OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fundació Escola Cristiana de Catalunya

La Fundació Escola Cristiana de Catalunya (FECC) és una fundació catalana creada l'any 2004, vinculada a l'Església catòlica. El 2005, aplegava 434 escoles on estudiaven 260 000 alumnes.
L'antecessor de la FECC fou el Consell de l'Escola Cristiana de Catalunya, nom que adoptà entre 1977 i 2004, creat pel cardenal Narcís Jubany. A data de 2016 el president era Joan Josep Omella i Omella i el secretari general, Enric Puig i Jofra.
L'Associació Professional Serveis Educatius de Catalunya aplega els titulars de les escoles cristianes de Catalunya que estan associades a la Fundació. És una patronal que com a organisme forma part del Secretariat de l'Escola Cristiana de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Fundació Escola Cristiana de Catalunya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Qui som?» (pdf). EscolaCristiana.cat. [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ «Fundació Escola Cristiana de Catalunya». CCFundacions.cat, 2016. [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ Revista Fòrum, 2006, p. 24-28.
* ↑ Medina, 2007, p. 140.

## Bibliografia

* Medina, David «Pacto por la Educación en Catalunya. La realidad y el deseo» ( PDF) (en castellà). Revista de Educación, 344, Setembre-desembre, 2007, pàg. 117-140.
* Revista Fòrum - Opinió «Patronals de l'ensenyament privat a Catalunya» ( PDF). Fòrum. Revista d'Organització i Gestió Educativa, 9, 01-01-2006 [Consulta: juny 2015].

## Enllaços externs

* Fundació Escola Cristiana de Catalunya - Lloc web oficial
# Gemaingoutte

Gemaingoutte és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 123 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gemaingoutte era de 123 persones. Hi havia 56 famílies, de les quals 24 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 16 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 79 habitatges, 63 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 78 eren cases i 1 era un apartament. Dels 63 habitatges principals, 56 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 12 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 34 en tenien cinc o més. 54 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 32 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gemaingoutte el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 8 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 12 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 12 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 16 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 20 |
| 0 | 5 a 9 | 16 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 82 persones, 63 eren actives i 19 eren inactives. De les 63 persones actives 57 estaven ocupades (32 homes i 25 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 19 persones inactives 11 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Gemaingoutte hi havia 60 unitats fiscals que integraven 128,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.673 €.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de transport.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gemaingoutte a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gemaingoutte a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Giovanni Battista Verger

Giovanni Battista Verger (Roma, 1796 – Palerm, post 1860) fou un tenor italià.
Estudià cant a Roma i debutà al Royal Opera House de La Valetta el 1817. Tornà a Itàlia el 1819 per a cantar al Teatro San Samuele de Venècia en l'estrena, el 26 de desembre, de l'òpera Il falegname di Livonia, de Donizetti. Gaudí d'un gran èxit durant el decenni del 1820 al 1830, protagonitzant estrenes mundials d'obres dels autors més famosos, en els més importants escenaris d'Itàlia i de fora d'Itàlia, tant en papers del repertori líric i dramàtic com en els de l'opera buffa, destacant com un dels més grans intèrprets de Rossini en el seu temps. A partir del 1830, la seua dedicació a l'òpera fou cada vegada meys als escenaris i més com a empresari, organitzant les representacions al Teatre Principal de Barcelona. En aquest teatre actuà el 1844 interpretant el paper principal en l'estrena d’Ernesto, duca di Sicilia, de Josep Piqué i Cerveró, i les seues darreres actuacions conegudes foren al Gran Teatre del Liceu la temporada 1847-1848, en el paper de Pollione de Norma, de Bellini, en El barber de Sevilla de Rossini i en L'elisir d'amore, de Donizetti. Es casà en segones núpcies amb la contralto Amalia Brambilla, filla del compositor Paolo Brambilla. El seu fill Napoleone i la seua neta Maria foren també cantants famosos. Visqué els seus darrers anys a Palerm, on s'havia retirat ja el 1860.

## Referències

* ↑ «Cronología liceista: Norma». Arxivat de l'original el 2016-02-24. [Consulta: 16 febrer 2016].
* ↑ Regli, Francesco. Dizionario biografico dei più celebri poeti ed artisti melodrammatici, tragici e comici, maestri, concertisti, coreografi, mimi, ballerini, scenografi, giornalisti, impresarii, ecc. ecc. che fiorirono in Italia dal 1800 al 1860. Torino: Coi tipi di Enrico Dalmazzo, 1860, p. 553-554 [Consulta: 16 febrer 2016].
* ↑ La Spina, Riccardo. «Verger, Giovanni Battista [Giambattista]». A: The New Grove Dictionary of Music and Musicians. Londres: Macmillan Publishers, 2001, vol. 26, p. 475 s. ISBN 9780333608005.
# Futbol de taula

El futbol de taula és un joc de taula basat en el futbol (no se l'ha de confondre amb el futbolí). En un principi, l'únic material que hi havia per practicar-lo era de la marca Subbuteo fet que feia que inicialment se l'anomenés així. Actualment, però, hi ha gran varietat de fabricants de materials homologats i cada jugador pot triar quin d'ells s'adapta millor a les seves necessitats.
El material necessari per jugar un partit és: un camp, dues porteries, una pilota i dos equips amb deu jugadors de camp, un porter sortint i un porter de barra cadascun.
Normalment, un partit té dues parts de quinze minuts, enfronta dos jugadors i hi ha una tercera persona que fa d'àrbitre.
Aquest joc, organitzat com esport, es practica arreu del món. La federació internacional (FISTF) és la que s'encarrega de coordinar les diferents associacions o federacions de cada país, alhora que coordina l'organització del calendari internacional de competicions.
La part del món amb més jugadors és Europa. Concretament, Bèlgica i Itàlia tenen un nombre molt elevat de practicants.
A Catalunya hi ha el Circuit Català de Futbol de Taula que organitza els tornejos i temporades dins l'àmbit territorial català.
A Espanya existeix l'Associació Espanyola de Futbol de Taula (AEFM), que és l'encarregada de coordinar el calendari de competicions.
Els jugadors individuals s'organitzen en clubs. Tot i que als anys vuitanta i inicis dels noranta hi va haver diversos clubs a Catalunya, actualment només n'hi ha dos que pertanyen a l'AEFM: el Barcelona Futbol Taula Arxivat 2020-04-12 a Wayback Machine. o l'A.S. Iluro Futbol Taula.

## Referències

* ↑ «Torneig oficial a Girona».
* ↑ «Webside Futbol de taula. Cat».

## Enllaços externs

* Associació de Subbuteo Iluro Futbol Taula (Mataró) (català)
* Federació Internacional (FISTF) (anglès)
* Associació Espanyola de Futbol de Taula (A.E.F.M.) (castellà)
* Pàgina oficial del Palomar Futbol Taula a facebook (català)
# Gdana

Gdana (àrab ڭدانة) és una comuna rural de la província de Settat de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.084 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Fàbrica i xemeneia Nicolau

La Fàbrica i xemeneia Nicolau és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta rectangular format per planta baixa i dos pisos. Els materials de construcció són pedres de riu, unides amb ciment, les obertures són de maons. Els arcs són de punt rodó rebaixats. En un xamfrà de l'edifici que dona al passeig Elies Rogent hi ha una torre de planta quadrada feta amb maons. La xemeneia de planta quadrada presenta una base més ample que la part superior.

## Referències

* ↑ «Fàbrica i xemeneia Nicolau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Goebbels

Goebbels és el nom dels següents personatges:
* Joseph Goebbels (Rheydt, 1897 - Berlín, 1945), ministre de Propaganda i Il·lustració popular del Tercer Reich d'Adolf Hitler i Canceller d'Alemanya, durant un breu període
* Magda Goebbels (1901 - 1945), dona del ministre de propaganda de l'Alemanya nazi Joseph Goebbels
# Godzilla contraataca

Godzilla contraataca (títol original en japonès: Gojira No Gyakushu) és una pel·lícula japonesa del director Motoyoshi Oda estrenada el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mentre sobrevolen els mars per localitzar bancs de peixos, els joves pilots Tsukioka i Kobayashi troben Godzilla i un altre monstre lliurant-se a una batalla feroç. Les dues criatures desapareixen a l'oceà, però surten aviat a la superfície a prop d'Osaka, que serà des de llavors el marc d'un combat a mort entre els dos monstres i els homes.

## Al voltant de la pel·lícula

Contràriament a la pel·lícula original de 1954, els monstres no són filmats al ralentí per donar-los una certa importància. Se'n desprèn una mena de moviment accelerat molt inhabitual per a monstres d'aquesta envergadura.
En la versió americana, la Warner va reemplaçar la música de Masaru Sato pels temes de les pel·lícules Kronos (1957) i The Deerslayer (1957).
El monstre Anguirus farà diverses aparicions en altres pel·lícules de la saga: Kaijû sôshingeki (1968), Godzilla vs Gigan (1972), Godzilla contra Cibergodzilla (1974) i més recentment Godzilla: Final Wars (2004). Apareix igualment a Godzilla's Revenge (1969), però no es tracta només d'imatges provenint de les pel·lícules precedents.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Godzilla contraataca. esadir.cat.
* ↑ «Godzilla raids again». The New York Times.

## Enllaços externs

* Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. Godzilla contraataca, crítica a [http://www.Terror.com Terror.com Arxivat 2018-11-08 a Wayback Machine.
* Godzilla contraataca a Kaijusroyaume
# Godó

«Godó» té aquests significats:
* Grupo Godó, empresa de l'àmbit de la comunicació.
* Torneig Comte de Godó, torneig de tennis professional.
* Godó, com a cognom;
** Carles Godó i Pié (1834 - 1897) i Bartomeu Godó i Pié (1839 -1894), germans fundadors de la Vanguardia.
** Ramon Godó Lallana, (1864 - 1931), I comte de Godó.
** Carlos Godó Valls (1899 - 1987), II comte de Godó, president del diari La Vanguardia des de 1931 fins a 1987.
** Javier Godó Muntañola, III comte de Godó, editor i president del Grupo Godó.
** Francesc Xavier Godó i Llorens (1858 - 1915), autor dramàtic i periodista català
# Gobiosoma homochroma

Gobiosoma homochroma és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Panamà.

## Referències

* ↑ Girard, C. F. 1858. Notes upon various new genera and new species of fishes, in the museum of the Smithsonian Institution, and collected in connection with the United States and Mexican boundary survey: Major William Emory, Commissioner. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 10: 167-171.
* ↑ «Gobiosoma homochroma». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Böhlke, J.E i Robins, C.R., 1968. Western Atlantic seven-spined gobies, with descriptions of ten new species and a new genus, and comments on Pacific relatives., Proc. Acad. Nat. Sci. Phila., 120(3):45-174.
* Briggs, J.C., 1951. A review of the clingfishes (Gobiesocidae) of the Eastern Pacific with descriptions of new species., Proceedings of the California Zoological Club, 1:57-108.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F., 1971. A revision of the eastern Pacific species of the gobiid fish genus Gobiosoma, with a discussion of the relationships of the genus. Ph.D. diss. Univ. California, San Diego., University of California:213 pp.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R. i G.C. Ray 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Getter Love!!: Chō Renai Party Game Tanjō

Getter Love!!: Chō Renai Party Game Tanjō (ゲッターラブ!!　ちょー恋愛パーティゲーム誕生, Gettārabu!!: chō ren'ai pātigēmu tanjō) és un videojoc de festa per la Nintendo 64 que es podria considerar un videojoc bishōjo. Va ser llançat només al Japó el 1998.

## Referències

* ↑ «Getter Love!!» (en anglès). GameFAQs. [Consulta: 21 maig 2019].
# Getter Robo

Getter Robo (ゲッターロボ, Gettā Robo, típicament romanitzat com Getter Robot en els diversos mangues) és un manga de Superrobots creat per Go Nagai i Ken Ishikawa, com també una sèrie d'anime produïda per Toei Animation. La sèrie fou emesa a Fuji TV del 4 d'abril de 1974 al 8 de maig de 1975, amb un total de 51 episodis.
El manga ha estat editat en català per l'editorial Ooso Comics.

## Argument

Els protagonistes són tres adolescents que practiquen arts marcials: Ryoma Nagare, Hayato Jin i Musashi Tomoe. Lluiten per a defensar a la humanitat de l’Imperi Megasauri, un regne conformat per descendents dels rèptils que van sobreviure a l’extinció vivint sota terra i desitgen conquistar el món. Per a això utilitzen tres mechas, el Getter-1 (en forma d’àguila), el Getter-2 (en forma de jaguar) i el Getter-3 (en forma d’os) que, al seu torn, es combinen per a formar el Getter Robot.

## Publicació

| Volum | Data de publicació en català | ISBN |
| 1 | 9 de novembre de 2022 | ISBN 978-84-121769-9-5 |
| 2 | 30 de maig de 2023 | ISBN 978-84-125599-10 |

## Referències

* ↑ Segarrenc, Llop. «Crònica del 40 Comic Barcelona». ComiCat, 10-05-2022. [Consulta: 16 juliol 2022].
* 1 2 «GETTER ROBOT 01 – CATALÀ». [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ «Novedad de Ooso Comics para el 9 de Noviembre de 2022» (en castellà). Listado Manga, 03-11-2022. [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ «GETTER ROBOT 02 – CATALÀ». [Consulta: 7 maig 2023].

## Enllaços externs

* Getter Robo (manga) a Anime News Network
# Fátima Veiga

Maria de Fátima da Veiga (Illa de São Vicente, 22 de juny de 1957) és una política i diplomàtica de Cap Verd.
Va fer els estudis universitaris superiors a la Universitat d'Aix-ex-Provence de França, la German Foundation de Berlin, i estades a Praga i Brasil. El 1980 va començar a treballar al ministeri d'Exteriors de Cap Verd, adoptant càrrecs de major responsabilitat progressivament fins que esdevingué directora del gabinet del ministre d'Afers Exteriors, un càrrec que ostentà del 1995 al 1999. Del 1999 al 2001 fou ambaixadora de Cap Verd a Cuba i del 2001 al 2002 era secretària d'Estat per als Afers Exteriors. Va ser ministra d'Exteriors entre el 2002 i el 2004, esdevenint la primera dona que va ocupar aquest càrrec en la història de Cap Verd. Des del setembre del 2004 va ser la representant de Cap Verd a les Nacions Unides. El 2007 era l'ambaixadora de Cap Verd als Estats Units, on va presentar les credencials al president George Bush el 16 d'agost de 2007.

## Referències

* 1 2 «New permanent representative of Cape Verde presents credentials». un.org. Nacions Unides. [Consulta: 16 juliol 2016].
* ↑ «Diplomatic List: Order of Precedence and Date of Presentation of Credentials». United States Department of State, 17-12-2008. [Consulta: 4 gener 2009].
# Gerbillus henleyi

Gerbillus henleyi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Algèria, Burkina Faso, el Txad, Egipte, Israel, Jordània, Líbia, Mali, Mauritània, el Marroc, el Níger, Oman, l'Aràbia Saudita, el Senegal, el Sudan, Tunísia i el Iemen. El seu hàbitat natural són els deserts i semideserts. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del bioquímic britànic Francis Robert Henley.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Gerbillus henleyi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 28 juliol 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 186. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Ginestar (desambiguació)

«Ginestar» té aquests significats:
* Ginestar (Ribera d'Ebre), vila i municipi a la comarca de la Ribera d'Ebre
* Ginestar (Sant Gregori), poble al municipi de Sant Gregori (el Gironès)
* Ginestar (Castellar de la Ribera), masia al municipi de Castellar de la Ribera al vessant sud de la vall de la Ribera Salada a l'alçada del Molí de Querol
* Can Ginestar, edifici emblemàtic d'estil modernista a Sant Just Desvern (el Barcelonès)
* Serra del Ginestar, serra al municipi de Sant Feliu de Llobregat a la comarca del Baix Llobregat, amb una elevació màxima de 277 metres
* Serra de Can Ginestar, serra a cavall dels municipis de Porqueres i Sant Miquel de Campmajor (el Pla de l'Estany)
# Google Programmable Search Engine

Google Programmable Search Engine (abans coneguda com a Google Custom Search o Google Co-op) és una plataforma subministrada per Google que permet als desenvolupadors web incloure informació especialitzada en cerques web, perfeccionar i categoritzar consultes i crear motors de cerca personalitzats, basats en Google Search. El servei permet als usuaris restringir els 5.47 billons de pàgines web indexades a un grup establert de pàgines, rellevants per a les necessitats del creador. Google va llançar el servei el 23 d'octubre del 2006. La plataforma de Google Custom Search està formada per dos serveis: Custom Search Engine, i Topics, i un tercer, Subscribed Links va ser cancel·lat en 2011.

## Custom Search Engine

Llançat el 23 d'octubre de 2006, Google Custom Search permet que qualsevol pugui crear el seu propi motor de cerca. Es poden crear motors de cerca per cercar informació sobre temes concrets escollits pel creador. El motor de cerca personalitzada de Google permet als creadors seleccionar quins llocs web s'utilitzaran per cercar informació que ajudi a eliminar qualsevol lloc web o informació no desitjada. Els creadors també poden connectar el seu motor de cerca personalitzada a qualsevol bloc o pàgina web. Els resultats de Google AdSense també es poden desencadenar a partir de determinades consultes de cerca, cosa que generaria ingressos per al propietari del lloc. Fins al 15 de setembre de 2015 comprenia un servei d'enllaços subscrits, que permentien abandonar-se manualment a certs enllaços.

## Temes

Els temes són àrees de cerca específiques, que poden ser desenvolupades per persones amb coneixement d'una determinada matèria. Aquests temes es mostren a la part superior de les cerques web rellevants de Google, de manera que l'usuari pugui perfeccionar les cerques com desitgi.

## Referències

* ↑ «The size of the World Wide Web (The Internet)» (en anglès). worldwidewebsize.com. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «The Power of Google Search is Now Customizable». Google News. [Consulta: 27 agost 2015].
* ↑ «A fall spring-clean» (en anglès). googleblog. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «Google Custom Search». Wordpress. [Consulta: 31 juliol 2014].
* ↑ «AdSense Custom Search Ads». Google. [Consulta: 31 juliol 2014].
* ↑ Eustace, Alan. «Official Blog: A fall spring-clean». Googleblog.blogspot.com, 02-09-2011. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ «Custom Search Advanced Topics». Google. [Consulta: 31 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Cerca personalitzada de Google