OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Franklin (Kentucky)

Franklin és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 7.996 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Franklin tenia 7.996 habitants, 3.251 habitatges, i 2.174 famílies. La densitat de població era de 415 habitants/km².
Dels 3.251 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,1% hi vivien parelles casades, en un 14,8% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.001 $ i la renda mediana per família de 38.807 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.955 $ mentre que les dones 21.783 $. La renda per capita de la població era de 16.467 $. Entorn del 10,9% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Balaghat (divisió administrativa)

Balaghat (Damunt dels Ghats) fou el nom de certs districtes del regne de Vijayanagar. S'utilitzava per distingir-lo dels districtes payanghat (sota els Ghats) avui anomenats el Carnàtic.
Al segle xix encara s'anomenaven Balaghat les terres formades pels districtes de Bellary, Kurnool i Cuddapah (Kudapa).

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Friederike Mayröcker

Friederike Mayröcker (Viena, 20 de desembre de 1924 - Viena, 4 de juny de 2021) va ser una poeta austríaca.
Va començar a escriure als quinze anys. El 1946 va publicar els seus primers treballs al diari Plan. Des de 1946 fins a 1969 Mayröcker va treballar com a mestra d'anglès a diverses escoles públiques de Viena. El 1969 va deixar la seva feina com a mestra i el 1977 es va prejubilar.
Mayröcker és reconeguda com una de les poetes austríaques contemporànies més destacades, i un dels grans noms de la literatura en alemany. També va tenir èxit amb obres per a la ràdio. Quatre d'elles les va escriure al costat d'Ernst Jandl, amb qui va viure des de 1954 fins a la seva mort l'any 2000.

## Obra

* Gesammelte Prosa 1949–2001 ed. by Klaus Reichert, 5 volumes, Frankfurt/Main 2001 ISBN 3-518-41299-X
* Magische Blätter I-V (magic pages I-V), Frankfurt/Main 2001 ISBN 3-518-41301-5
* Requiem für Ernst Jandl, Frankfurt/Main 2001 ISBN 3-518-41216-7
* Mein Arbeitstirol – Gedichte 1996–2001, Frankfurt/Main 2003 ISBN 3-518-41393-7
* Die kommunizierenden Gefäße, Frankfurt/Main 2003 ISBN 3-518-12444-7
* Sinclair Sofokles der Baby-Saurier, amb il·lustracions d'Angelika Kaufmann, St. Pölten 2004 ISBN 978-3-85326-287-0
* Gesammelte Gedichte 1939–2003 ed. per Marcel Beyer, Frankfurt/Main 2005 ISBN 3-518-41631-6
* Und ich schüttelte einen Liebling, Frankfurt/Main 2005 ISBN 3-518-41709-6
* fleurs, Suhrkamp, Berlin 2016, ISBN 978-3-518-42520-6
* Pathos und Schwalbe, Suhrkamp, Berlin 2018, ISBN 978-3-518-22504-2

### Obres per ràdio

* Die Umarmung, nach Picasso
* Repetitionen, nach Max Ernst
* Schubertnotizen oder das unbestechliche Muster der Ekstase
* Arie auf tönernen Füßen c
* Das zu Sehende, das zu Hörendec
* Die Kantate oder, Gottes Augenstern bist Du
amb Ernst Jandl:
* Der Gigant
* Gemeinsame Kindheit
* Five Man Humanity / Fünf Mann Menschen
* Spaltungen

### Libretto

* Stretta, Music by Wolfram Wagner. World premiere at Sirene Opera, Vienna 2004

## Referències

* ↑ Edem Comfort. «Friederike Mayröcker Death – Obituary. Friederike Mayröcker Has Died» (en anglès), 04-06-2021. Arxivat de l'original el 2021-06-05. [Consulta: 4 juny 2021].
* ↑ En: Heimspiel (Periódic de la Österreichischer Rundfunk – cadena de radio pública austríaca) Març de 2007, p. 5
# Abdelkrim Moutiî

Abdelkrim Moutiî (àrab: عبد الكريم المطيع, ʿAbd al-Karīm al-Muṭīʿ) (Ben Ahmed, 25 de novembre de 1935) és el co-fundador, amb Kamal Ibrahim, de Chabiba Islamiya, ‘Joventut Islàmica’, una associació marroquina violenta, clandestina i extremista l'objectiu de la qual era l'establiment d'un estat islàmic al Marroc. Chabiba Islamiya va actuar per primer cop el 1969.
Després d'haver estat acusat d'implicació el 18 de desembre de 1975 en l'assassinat d'Omar Benjelloun, líder d'esquerra i periodista, Moutiî va fugir a Aràbia Saudita, on va participar en l'assalt a la Gran Mesquita de la Meca el novembre de 1979. El 1980 fou condemnat a mort en contumàcia per l'assassinat de Benjelloun.
Posteriorment va fugir de nou a Líbia, on es creu que hi vivia exiliat. Des de llavors, ha adoptat una actitud molt més moderada i va declarar que està a punt per tornar al Marroc si se li ofereixen garanties suficients. En 2012 va obtenir asil polític a la Gran Bretanya.

## Notes

* ↑ Abdellatif El Azizi, Report au 2 avril du procès Abdelkrim Al Khatib contre Mohamed Ziane: Qui a tué Omar Benjelloun?
* ↑ HRW appelle au retour au Maroc d'Abdelkrim Moutiî, bladi.net, 27 d'agost de 2011
* ↑ Abdelkrim Moutiî demande l'asile politique en Grande Bretagne, bladi.net, 16 d'agost de 2012
* ↑ Abdelkrim Moutiî obtient l'exil politique au Royaume-Uni Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine., tel quel, març de 2012
# Barraca de vinya (Artés)

La Barraca de vinya és una obra del municipi d'Artés (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta podria ésser el prototipus de barraca de vinya de l'àrea artesenca que tenen la particularitat d'ésser predominant la planta quadrada i d'ésser fetes en gresos vermells (pedra local). Cal dir que als municipis veïns la planta acostuma a ser rodona. Les dimensions d'aquesta barraca són de 2m x 2 m.aproximadament. Està integrada al marge d'una feixa, també en pedra seca. La coberta s'aconsegueix per aproximació de les pedra, tancant-la amb una gran llosa que, a més, és recoberta de fang i pedra petita. Té una única obertura. Les dimensions dels blocs de pedra són irregulars, predominant les de 30 cm. aproximadament.

## Història

Aquest tipus de barraca amb pedra seca té molta relació amb el conreu de la vinya, conreu molt important a Artés. Al s.XIX, durant l'expansió de la vinya, els pagesos van recórrer a tècniques de construcció molt antigues per construir un refugi on buscar aixopluc, on guardar les eines, etc. Les pedra amb què eren fetes provenien de pedres de l'estrat rocós del camp, que sortien en llaurar. Les cabanes es solien fer entre dues feixes a diferent nivell, la qual cosa representava un estalvi d'espai, ja que s'ocupa un espai normalment no apte per a la vinya.

## Referències

* 1 2 «Barraca de vinya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Barranc de les Llastres

El Barranc de les Llastres, és un barranc que discorre del tot dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«El nom potser derivi d'una llegenda que parla d'una dona morta en aquesta zona a causa del fred.».
És afluent per la dreta del Riuet d'Estany Negre. Situat en la Capçalera de Caldes, té el naixement a 2.224,5 metres, en l'estanyet sud-occidental del Pletiu de Travessani. El seu curs serpenteja cap al sud-oest, travessant les Llastres de la Morta, i creant meandres en el seu tram final en la zona central del Pletiu de Riumalo a 1.857 metres, on desemboca.

## Enllaços externs

* ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de Les Llastres. [Consulta: 22/09/2013]

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 9 juliol 2011].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Estanyets del Pletiu de Travessani. [Consulta: 22/09/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de les Llastre (desembocadura). [Consulta: 22/09/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Barranc de les Forques

El Barranc de les Forques és un barranc al terme de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme primigeni d'aquest municipi. Es forma per transformació del barranc del Salt d'Aigua, al sud-est del Tossal de les Comes de Guiró. Baixa cap al sud-sud-est; quan és a prop i al nord-oest d'Astell, troba el barranc de Costa Cardiguera, amb el qual forma el barranc del Mallo, que al cap de poc aflueix en el barranc del Solà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de la Coma (Conca de Barberà)

El barranc de la Coma és un curs d'aigua de la Conca de Barberà, de breu recorregut, que neix a uns 820 m d'altura, a uns 500 m a l'oest de Vilanova de Prades. Es dirigeix inicialment a l'oest i va recollint les aigües de diversos tributaris. Després gira al sud i finalment, després d'un recorregut d'uns 2 km, desemboca, a uns 740 m d'altitud, al riu del Molí, el qual, via els rius Prades, Montsant i Siurana, desemboca a l'Ebre.

## Referències

* ↑ «Barranc de la Coma». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia.
* ↑ «Barranc de la Coma (Conca del Barberà)». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Barranc de la Coma». Mapa de recursos culturals (M@rc). Diputació de Tarragona. [Consulta: 6 setembre 2022].
# Barranc de la Carbonera (Montsià)

El barranc de la Carbonera és un barranc del Montsià, que neix a la Serra del Montsià i desemboca a la Séquia Mare.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Bassa de la Serra del Sopluig

La Bassa de la Serra del Sopluig és una bassa natural en un petit afluent de la Ribera de Torrelles, al terme municipal de Cantallops. Es tracta d'un petit toll, de forma allargada seguint la direcció del curs fluvial, que té interès bàsicament per allotjar una interessant població de tortuga de rierol (Mauremys leprosa). Els marges de la bassa són força abruptes, fet que potser és conseqüència d'haver estat sobreexcavada artificialment.
Té un ús ramader intensiu i els seus marges experimenten un trepig continuat, visible entre altres factors per la pràctica absència de vegetació. Resseguint el curs fluvial hi ha un bosc de ribera estret, que en aquest sector sembla haver sofert els efectes d'una crema i presenta alguns troncs caiguts, alguns dels quals arriben a tocar la superfície de l'aigua, donant lloc a plataformes on la tortuga de rierol pot reposar i escalfar-se. L'aigua està molt eutrofitzada i presenta nombroses algues surants.
Pel que fa als hàbitats d'interès natural, segons la cartografia dels hàbitats de Catalunya en aquest espai hi apareix l'hàbitat 3150 "Estanys naturals eutròfics amb vegetació natant (Hydrocharition) o poblaments submersos d'espigues d'aigua (Potamion)".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Bassa de la Serra de Sopluig». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 4 juny 2014].
# Autoritat de Comunicacions Nacional

L'Autoritat de Comunicacions Nacional (en noruec: Nasjonal kommunikasjonsmyndighet) és una agència governamental noruega responsable del control i la regulació del sector de les telecomunicacions i el correu postal de l'estat. Les principals responsabilitats de les agències controlen el mercat de les telecomunicacions, l'emissió de concessions de freqüència i números de telèfon.
L'autoritat té una estreta relació amb l'Autoritat de la Competència Noruega i el Consell del Consumidor Noruec. Es troba a Lillesand i es finança a través de taxes que graven a les empreses de telecomunicacions. L'autoritat es remunta a 1987, quan va ser creada com l'«Autoritat de Telecomunicacions Noruega». El 1997 va rebre la responsabilitat de fer-se càrrec del sector postal i es canviar el nom a «Autoritat Noruega de Correus i Telecomunicacions». El 2005 es va canviar el nom a «Autoritat de Comunicacions Nacional».

## Referències

* ↑ «PT skifter navn» (en noruec). NPT.no, 10-09-2014. Arxivat de l'original el 11 setembre 2014. [Consulta: 6 desembre 2021].
* ↑ «Navneskifte» (en noruec). NKom.no. Arxivat de l'original el 30 desembre 2014. [Consulta: 6 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Autoritat de Comunicacions Nacional - Lloc web oficial
# Barembach

Barembach (en alsacià Bàrebàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 873 habitants.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Vall de la Bruche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 839 | 842 | 852 | 849 | 872 | 873 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Douvier | |
# Basili d'Ancira

* No s'ha de confondre amb Sant Basili d'Ancira.
Basili d'Ancira (en llatí Basilius, en grec antic Βασίλιος o Βασιλείος) va ser bisbe d'Ancira (Ancyra, actual Ankara) de l'any 336 al 360.
Originàriament era metge. L'any 336 va ser elegit bisbe, amb el suport dels eusebians, substituint a Marcel que era sabel·lià. Va ser un dels caps més influents dels semiarrians i va fundar una secta que va rebre el nom de basiliana. L'any 347 va ser deposat i restituït Marcel pel concili de Sàrdica, van excomunicar Basili, però va tenir el suport de Constanci II que li va retornar el càrrec. El seu opositor va ser Acaci, que per la influència que tenia va aconseguir que deposessin a Basili altre cop al Concili de Constantinoble celebrat l'any 360, que el va condemnar a exiliar-se a Il·líria. Va exercir la medicina i va escriure dos llibres que s'han perdut: un contra el seu predecessor Marcel i l'altre sobre la virginitat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Basilius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 12 agost 2022].
# Bastió de sastres de Cluj-Napoca

Bastió de sastres (en hongarès Bethlen bástyája, o bé Szabók bástyája; traduït com a "Bastió de Bethlen" o "Bastió de sastres") és una de les poques torres de fortificació que formaven part de la Fortalesa Vella de Cluj i que s'ha conservat intacta fins als nostres dies. Va ser finançat pel gremi de sastres de Cluj. Cada bastió (torre) del mur de defensa medieval era finançat per un altre gremi (sastres, sabaters, fabricants de cinturons, funerals, terrissaires, rotadors, saboners, fusters, paletes, etc.).

## La història del bastió

El baluard representa l'angle sud-est de la fortalesa medieval construïda des del segle xv (ja s'esmenta el 1475). Entre 1627-1629, durant el regnat del príncep Gabriel Bethlen, el bastió va ser reconstruït, assolint la seva forma actual. Està construït amb pedra cisellada, les parets massives encara conserven els camps de tir. Al nord, es conserva un altre tros del mur de pedra i el camí de guàrdia de la paret.
Va rebre el nom del gremi de sastrers de Cluj que la mantenia i a més a més tenia l'obligació de custodiar la ciutat en aquell moment, essent l'únic bastió de l'antiga fortalesa que s'ha conservat completament.
Després de la batalla de Mirăslău, Baba Novac i el sacerdot Saski van ser capturats, torturats i executats a la ciutat de Cluj pels nobles transsilvans. Prop del baluard va quedar exposat, el 1601, el cos empalat de Baba Novac, general de Mihai Viteazul. El 1975 es va erigir una estàtua en record de Baba Novac, obra de l'escultor Virgil Fulicea.

## El bastió avui

El bastió va ser restaurat el 1924 i convertit en museu per la Comissió de Monuments Històrics. Una altra restauració va tenir lloc el 1959. Durant el 2007-2009, després de dues dècades d'abandó, el bastió es va restaurar de nou i actualment acull el Centre de Cultura Urbana, que inclou una sala de conferències i espais d'exposició.

## Referències

* ↑ Patrimoniul cultural al României : Transilvania = The cultural heritage of Romania : Transylvania = Patrimoine culturel de la Roumanie : Transylvanie = Das Kulturerbe Rumäniens : Siebenbürgen = Il Patrimonio culturale della Romania : La Transilvania. Cluj-Napoca: Institutul Cultural Român, 2004. ISBN 973-86871-6-0.
* ↑ Cluj-Napoca : inima Transilvaniei. Cluj-Napoca: Editura "Studia", 1997. ISBN 973-97555-0-X.
* ↑ Ion, Georgescu,. Baba Novac legendă şi realitate istorică. Ed. Albatros, 1980.

## Bibliografia

* ***, Cluj-Napoca - Ghid, Editura Sedona, 2002
* ***, Cluj-Napoca - Claudiopolis, Noi Media Print, București, 2004
* Bodea, Gheorghe - Clujul vechi și nou, Cluj-Napoca, 2002
* Lukacs, Jozsef - Povestea „orașului-comoară”, Editura Biblioteca Apostrof, Cluj-Napoca, 2005

## Enllaços externs

* Com era la ciutat medieval de Cluj? Arxivat 2009-03-17 a Wayback Machine., clujul-online.ro
* Petites històries de Cluj (XVI) - Tailors Tower Arxivat 2013-08-24 a Wayback Machine., 12 de desembre de 2011, Camelia Pop, Transylvanian Leaf
* Cluj, història en altura, 8 de desembre de 2005, Evenimentul zilei
# Bastió dels Pescadors

La Halászbástya o Bastió dels Pescadors és una terrassa d'estils neogòtic i neoclàssic situada a la riba del Danubi que pertany a Buda, sobre el turó del castell de Buda, a Budapest, Hongria. Va ser dissenyat per Frigyes Schulek i construït en estil neoromànic entre 1895 i 1902; ocupa un espai molt cèntric en l'antiga ciutadella, que permetia una visió sense obstacles de tot Pest; l'emplaçament, però, no es va decidir per la vista, sinó per commemorar l'existència d'un mercat del peix medieval en les proximitats del turó, a Vízívaros.
La construcció del bastió va desestabilitzar els fonaments d'una església dominicana que es trobava a la rodalia, i en propicià l'enderrocament. Encara avui es poden veure les restes d'aquest temple dins d'un hotel proper. L'estructura està formada per set torres, cadascuna de les quals simbolitza una de les tribus magiars que es van establir en aquesta àrea l'any 896, a més d'incorporar una estàtua de sant Esteve I, primer rei cristià d'Hongria.
Entre 1947–48 es va dur a terme una reconstrucció de les destrosses produïdes durant la Segona Guerra Mundial, en què gairebé va quedar destruït. L'encarregat de reformar el bastió fou János Schulek, fill de l'arquitecte que l'havia construït, afegint-hi aspectes nous, com un restaurant.

## Referències

* ↑ «Fishermen's Bastion». visitbudapest.travel. [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ «History of Fisherman's Bastion». [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ «Fisherman's Bastion». Arxivat de l'original el 26 de març 2016. [Consulta: 15 juliol 2015].
* ↑ «Halászbástya». Arxivat de l'original el 25 de juny 2012. [Consulta: 16 juliol 2015].
# Bastnäsita-(La)

La bastnäsita-(La) és un mineral de la classe dels carbonats, que pertany al grup de la bastnäsita. Rep el seu nom de les mines de Bastnäs (Suècia), més el sufix "-(La)" per la dominància del lantani en la seva composició.

## Característiques

La bastnäsita-(La) és un carbonat de fórmula química La(CO₃)F. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Acostuma a trobar-se en petits grans o massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4 a 5. És l'anàleg amb ceri de la bastnäsita-(Ce) i la bastnäsita-(Y).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bastnäsita-(La) pertany a «05.BD: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: cordilita-(Ce), lukechangita-(Ce), zhonghuacerita-(Ce), kukharenkoïta-(Ce), kukharenkoïta-(La), cebaïta-(Ce), cebaïta-(Nd), arisita-(Ce), arisita-(La), bastnäsita-(Ce), bastnäsita-(Y), hidroxilbastnäsita-(Ce), hidroxilbastnäsita-(Nd), hidroxilbastnäsita-(La), parisita-(Ce), parisita-(Nd), röntgenita-(Ce), sinquisita-(Ce), sinquisita-(Nd), sinquisita-(Y), thorbastnäsita, bastnäsita-(Nd), horvathita-(Y), qaqarssukita-(Ce) i huanghoïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Es troba en carbonatites d'ankerita. Va ser descoberta al dipòsits de niobi i terres rares de Belaya Zima, a la serralada de Saian, Tuva (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). Sol trobar-se associada a altres minerals com la fluocerita i la cerianita-(Ce).

## Referències

* ↑ «Bastnäsite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 maig 2016].
* 1 2 «Bastnäsite-(La)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 16 maig 2016].
# Avril brisé

Avril brisé és una pel·lícula francesa dirigida per Liria Bégéja, estrenada el 1987. El guió fou escrit per Olivier Assayas basant-se en la novel·la L'abril trencat d'Ismail Kadaré.

## Argument

Ambientada a les muntanyes d'Albània l'any 1933 enmig d'una espiral d'odi i venjança que enfronta des de fa temps dues famílies rivals i que ja ha provocat 44 morts. El govern albanès decideix enviar a la zona un jove magistrat format a França per tal que hi faci de mitjancer i acabi amb l'enfrontament.

## Repartiment

* Jean-Claude Adelin
* Violetta Sanchez
* Alexandre Arbatt

## Bibliografia

* Guy Gauthier, La Revue du cinéma, numéro 433, décembre 1987, p. 49
* Françoise Audé, Positif, numéro 324, février 1988, p. 72

## Referències

* ↑ Editorial independiente publicará al español la poesía de Ismaíl Kadaré, La Jornada, 13 d'agost de 2001
* ↑ Avril brisé a unifrance.org