OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thomas Nashe

Thomas Nashe (Lowestoft, novembre 1567 $^{(Gregorià)}$ - Londres, 1601) (també conegut com a Thomas Nash) va ser un dramaturg, poeta, escriptor satíric i un important autor de pamflets. És conegut per la seva novel·la The Unfortunate Traveler, els seus fulletons, incloent Pierce Penniless, i les seves nombroses defenses de l'Església d'Anglaterra.

## Biografia

Nashe era fill del sacerdot William Nashe i Janeth. Va néixer i va ser batejat a Lowestoft, a la costa de Suffolk, on el seu pare era clergue.
La família es va traslladar a West Harling, prop de Thetford, el 1573, després que el pare de Nashe va ser destinat a l'església d'All Saints. Al voltant de 1581 Thomas va ingressar al St John's College, Cambridge, on es va llicenciar el 1586.
L'any següent va morir el seu pare, i amb l'herència es va traslladar a Londres, on va començar la seva carrera literària i on va viure la resta de la seva vida, excepte algunes estades al camp per evitar la pesta.

## Obres principals

El 1592 va publicar Pierce Penniless, The Supplication to the Divell un conte satíric. Va ser un dels més populars dels pamflets isabelins. Va ser reimprès en 1593 i 1595, i en 1594 va ser traduït al francès. Està escrit des del punt de vista de Pierce, un home que no ha conegut la bona fortuna, que es queixa de la maldat del món, i que dirigeix les seves queixes al diable. De vegades, la identitat de Pierce sembla unir-se a la pròpia Nashe. Però Nashe també retrata a Pierce a vegades com un arrogant. La història s'explica en un estil complex, enginyós, anecdòtic i ple de paraules inventades i frases llatines.
El 1594 escriu la seva obra més coneguda, The Unfortunate Traveler (també publicada com The Unfortunate Traueller: or, The Life of Jacke Wilton) una novel·la picaresca ambientada durant el regnat d'Enric VIII d'Anglaterra. En aquesta obra de prosa narrativa i estilísticament atrevida el protagonista, Jack Wilton, viu nombroses aventures a través del continent europeu i narra de manera detallada episodis com la massacre de la facció anabaptista de John Leyden per l'Emperador i el Duc de Saxonia.
El 1597 Nashe va co-escriure l'obra The Isle of Dogs amb Ben Jonson. El treball va provocar una gran controvèrsia pel seu contingut sediciós. L'obra va ser prohibida i mai es va arribar a publicar. Jonson va ser empresonat, la casa de Nashe va ser escorcollada i els seus papers es van requisar, però ell ja havia pogut escapat. Va romandre durant un temps a Great Yarmouth abans de tornar a Londres.

## Referències

* ↑ Archives, The National. «The Discovery Service» (en anglès). [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «A Cambridge Alumni Database. University of Cambridge.».
* ↑ «Welcome - Newcastle University» (en anglès). [Consulta: 23 febrer 2019].
* 1 2 «[,http://www.gutenberg.org/ebooks/authors/search/?query=Nash,+Thomas Works by Thomas Nashe at Project Gutenberg]».
# Tour de Flandes 1977

El Tour de Flandes 1977 va ser la 61a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 3 d'abril de 1977, amb inici a Sint-Niklaas i final a Meerbeke després d'un recorregut de 260 quilòmetres. El belga Roger De Vlaeminck s'imposà a l'esprint al seu company d'escapada, el també belga Freddy Maertens. Dos minuts rere seu arribà un nombrós grup perseguidor encapçalat per Walter Planckaert. Amb tot, Maertens i Planckaert foren desqualificats posteriorment per irregularitats en un canvi de bicicleta i per haver donat positiu en el control antidopatge.

## Desenvolupament de la cursa

Els primers quilòmetres van estar marcats per nombrosos intents d'escapada, però no fou quan Eddy Merckx, junt a quatre ciclistes més, s'escaparen que la cursa es va animar de veritat. Al pas pel Koppenberg al quintet capdavanter se'ls afegí De Vlaeminck i Maertens. A manca de 65 quilòmetres De Vlaeminck i Maertens deixaren enrere els seus companys. Merckx veient que no podia seguir el ritme dels líders optà per l'abandonament i la victòria se la jugaren a l'esprint els dos escapats. De Vlaeminck arribà més fresc a meta, després que Maertens portés la iniciativa durant bona part de l'escapada, i guanyà fàcilment a l'esprint. Dos minuts rere seu arribà el primer grup perseguidor.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Roger De Vlaeminck (BEL) | Brooklyn | 6h 44' 00" |
| 2 | Freddy Maertens (BEL) | Flandria-Velda | + 2" |
| 3 | Walter Planckaert (BEL) | Maes-Miniflat | + 2' |
| 4 | Walter Godefroot (BEL) | IJsboerke-Colnago | m. t. |
| 5 | Jan Raas (NED) | Frisol-Gazelle | m. t. |
| 6 | Francesco Moser (ITA) | Sanson | m. t. |
| 7 | Michel Pollentier (BEL) | Flandria-Velda | m. t. |
| 8 | Frans Verbeeck (BEL) | IJsboerke-Colnago | m. t. |
| 9 | Marc Demeyer (BEL) | Flandria-Velda | m. t. |
| 10 | Willy Planckaert (BEL) | Maes-Miniflat | m. t. |

## Referències

* 1 2 «De Vkeminck batió a Maertens en la Vuelta a Flandes» (pdf). El Mundo Deportivo, 04-04-1977, p. 41 [Consulta: 12 octubre 2014].
* 1 2 van den Bogaart, Ronnie «De Ronde van Vlaanderen van 1977 (deel 1)» (en neerlandès). sportgeschiedenis.nl, 03-04-2009 [Consulta: 12 octubre 2014]. Arxivat 18 October 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-10-18. [Consulta: 12 octubre 2014].
* 1 2 van den Bogaart, Ronnie «De Ronde van Vlaanderen van 1977 (deel 2)» (en neerlandès). sportgeschiedenis.nl, 04-04-2009 [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ Resultats a Sitio de ciclismo
* ↑ Resultats a les-sports.info

## Enllaços externs

* Web oficial
# Tour de Flandes 1986

El Tour de Flandes 1986 va ser la 70a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 6 d'abril de 1986, amb inici a Sint-Niklaas i final a Meerbeke després d'un recorregut de 275 quilòmetres. El neerlandès Adrie van der Poel va guanyar a l'esprint per davant de Seán Kelly i Jean-Philippe Vandenbrande.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Adrie van der Poel (NED) | Kwantum-Decosol-Yoko | 7h 10' 50" |
| 2 | Seán Kelly (IRL) | KAS-Mavic | m. t. |
| 3 | Jean-Philippe Vandenbrande (BEL) | Hitachi-Marc-Splendor | m. t. |
| 4 | Steve Bauer (CAN) | La Vie Claire-Wonder | m. t. |
| 5 | Ronny Van Holen (BEL) | Lotto-Merckx | +50" |
| 6 | Fons De Wolf (BEL) | Skala-Skil-Gazelle | m. t. |
| 7 | Bruno Leali (ITA) | Carrera Jeans | m. t. |
| 8 | Claude Criquielion (BEL) | Hitachi-Marc-Splendor | m. t. |
| 9 | Yvon Madiot (FRA) | Système U | m. t. |
| 10 | Eric Vanderaerden (BEL) | Panasonic-Merckx-Agu | +1' 00" |

## Referències

* ↑ «Van der Poel, mas rapido y astuto que Kelly» (pdf). El Mundo Deportivo, 07-04-1986, p. 57 [Consulta: 17 març 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats a Sitio de ciclismo
* Resultats a les-sports.info
# Tour de Kumano

El Tour de Kumano és una cursa ciclista per etapes que es disputa anualment pels voltants de Kumano, a la Prefectura de Mie, Japó. La cursa forma part de l'UCI Àsia Tour des del 2008, amb una categoria 2.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2008 | Miyataka Shimizu | Satoshi Hirose | Yukiya Arashiro |
| 2009 | Valentín Iglinski | Shinri Suzuki | Dmitri Fofónov |
| 2010 | Andrei Mizúrov | Takashi Miyazawa | Shinichi Fukushima |
| 2011 | Fortunato Baliani | Miguel Ángel Rubiano | Taiji Nishitani |
| 2012 | Fortunato Baliani | Julián Arredondo | Thomas Lebas |
| 2013 | Julián Arredondo | Fortunato Baliani | Nathan Earle |
| 2014 | Francisco Mancebo | José Vicente Toribio | Cameron Bayly |
| 2015 | Benjamí Prades | Ilià Gorodnitxev | Damien Monier |
| 2016 | Óscar Pujol | Benjamí Prades | Thomas Lebas |
| 2017 | José Vicente Toribio | Óscar Pujol | Marcos García |
| 2018 | Marc de Maar | Benjamin Dyball | Benjamí Prades |
| 2019 | Orluis Aular | Atsushi Oka | Youcef Reguigui |
| 2020-2021 | Anul·lada per la Pandèmia de Covid-19 | Anul·lada per la Pandèmia de Covid-19 | Anul·lada per la Pandèmia de Covid-19 |
| 2022 | Nathan Earle | Shoi Matsuda | Marino Kobayashi |
| 2023 | Atsushi Oka | Masaki Yamamoto | Jambaljamts Sainbayar |
| 2024 | Atsushi Oka | Merhawi Kudus | Masaki Yamamoto |

## Referències

* ↑ «Tour of Kumano (Jap) - Cat. 2.2» (en francès). memoire-du-cyclisme.eu. [Consulta: 6 maig 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial (japonès)
# Tractat de Madrid (1721)

Els tractats de Madrid de 1721, signats entre Espanya, França, i el Regne de la Gran Bretanya significaren el final de la guerra de la Quàdruple Aliança.

## Antecedents

La guerra de la Quàdruple Aliança es va produir com a resultat de les ambicions territorials del rei Felip V d'Espanya, la seva dona, Isabel Farnese, i el seu principal conseller, Giulio Alberoni, a Itàlia, on tenia pretensions de recuperar els territoris cedits pel tractat d'Utrecht. A l'altre extrem es troben, reclamant les mateixes possessions, Lluís XV de França i el seu cosí Felip III d'Orleans. El desembre de 1719 Felip V d'Espanya es desfeia d'Alberoni posant fi al conflicte mitjançant el Tractat de la Haia de 1720. En aquest tractat, el duc de Savoia, Víctor Amadeu II de Savoia, va ser obligat a canviar l'illa de Sicília per Sardenya que, si bé era de menor importància, va tenir en el futur un paper cabdal en la Unificació d'Itàlia, un segle i mig després.

## El tractat

Pels tractats de Madrid de 1721, signat entre Espanya, França, i el Regne de la Gran Bretanya es restituïen les places preses durant la guerra.
El 27 de març es va firmar un primer tractat entre Espanya i França i el 13 de juny, el Regne d'Anglaterra es va adherir a l'aliança franco-hispànica.

## Ruptura

Les bones relacions entre els tres països signants no va ser molt duradera. El 1725 Felip V va signar el Tractat de Viena de 1725 amb Carles VI del Sacre Imperi Romanogermànic per a recuperar Gibraltar i França, Gran Bretanya i Prússia van conformar, en resposta, la Lliga de Hannover, a la que s'hi van afegir posteriorment les Províncies Unides (1726), Suècia i Dinamarca (1727).

## Referències

* ↑ Tratados, convenios y declaraciones de paz y de comercio que han hecho con las potencias extranjeras los monarcas españoles de la casa de Borbón desde el año de 1700 hasta el día (en castellà). Alegria y Charlain, 1843, p. 194-202.
* ↑ Boix Sin, Blanca. Arties, una vila aranesa a l'antic règim. Universitat de Lleida, 2007, p. 91. ISBN 8484094685.
# Total Normal

Total Normal va ser el nom d'una sèrie de comèdies de 7 parts de Hape Kerkeling. Els episodis es van emetre de 1989 a 1991 a Das Erste. El programa va ser produït per Radio Bremen i va rebre nombrosos premis, entre els quals destaquen la Goldene Kamera, el premi Adolf Grimme amb plata el 1991 per Hape Kerkeling, la rosa de bronze de Montreux, el Golden Gong i el premi bavarès de televisió.

## Sinopsi

Hape Kerkeling i Achim Hagemann mostren espectacles absurds, esquetxos, paròdies i cançons sobrevingudes a un públic d'estudi, incloent-hi la cançó "Lied für die Welt" a mitges acabada en esperanto. A més, es van mostrar gravacions pròpies, com visites espontànies a ciutadans sorpresos que de sobte tenien un equip de televisió a la sala, mentre que Kerkeling i Hagemann cantaven la "Kufstein-Lied" al millor. Kerkeling va fer donació a gairebé tothom que va praticipar a la sèrie d'una màquina de cafè Mitropa. Mitropa va ser el patrocinador fictici del programa. Tot i que el programa es va emetre només de manera irregular, van rebre tots els premis principals de la televisió alemanya.

## DVD

Total Normal va aparèixer en VHS el 1992/1993. Des del 23 de novembre de 2011, hi ha tots els episodis en un DVD doble i en una caixa de Hape Kerkeling juntament amb els seus telefilms Club Las Piranjas, Willi und die Windzors i Die Oma ist tot.

## Referències

* ↑ Königlicher Ulk im Schloss Bellevue Wie Hape Kerkeling zu Königin Beatrix wurde, Der Tagesspiegel, 25. April 2016
* ↑ https://www.hapewelt.de/hape-kerkeling-dvd-editionen.html Arxivat 2019-11-13 a Wayback Machine.
# Tirà reial lictor

El tirà reial lictor (Philohydor lictor) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) i única espècie del gènere Philohydor, si bé molts autors l'inclouen a Pitangus. Habita a prop de zones humides de la zona Neotropical, des de l'est de Panamà, pel nord i est de Colòmbia, Veneçuela, est de l'Equador i del Perú, nord i est de Bolívia i gran part del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tirà reial lictor». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Tirà riberenc

El tirà riberenc (Knipolegus orenocensis) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita espesures prop de l'aigua a la llarga dels rius Orinoco i Amazones i alguns tributaris, localment a les terres baixes de l'est de Colòmbia i centre de Veneçuela, nord-est del Perú i Brasil amazònic.

## Taxonomia

Alguns autors tracten la població del Perú i l'Equador dom una espècie de ple dret:
* Knipolegus sclateri Hellmayr, 1906 - tirà de Sclater.

## Referències

* ↑ tirà riberenc«Tirà riberenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ tirà de Sclater«Tirà riberenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Turó Gros

«Turó Gros» té aquests significats:
* Turó Gros (Caldes de Montbui), muntanya al municipi de Caldes de Montbui (Vallès Oriental)
* Turó Gros (el Brull), muntanya entre els municipis de El Brull i Viladrau (Osona)
* Turó Gros (Fogars de Montclús), muntanya al municipi de Fogars de Montclús (Vallès Oriental)
* Turó Gros (la Roca del Vallès), muntanya al municipi de La Roca del Vallès (Vallès Oriental)
* Turó Gros (Montferrer i Castellbò), muntanya al municipi de Montferrer i Castellbò (Alt Urgell)
* Turó Gros (Sant Celoni), muntanya al municipi de Sant Celoni (Vallès Oriental)
* Turó Gros (Viladrau), muntanya al municipi de Viladrau (Osona)
* Turó Gros de Miralles, muntanya entre els municipis de Santa Susanna i Tordera (Maresme)
* Turó Gros de Can Planes, muntanya al municipi de Fogars de la Selva (Selva)
* Turó Gros del Pujol, muntanya al municipi de Viladrau (Osona)
* Turó Gros de Terra Negra, muntanya entre els municipis de Tordera (Maresme) i Fogars de la Selva (la Selva)
# Torre del Lliri

La torre del Lliri, també coneguda com a torre de Punta Giglio, torre Liri o torre Giglio, és una torre de guaita sarda situada dins del perímetre de la bateria de Punta del Lliri, al municipi de l'Alguer.

## Història

La torre es va construir a la primera meitat del segle xvi, però probablement va ser abandonada en el segle xviii.
Després de la Primera Guerra Mundial, la Regia Marina va construir una important bateria militar al voltant de l'antiga fortificació, que es va utilitzar durant la Segona Guerra Mundial; el 27 d'octubre de 1943, el Regio Esercito va prendre possessió del lloc, que va ser abandonat al final de la guerra.
El 2018, la Propietat de l’Estat va decidir recuperar la zona i va fer una licitació; el projecte guanyador, elaborat per la cooperativa d’elements Il Quinto, preveu la renovació de l’antiga caserna i els voltants amb finalitats d’allotjament i la transformació de l’antiga torre i les metralladores en un museu interactiu.

## Referències

* 1 2 3 «Torre di Punta Giglio». Arxivat de l'original el 2019-10-19. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «A Punta Giglio si farà solo turismo sostenibile». www.lanuovasardegna.it, 03-08-2018.

## Vegeu també

* Torres i baluards de l'Alguer
# Torre del Gravat

La Torre del Gravat és un monument protegit com a bé cultural d'interès nacional del municipi de Vilanova d'Escornalbou (Baix Camp), situat a l'agregat de l'Arbocet.

## Descripció

Torre de planta quadrada, situada a l'extrem sud del carrer de Baix, separada de les cases, que protegia el camí d'entrada a la població. És obra de paredat amb reforços de carreus de gres roig. Conserva restes de matacans i de finestres amb arcs de mig punt dovellats. Abans era anomenada Torre del Madico. És de tipologia molt similar a la Torre del mas de Munter.

## Història

La torre del Gravat data probablement del segle xvi. És una de les dues torres que donen la imatge característica a l'Arbocet; l'altra és la torre rodona de cal Torratxar. Les dues torres haurien format part d'un recinte emmurallat que es va conservar fins a començaments del segle xviii. Dins del clos, al qual s'accedia per dos portals, hi havia una dotzena de cases, alguns corrals i un forn de pa. El carrer de Dalt va ser edificat entre la segona meitat del segle xviii i el primer quart del XIX.
La veu popular diu que a la torre rodona s'hi hostatjaven els cristians, i a la quadrada, els moros.
En aquesta torre s'hi va instal·lar el Comú del poble.

## Referències

* «Torre del Gravat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Torre del Gravat». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Tréflez

Tréflez (en bretó Trelez) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 862 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.057 | 966 | 872 | 826 | 763 | 760 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Kerdoncuff | |
| 2008- | François André | |
# Tossal de Pomajor

El Tossal de Pomajor és una muntanya de 872 metres que es troba al municipi de Cabó, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Trofeu Margarita Miranda

El Trofeu Margarita Miranda és un torneig d'estiu de futbol que se celebra anualment a Palma Mallorca, Illes Balears). Està organitzat pel Club Esportiu Atlètic Balears des de 2022, es juga a l'Estadi Balear i serveix de presentació oficial del primer equip femení abans de començar la temporada regular. El nom del trofeu és un homenatge a Margalida Miranda Bordoy, dirigent esportiva del club als anys 60 i 70 i una de les primeres dones amb una funció alta al món de futbol balear.

## Historial

| Any | Edició | Campió | Resultat | Subcampió | Altres dades |
| 2022 | 1a edició | Atlètic Balears | 4–0 | Selecció balear femenina | Partit únic |
| 2023 | 2a edició | CE Europa | 2–1 | Atlètic Balears | Partit únic |
| 2024 | 3a edició | Atlètic Balears | 2–0 | Atlètic Balears B | Partit únic |

## Palmarès

* Amb 2 títols: CE Atlètic Balears (2022 i 2024)
* Amb 1 títol: CE Europa (2023)

## Referències

* ↑ «Margarita Miranda, una mujer pionera del deporte balear | Cuadernos de Fútbol». [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ García Gargallo, Manuel. «Margarita Miranda: Pionera mallorquina del deporte español» (en castellà), 30-01-2022. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «I Trofeu Margarita Miranda – Atlético Baleares» (en espanyol europeu), 23-08-2022. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Gran festa del futbol femení amb el Trofeu Margarita Miranda». [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Campiones del II Trofeu Margarita Miranda! - ceeuropa.cat». [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «La fiesta del Balears FC – Atlético Baleares» (en espanyol europeu), 28-08-2024. [Consulta: 29 agost 2024].

## Bibliografia

* Borchers, Liam. The Story of Atlètic Balears (en anglès). Groningen: Lulu, 2023. ISBN 978-1-4717-4271-2.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del CE Atlètic Balears
# Turó dels Masets

El Turó dels Masets és una muntanya de 173 metres que es troba al municipi de Freginals, a la comarca catalana del Montsià.
Aquesta muntanya és una prolongació septentrional de la Serra de Godall.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Transvaal

«Transvaal» té aquests significats:
* Colònia del Transvaal, territori sota govern britànic directe entre el 1902 i l'establiment de la Unió de Sud-àfrica el 1910
* Província de Transvaal, província de Sud-àfrica entre el 1910, com a successora de la Colònia de Transvaal, fins a la fi de l'Apartheid, el 1994 quan fou esquarterada
* República del Transvaal, estat independent durant la segona meitat del segle xix i més tard va esdevenir la Província de Transvaal
* Sport Vereniging Transvaal, club surinamès de futbol de la ciutat de Paramaribo
# Triuridàcies

Triuridaceae és una família d'angiospermes tropical i subtropical). Tots els seus membres no tenen clorofil·la i són micoheterotrofs (obtenen l'aliment digerint fongs intracel·lulars).

## Gèneres

* Kihansia Cheek
* Kupea Cheek & S.A.Williams
* Lacandonia E.Martínez & Ramos
* Peltophyllum Gardner (syn. Hexuris Miers)
* Sciaphila Blume (syn. Hyalisma Champion)
* Seychellaria Hemsl.
* Soridium Miers
* Triuridopsis H.Maas & Maas
* Triuris Miers

## Referències

* ↑ «The number of known plants species in the world and its annual increase». Phytotaxa. Magnolia Press, 261, 3, 2016, pàg. 201–217. DOI: 10.11646/phytotaxa.261.3.1.
* ↑ «Neotropical Triuridaceae». Kew Royal Botanical Gardens. Arxivat de l'original el 2019-02-18. [Consulta: 31 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Monocot families (USDA)
# Tuberta

Tuberta és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels cibèids (Cybaeidae). Fou descrit per primera vegada per Eugène Simon l'any 1884. Les espècies d'aquest gènere es troben a Europa.
Segons el World Spider Catalog amb data de 10 de febrer de 2019 hi ha dues espècies reconegudes:
* Tuberta maerens (O. Pickard-Cambridge, 1863)
* Tuberta mirabilis (Thorell, 1871)

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Tuberta Simon, 1884 en la família Cybaeidae +base de dades Accés el 10 de febrer de 2019
* ↑ Simon, E. (1884a). Les arachnides de France. Tome cinquième, deuxième et troisième partie. Roret, Paris, 180-885.
# Ubaia e La Sèrra de Ponçon

Ubaia e La Sèrra de Ponçon (en francès, Ubaye-Serre-Ponçon) és, des de l'1 de gener de 2017, un nou municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença-Alps-Costa Blava, sorgit de la fusió dels dos municipis de La Breula i Sant Vincènç dei Fòrts.
# Uzun-Aral

Uzun-Aral és un estret, que connecta els llacs oriental i occidental de l'antic mar d'Aral.

## Història

L'estret d'Uzun-Aral es va formar el 1989 com a resultat de la dessecació del mar d'Aral, separant la Península Kulandy i l'Illa de Vozrojdénia. Per al 2000, el Mar d'Aral Sud s'havia dividit en les parts Oriental i Occidental. Des del 2008 els llacs oriental i occidental només estan connectats per l'Estret de Suzivximsia, situat a una altitud de 29 m sobre el nivell del mar. Aquesta disposició evita la barreja activa dels dos dipòsits d'aigua. La direcció del flux - un encongiment de la part oriental de poca profunditat a l'occidental que és profunda (Badia de Txernixova).
El 2009, la part oriental estava completament seca, i un any més tard es va tornar a omplir amb la fusió d'aigua des de l'Amudarià. Ara, el mar oriental està completament sec en estius calorosos, i s'omple parcialment durant les crescudes dels rius, i el mar occidental continua assecant-se a poc a poc, any rere any.

## Referències

* ↑ «Материалы XI научного семинара "Чтения памяти К.М. Дерюгина"» p. 55. Санкт-Петербургский университет, 2009. Arxivat de l'original el 2012-09-17. [Consulta: 8 abril 2012].
* ↑ «Снимки NASA на конкретную дату». Arxivat de l'original el 2020-01-03. [Consulta: 23 juliol 2017].