
* Ett lag historier (1928)
* Nederstigen i dödsriket. Fem veckor i Londons fattigvärld (1929)
* Zigenare. En sommar på det hemlösa folkets vandringsstigar (1929)
* Mina städers ansikten (1930)
* Jag tvivlar på idrotten (1931)
* Måna är död (1932)
* Godnatt, jord (1933)
* Kungsgatan (1935)
* Statarna (1936–37)
* Jordproletärerna (1941)
* Bara en mor (1939)
* Traktorn (1943)
* Geniet (1947)
* "En proletärförfattares självbiografi" (1951–60)
** Analfabeten (1951)
** Gårdfarihandlaren (1953)
** Stockholmaren (1954)
** Journalisten
** Författaren
** Socialisten
** Soldaten
** Proletärförfattaren
* Elektra Kvinna år 2070 (1967)
* "Passionssviten" (1968–72)
* Lyckan (1962)
* Astronomens hus (1966)
* Ordets makt (1973)
* Lastbara berättelser (1974)
* Memoirs (1978–85)
** Pubertet. (1978)
** Asfalt. (1979)
** Tröskeln. (1982)
** Frihet. (1985)
* Till en författare (1988)
* Skriva för livet (1989)
* Blå Jungfrun (obra pòstuma, 1990)
* Tisteldalen(obra pòstuma, 1990)
# Jelle Mannaerts

Jelle Mannaerts (Lommel, 14 d'octubre de 1991) és un ciclista belga que competeix professionalment des del 2014. Actualment milita a l'equip Tarteletto-Isorex.

## Palmarès

* 2009
** Vencedor d'una etapa als Tres dies d'Axel

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Jhanda

Jhanda fou un estat tributari protegit de l'Índia britànica, un jagir a la Província de la Frontera del Nord-oest, actualment al Pakistan, governat per un jagirdar de la tribu paixtu dels Yusafzai. Els darrers jagirdars foren Abdul Qadir Khan, Dilawar Khan i Rahim Khan (aquest darrer mort el 1997).

## Referències

* ↑ Genealogia
# JBL

JBL és una companyia d'àudio i electrònica nord-americana sota el comandament de Harman International Industries que es va fundar a 1946 per James Bullough Lansing.
Els seus principals productes són altaveus i qualsevol tipus de electrònics associats. Existeixen 2 divisions independents dins de la companyia; JBL CONSUMER (productes per a la llar) i JBL PROFESSIONAL (productes per a àudio professionals). A el principi només es produïen equips d'àudio per a la llar, però després es van començar a produir productes per a estudi, equip portàtil, so per a viatge, i productes de cinematografia.
James B. Lansing va fundar JBL un any després de deixar la companyia Altec Lansing en on exercia el càrrec de vicepresident d'enginyeria el 1945. Inicialment dissenyava sèries de botzines i components que eren principalment per a ús casolà. Un dels seus principals components era el D130; un altaveu de 15 "i bobina de 4", la qual en les seves variants se segueix produint 55 anys després.
James Lansing era un destacat i innovador enginyer, però no era bo pels negocis, com a resultat dels negocis i una vida trencada es va suïcidar el 29 de setembre de 1949. La companyia va quedar en mans de Bill Thomas, el vicepresident de JBL Llavors. Thomas va ser el responsable de revitalitzar l'empresa i tenir un període d'aixecament durant les següents dues dècades. Durant aquell temps, JBL va guanyar molta reputació pèls Seus productes de Molt bona calidad. Dos dels productes d'aquesta època, el Hartsfield i el Paragon, són Molt desitjats pèls Grans col·leccionistes. El 1969, Bill Thomas Va vendre JBL a Jervis Corporation (després cridada Harman International) dirigida pel doctor Sidney Harman. Els anys setanta van veure a JBL convertir-se en una empresa de classe mundial, iniciant amb el famós L-100 que ha estat el model d'altaveu més venut per qualsevol companyia fins a la data. Els anys 70 també van veure una major expansió de JBL en el camp de l'àudio professional a partir dels seus monitors per a estudi de gravació. A la fin d'aquesta dècada la majoria dels estudi de gravació als Estats Units usaven els monitors JBL, més que els de tota la competència junta. els JBL L-100 i 4310 monitors amb control van ser els principals components d'un equip d'àudio casolà. en els anys 80 el L-100, 4312 i altres productes van ser renovats amb uns drivers de làmina per als mitjans i els greus i un agut amb un diafragma de titani. Aquests altaveus casolans van ser traslladades a sistema d'àudio professional canviant únicament la forma de les caixes perquè funcionessin millor.
JBL s'usa en els vehicles de la companyia Ford i és un dels millors sistemes de car-àudio, similar a Chrysler amb Infinity (àudio), i Nissan amb Bose Corporation. Avui en dia, Toyota fa servir sistemes JBL en els seus productes de línia. Actualment JBL es considera la millor indústria en equips de so, fabricant tot tipus de botzines, altaveus petits i grans, trompetes etc. Els seus altaveus són molt utilitzats en el món del tunning car, proporcionant so a milers de persones.

## Enllaços externs

* JBL
* JBL Professional
# Ji-Paraná Futebol Clube

El Ji-Paraná Futebol Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Ji-Paraná a l'estat de Rondônia.

## Història

El club va ser fundat el 22 d'abril de 1991. El club guanyà 9 campionats estatals des de la seva fundació fins al 2012.

## Palmarès

* Campionat rondoniense:
** 1991, 1992, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2001, 2012
* Taça Rondônia Eucatur de Futebol:
** 2001

## Estadi

El club disputa els seus partits com a local a l'Estadi Vera Cruz, amb una capacitat màxima per a 3.000 espectadors. També juga a l'Estadi Biancão, amb capacitat per a 5.000 espectadors.

## Referències

* 1 2 «Ji-Paraná FC». Arquivo de Clubes. Arxivat de l'original el 2013-01-01. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Rondônia State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ Estádio Vera Cruz a Templos do Futebol
* ↑ Biancão a Templos do Futebol