OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guiteres

Guiteres és una obra de Sobremunt (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil orientat a migdia amb teulada de dues vessants. Situada en un solegi a mà esquerra de la riera del Sorreig.
Té les cantoneres de pedra i en la llinda d'una finestra de la façana principal, hi ha gravada la data de 1753.
Al cantó esquerra, sobresurt una petita glorieta on s' hi troba la comuna i un petit terrat. A la cuina trobem una pica de pedra treballada.
Diferents corrals envolten la casa.

## Història

Tot i que l'edifici actual és obra del segle xviii, aquest mas ja se cita al segle xiv, concretament l'any 1348.
Pocs anys després, concretament el 12 de juny de 1395, torna a sortir documentat aquest mas en una permuta amb Jaume Vilaseca de Sant Bartomeu.
I també, en aquest segle i més anteriorment, l'any 1326, trobem transcrit el nom de "Miquel Guiteras" en una cessió a favor de Guillem de Vilaseca.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Guiteres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Judici d'intenció

Judici d'intenció en retòrica és una crítica, acusació o condemna no dels actes o del mal que una persona ha fet, sinó de les suposades i sovint mal interpretades intencions d'aquesta persona. L'expressió és d'origen francès: procès d'intention i data de principis del segle xix. És una de les tècniques retòriques per rebutjar un acte o una proposició amb el pretext que dissimula idees o intencions inconfessables. L'error en la premissa és que pren una suposició com un fet sense provar-la. Es pot considerar com una subcategoria de l'argumentum ad hominem. La suposada mala intenció no és sempre un argument arbitrari, si a més del judici, l'enunciant porta proves contundents i acceptats d'aquesta intenció.
En dret penal, la prova de la intencionalitat d'un acte criminal és un element crucial per diferenciar entre delictes dolosos i delictes imprudents. La dificultat és comprovar-ne la intencionalitat, que és un element subjectiu d'una acció que només es pot inferir amb molta prudència des de fets concrets o indicis verificats. D'un costat hi ha la materialitat objectiva d'una acció i els seus efectes, i de l'altre costat la difícil qüestió de la motivació.

## Referències

* ↑ Castellanos i Llorenç, Rafael. «intenció». A: Diccionari Francès-Català (en francès, català). Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003, p. 513. ISBN 8441209081.
* ↑ «intention». A: Larousse dictionnaire de français (en francès).
* ↑ Ringuet, Jean-Noël. «Sophisme de procès d'intention» (en francès). Arxivat de l'original el 2020-08-14. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ Dupleix, André. «Les procès d'intention» (en francès). Doyenné Pau-Périphérie, 2014. [Consulta: 28 agost 2017].
* ↑ Doury, 2010, p. 21.
* ↑ Perelman, Chaïm, 1989, citat per Doury, 2010, p.21
* ↑ «El dret penal: concepte» (pdf). Generalitat de Catalunya - Departament de Justícia.

## Bibliografia

* Doury, Marianne. «Acte et personne dans l'argumentation: le cas du procès d'intention». A: Henrique Jales Ribeiro. Proceedings of the International Colloquium: Rhetoric and Argumentation in the Beginning of the XX Century. Part III Linguistic approaches to argumentation theory (en francès). Coimbra: Imprensa da Universidade de Coimbra, 2008, p. 165-179. ISBN 9789898074775.
* Doury, Marianne. «Amalgames, procès d'intention et autres scandales argumentatifs». A: Colloque International Communication et Argumentation dans la Sphère Publique (en francès). Galati: Universitat Dunarea de Jos (Romania), 13-15 maig de 2010, p. 1-26.

## Enllaços externs

* «procès d'intention». Linguee.
# Donzy-le-National

Donzy-le-National és un antic municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2018 tenia 223 habitants. El 1$^r$ gener de 2017 va fusionnar amb La Vineuse, Massy i Vitry-lès-Cluny i formar el municipi nou La Vineuse-sur-Fregande.

## Demografia

El 2007 la població de fet de Donzy-le-National era de 184 persones.

### Habitatges

El 2007 hi havia 160 habitatges, 84 eren l'habitatge principals, 66 segones residències i deu estaven desocupats. Hi havia 150 cases i 7 apartaments.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 118 persones, 88 eren actives i 30 eren inactives. El 2007 hi havia onze empreses, dues establiments industrials i la resta serveis de proximitat.
L'any 2000 hi havia setze explotacions agrícoles que conreaven un total de 329 hectàrees.

## Referències

* ↑ «Une nouvelle commune: La Vineuse-sur-Fregande» (en francès). Le Journal de Saône-et-Loire [Consulta: 20 octubre 2023].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
# Districte de Mortagne-au-Perche

El Districte de Mortagne-au-Perche és un dels tres districte amb què es divideix el departament francès de l'Orne, a la regió de la Normandia. Té 12 cantons i 146 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Mortagne-au-Perche.

## Cantons

cantó de L'Aigle-Est - cantó de L'Aigle-Oest - cantó de Bazoches-sur-Hoëne - cantó de Bellême - cantó de Longny-au-Perche - cantó de la Mortagne-au-Perche - cantó de Moulins-la-Marche - cantó de Nocé - cantó de Pervenchères - cantó de Rémalard - cantó de Le Theil - cantó de Tourouvre

## Vegeu també

* Cantons de l'Orne
# Spearville

Spearville és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 813 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spearville tenia 813 habitants, 295 habitatges, i 202 famílies. La densitat de població era de 498,3 habitants/km².
Dels 295 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,7% hi vivien parelles casades, en un 3,4% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,4% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.625 $ i la renda mediana per família de 52.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.615 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 16.686 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spearville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spearville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Planell del Grau

El Planell del Grau és una plana del terme municipals de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca i en territori de l'antic poble d'Herba-savina.
Està situada al nord-est d'Herba-savina, a mig curs de la llau del Pletiu Vell, a sota i a migdia de lo Grau. És el lloc on enllacen la Pista del Grau amb la Pista del Roc de Torrent Pregon. És a llevant del cim de la Cogulla i del paratge del mateix nom, així com del Serrat de l'Agranador.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Guido Fubini

Guido Fubini (Venècia, 19 de gener de 1879 - Nova York, 6 de juny de 1943) va ser un matemàtic italià.

## Vida i Obra

Fill d'un professor de matemàtiques, va estudiar al Liceo Foscarini de Venècia on va aconseguir excel·lents qualificacions en matemàtiques. El 1896, amb només disset anys, va ingressar a la Scuola Normale Superiore de Pisa, en la qual va ser deixeble d'Ulisse Dini, Eugenio Bertini i Luigi Bianchi. Va obtenir el doctorat el 1900.
A partir de 1901 va ser professor a la universitat de Torí i de 1903 a 1906 a la universitat de Catània. El 1906 va ser nomenat professor de la universitat de Gènova i, finalment, el 1910 va ser nomenat professor d'anàlisi superior al Politecnico di Torino i a la universitat d'aquesta ciutat. El 1938 va ser desposseït dels seus càrrecs en virtut de les lleis racials del govern feixista per la seva condició de jueu. Va decidir deixar Itàlia, sobre tot pel futur dels seus fills. Després d'uns mesos a París, va acceptar una oferta de l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton on va treballar amb Oswald Veblen i Albert Einstein. Va morir a Nova York uns anys després de la seva arribada als Estats Units.
Fubini és recordat per teorema que porta el seu nom, que estableix les condicions en que una integral doble es pot resoldre iterativament independentment de l'ordre d'integració. Els seus treballs van ser en geometria diferencial projectiva, camp en el qual va establir nous mètodes basats en el que avui es coneix com a formes diferencials.

## Referències

* ↑ Dodge, 1969, p. 49.
* ↑ Graffone, 2019, p. 1.
* ↑ Graffone, 2019, p. 2.
* ↑ Graffone, 2019, p. 4.
* ↑ Dodge, 1969, p. 50.
* ↑ Singh, 2015, p. 82-83.
* ↑ Thomas, 2006, p. 1070.
* ↑ Ciliberto i Sallent de Colombo, 2012, p. 158.

## Bibliografia

* Ciliberto, Ciro; Sallent de Colombo, Emma. «Enrico Bompiani: the years in Bologna». A: Salvatore Coen (ed.). Mathematicians in Bologna 1861–1960 (en anglès). Birkhäuser, 2012, p. 143-178. ISBN 978-3-0348-0226-0.
* Dodge, Clayton W. «Guido Fubini» (en anglès). The Mathematics Teacher, Vol. 62, Num. 1, 1969, pàg. 44-46. ISSN: 0025-5769.
* Graffone, Valeria. «Guido Fubini-Ghiron». A: Patrizia Guarnier (ed.). Intellettuali in fuga dall'Italia fascista (en italià). Firenze University Press, 2019. ISBN 978-88-6453-872-3.
* Singh, Parvinder «Product Measure Spaces and Theorems of Fubini and Tonelli» (en anglès). International Journal of Mathematics And its Applications, Vol. 3, Num. 4-C, 2015, pàg. 79-84. Arxivat de l'original el 2020-02-28. ISSN: 2347-1557 [Consulta: 29 febrer 2020].
* Thomas, George Brinton. Càlculo: varias variables (en castellà). Pearson Educación, 2006. ISBN 9789702606444.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Guido Fubini» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Speziali, Pierre. «Fubini, Guido». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 27 febrer 2020]. (anglès)
* Menghini, Marta. «FUBINI, Guido». Dizionario Biografico degli Italiani, 1998. [Consulta: 27 febrer 2020]. (italià)
# Francisco Javier Luke Bermúdez

Francisco Javier Luke (Barakaldo, 20 de febrer de 1968) és un exfutbolista basc, que jugava com a davanter.

## Trajectòria

Es va formar al modest equip del Retuerto. A la 86/87 s'incorpora al Santurtzi, de Tercera, on romandria tres anys abans de fitxar pel Sestao Sport. Allí va quallar un bona temporada 89/90, en Segona Divisió, marcant 9 gols en 34 partits. Això va cridar l'atenció de l'Athletic Club, que el va fitxar a l'any següent.
La temporada 90/91 debuta amb els lleons a primera divisió. Va jugar 24 partits i va marcar 7 gols. A la campanya següent seria el davanter suplent per excel·lència a la vegada que va fer una bona competició de Copa del Rei, marcant 6 gols. A partir d'ací va començar a desaparèixer dels partits de l'Athletic, i la temporada 93/94 va ser cedit al CA Osasuna. De nou a Bilbao, per la temporada 94/95 tan sols juga set partits, tots ells des de la banqueta.
L'estiu de 1995 s'incorpora a les files de l'Albacete Balompié, on jugaria mitja temporada abans de ser cedit a l'Almeria, on va gaudir de certa continuïtat. Retorna a l'equip manxec, on tot just disposa d'uns pocs minuts de la temporada 96/97. La temporada temporada següent, el basc recala al Burgos CF, on jugaria dos anys. Finalment, la temporada 99/00 milita a l'equip de la seua ciutat natal, el Barakaldo CF, on penjaria les botes al final de la campanya.
# Lieja-Bastogne-Lieja femenina

La Lieja-Bastogne-Lieja femenina és una cursa ciclista professional femenina de ciclisme en ruta d'un un dia que es disputa anualment en Lieja i rodalia i que passa per Bastogne. És la versió femenina de la cursa del mateix nom que se celebra el mateix dia, l'últim diumenge del mes d'abril després de la Fletxa Valona femenina i la Amstel Gold Race femenina amb les que conformen la coneguda Clàssiques de les Ardenes.
La seua primera edició es va celebrar en 2017 com a part del UCI Women's WorldTour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2017 | Anna van der Breggen | Lizzie Deignan | Katarzyna Niewiadoma |
| 2018 | Anna van der Breggen | Amanda Spratt | Annemiek van Vleuten |
| 2019 | Annemiek van Vleuten | Floortje Mackaij | Demi Vollering |
| 2020 | Lizzie Deignan | Grace Brown | Ellen van Dijk |
| 2021 | Demi Vollering | Annemiek van Vleuten | Elisa Longo Borghini |
| 2022 | Annemiek van Vleuten | Grace Brown | Demi Vollering |
| 2023 | Demi Vollering | Elisa Longo Borghini | Marlen Reusser |
| 2024 | Grace Brown | Elisa Longo Borghini | Demi Vollering |

## Referències

* ↑ «ASO lanza la Lieja femenina». zikloland.com, 27-02-2017.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Palmarès a cyclebase.nl
# Josep Lluís Aguiló Veny

Josep Lluís Aguiló Veny (Manacor, 18 de març de 1967) és poeta i empresari. Iniciat de ben jove a la poesia amb la publicació de Cants d'arjau el 1986 a l'edat de 19 anys, no va tornar a publicar fins a l'any 2004. Amb Monstres guanyà, el 2005, el Premi Ciutat de Palma-Joan Alcover de Poesia en Català del 2004 i el 2006, amb aquest mateix llibre, el Premio de la Crítica en la categoria de poesia en llengua catalana. El 2008 guanyà els Jocs Florals de Barcelona amb Llunari i fou nomenat Poeta de Barcelona del 2008 al 2009. La seva poesia reunida s'ha traduït al castellà a Visor Libros. Alguns dels seus poemes s'han traduït al cors, al francès i al gallec i el seu llibre Llunari ha estat traduït a l'anglès i publicat al Regne Unit. És soci de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.

## Obra publicada
### Poesia

* Cants d'arjau. Palma: Caixa de Balears, 1986
* La biblioteca secreta. Palma: Caixa de Balears, 2004
* L'estació de les ombres. Palma: El Tall, 2004
* Monstres. Palma: Moll, 2005 / Barcelona: Proa, 2005
* Antologia personal. Palma: Universitat de les Illes Balears, 2007
* Llunari. Barcelona: Proa, 2008
* Banderes dins la mar / Banderas en el mar. Madrid: Visor Libros, 2017

### En antologies

* Entre dos mil·lennis. 16 poetes de les darreres dècades. Palma: Diari de Balears / Hora Nova. 2005
* Tretze per tres. Palma: Editorial Perifèrics, 2006
* Los perfiles de Odiseo / Els perfils d'Odisseu (Antología de la poesía joven en las Islas Baleares). Madrid: Calambur, 2007
* Grans èxits (amb Manel Marí, Pere Joan Martorell Castelló, Sebastià Alzamora Martín). Palma: Moll, 2010
* Majorque, l'île aux poètes. Paris: Editions Illador, 2011
* Six catalan poets. Arc Publications, 2013

### En traducció

* Monstruos y otros. (Poesía reunida) Madrid: Visor Libros, 2014 (Traducció de Francisco Díaz De Castro)
* Lunarium: Arc Publications, 2016 (Traducció d'Anna Crowe)
* Banderes dins la mar / Banderas en el mar. Madrid: Visor Libros, 2017 (Traducció de Francisco Díaz De Castro)

## Premis i reconeixements

* Premi Ciutat de Palma-Joan Alcover de Poesia en Català, 2004: Monstres
* Premio Nacional de la Crítica — poesia catalana, 2006: Monstres
* Reconeixement de Mèrits de l'Escola de Mallorquí de Manacor, 2007: «per la tasca de creació i difusió de la poesia en llengua catalana»
* Jocs Florals de Barcelona, 2008: Llunari

## Referències

* ↑ Josep Lluís Aguiló Veny al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ «Josep Lluís Aguiló Veny». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
# Daniel Vilarrúbias i Cuadras

Daniel Vilarrúbias i Cuadras (Igualada, 17 de febrer de 1979) és un historiador de l'art, arxiver, escriptor i músic català.
Treballa com a arxiver a la Xarxa d'Arxius Comarcals de Catalunya; des de 2021, dirigeix l'Arxiu Comarcal de l'Alt Penedès. Anteriorment, havia treballat a l'Arxiu Comarcal del Pla d'Urgell.

## Obra
### Llibres

* Campanaus e campanes dera Val d’Aran - Estudi descriptiu des tors-campanau e des campanes araneses. Era sua istòria, es sues foncions e peculiaritats (Consell General d'Aran, Vielha, 2013).
* El Ball de Diables d’Igualada (segles XV-XX). Un entremès dels temps medievals ençà (Carrutxa, Reus, 2013).
* El Ball de Bastons d’Igualada. Un element de distinció festiva i de protocol (segles XVII-XX) (Carrutxa, Reus, 2014).
* La pólvora com a senyal de festa. La tronada i els trabucaires d’Igualada (Ajuntament d’Igualada, Igualada, 2015).
* Que ballaran els gegants? – Que ballin! Els gegants i nans processionals a Igualada (segles XV -XXI) (Ajuntament d’Igualada, Igualada, 2017).
* El llibre d'orgue de Prats de Rei de Domingo Monfort (1801-1870) (DINSIC, Barcelona, 2018).
* "El foc del seguici (ca. 1390-1936)" a FOC, FOC, CORREFOC. Història dels grups de foc de Barcelona (El cep i la nansa edicions, Barcelona, 2019), p. 17-61.
* L’Arboç i els diables penedesencs. Els parlaments, element característic d’un model (Ball de Diables de l'Arboç, L'Arboç, 2022, amb Frederic Herrero)
* L'entremès de l'àliga a Catalunya - Noves aportacions sobre Igualada i altres poblacions (Generalitat de Catalunya, Barcelona, 2023).
* Representacions festives de l'alteritat a Catalunya. Entremesos de moros i cristians i cavallets cotoners (2 vols.) (Generalitat de Catalunya, Barcelona, 2023).

### Tesi doctoral

* Representacions festives de l'alteritat a Catalunya. El Ball de La Patera d'Igualada: un entremès de moros i cristians del Corpus a la Festa Major (Universitat Autònoma de Barcelona, Cerdanyola del Vallès, 2022).

## Referències

* ↑ «Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear: Daniel Vilarrúbias i Cuadras». Instiut d'Estudis Catalans. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «Els reptes de l’Arxiu Comarcal del Pla d’Urgell», 27-07-2018. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «Josep M. Masachs es jubila i Daniel Vilarrúbias assumirà la direcció de l’Arxiu Comarcal», 28-01-2021. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «L'igualadí Daniel Vilarrúbias serà el nou director de l'Arxiu Comarcal de l'Alt Penedès», 19-01-2021. [Consulta: 13 agost 2022].
# Districte de Moudon

El districte de Moudon és un dels antics 19 districtes del cantó suís de Vaud que va desaparèixer en la reforma del 2008. Els municipis es van repartir en el nou districte du Gros-de-Vaud (Boulens, Chapelle-sur-Moudon, Correvon, Denezy, Martherenges, Montaubion-Chardonney, Neyruz-sur-Moudon, Ogens, Peyres-Possens, Saint-Cierges, Sottens, Thierrens i Villars-Mendraz), i la resta van anar al nou districte de Broye-Vully.

## Municipis

* Cercle de Lucens
** Brenles
** Chesalles-sur-Moudon
** Cremin
** Curtilles
** Denezy
** Dompierre
** Forel-sur-Lucens
** Lovatens
** Lucens
** Neyruz-sur-Moudon
** Oulens-sur-Lucens
** Prévonloup
** Sarzens
** Villars-le-Comte
* Cercle de Moudon
** Bussy-sur-Moudon
** Chavannes-sur-Moudon
** Hermenches
** Moudon
** Rossenges
** Syens
** Vucherens
* Cercle de Saint-Cierges
** Boulens
** Chapelle-sur-Moudon
** Correvon
** Martherenges
** Montaubion-Chardonney
** Ogens
** Peyres-Possens
** Saint-Cierges
** Sottens
** Thierrens
** Villars-Mendraz
# Sopchoppy

Sopchoppy és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 426 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sopchoppy tenia 426 habitants, 178 habitatges, i 111 famílies. La densitat de població era de 108,2 habitants/km².
Dels 178 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.583 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.833 $ mentre que les dones 17.188 $. La renda per capita de la població era de 14.165 $. Entorn del 14,4% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sopchoppy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sopchoppy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Planell dels Roures

El Planell dels Roures, és una petita plana agrícola del terme municipal de Castell de Mur, a l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori del poble de Puigmaçana.
És situat a la dreta de barranc de Lloriguer, al sud-est dels Plans de Puigmaçana. Queda al nord-est de l'Hort del Sastre i a l'esquerra, per tant, del barranc de Sant Gregori.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació