OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salamandra (desambiguació)

«Salamandra» té aquests significats:
* Salamandra, nom científic d'un gènere d'amfibis urodels de la família dels salamàndrids.
* Nom comú de Salamandra salamandra (salamandra comuna).
* Nom comú utilitzat en referència a altres urodels semblants a Salamandra salamandra, però que pertanyen a altres gèneres.
* Tipus d'estufes conegudes com a "salamandra", nom que es va originar en el mite de la resistència al foc de la salamandra comuna.
* Ediciones Salamandra, és una editorial fundada el 1989 a Barcelona.

## Referències

* ↑ «MTCE - Figueres». Arxivat de l'original el 2011-02-26. [Consulta: 28 gener 2011].
# Sant Genís de Vilassar

Sant Genís és una església parroquial a la vila de Vilassar de Dalt (Maresme) amb elements del monumentalisme academicista i del gòtic tardà. L'església parroquial de Sant Genís de Vilassar és esmentada des del 1118, i fou refeta totalment el 1511-1519 amb estil gòtic tardà. Fou incendiada el 1936 i derruïda el 1941. La nova església es bastí seguint els plans d'Antoni Fisas el 1943, aquest edifici està protegit com a bé cultural d'interès local.

## Arquitectura

Edifici religiós; destaca per la seva marcada tendència al classicisme italianitzant. La construcció està formada per una nau central i dues laterals, de menys alçada, amb un petit creuer i cimbori de base polièdrica.
Al conjunt sobresurt especialment la façana que té un frontó superior, pilastres adossades amb capitells corintis, nàrtex amb tres arcs de mig punt i columnetes clàssiques, similar a les "loggie" florentines del Renaixement i que tant d'èxit tingueren al noucentisme. Hi ha també alguns esgrafiats sobre la façana.
Dins l'església ens trobem amb una decoració mural de Fidel Trias. A l'exterior, conserva alguns elements de la construcció anterior, com el portal lateral, del segle xvi.
El portal lateral és l'única part conservada de l'antiga església del segle xiv. Tallat en pedra. Es manté fidel a l'esquema gòtic, malgrat que no va flanquejat per cap pinacle. Presenta arquivoltes a la part superior, formades a mig punt. Sobre el floró central hi ha un relleu esculpit d'un àngel. La línia de la imposta està esculpida amb petits relleus. Inicialment el timpà possiblement allotjava algun grup escultòric. És el tipus de portal més freqüent del primer terç del segle xvi, amb motllures als brancals.

## Misses

Les misses realitzades en aquesta parròquia són en català. En el cas de voler gaudir-la en castellà s'ha d'anar a la parròquia de Cabrils o a l'església de Vilassar de Mar.
L'horari de les misses és de dilluns a dissabte a les 19:30 h (20:00 h en horari d'estiu) i els diumenges a les 11:00 h.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Genís de Vilassar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
* ↑ «Maresme Medieval: "Les esglésies de Vilassar: la d'abans, la d'ara i les que no es van fer (s.XVIII-XXI)“. Conferència de Josep Samon.», dilluns, 18 d’abril 2011. [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ «Parroquia Sant Genís de Vilassar de Dalt, Barcelona» (en castellà), 29-01-2021. [Consulta: 8 febrer 2021].
# Sant Josep de l'Aldea

Sant Josep de l'Aldea és una església de l'Aldea (Baix Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici de l'església es troba al mig d'una illa de cases, pel que només és visible la façana frontal. La façana té un voladís aguantat per dues bigues disposades verticalment. Al costat dret s'hi troba un campanar format per quatre bigues. Per sobre del voladís queda un espai recte de perfil el·líptic sobre el qual hi ha una creu feta en gelosia. S'hi pot accedir a través de tres portes, la del mig més alta i ampla que les laterals. L'interior és de planta el·líptica trencada als extrems. La coberta és de volta el·líptica, decorada en obra vista.

## Referències

* ↑ «Sant Josep de l'Aldea». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Sant Josep de l'Aldea». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sasamón

Sasamón és un municipi de la província de Burgos, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. És format per les localitats de Castrillo de Murcia (192), Citores del Páramo (51), Olmillos de Sasamón (164), Sasamón (564), Villandiego (85), Villasidro (47) i Yudego (193).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1505 | 1593 | 1449 | 1346 |

## Personatges il·lustres

* Ángel Roba Osorno Arxivat 2008-06-03 a Wayback Machine. (1895-1935), religiós marista com Hermano Licarión, beatificat, amb 498 víctimes de la persecució religiosa durant la Guerra Civil Espanyola, el 28 d'octubre de 2007 a Roma
* Claudia Ciancas
* Arsenio González Gutiérrez, ciclista nascut a Yudego
# Sasa veitchii

La Sasa veitchii, o Kumazasa (クマザサ, 隈笹 en japonès), és una espècie de bambú, del gènere Sasa de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse Commelinidae, classe Liliopsida, divisió Magnoliophyta. Hi ha controvèrsia amb alguns botànics, que relacionen la Kumazasa amb altres espècies del gènere Sasa: S.senanensis "Rehd" Arxivat 2010-08-31 a Wayback Machine., S.albo-marginata Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
Es tracta d'un bambú originari del Japó. En aquest país hi està molt estès, i el color de les seves fulles seques hi predomina entre la tardor i la primavera següent. És una planta de talla mitjana molt elegant i apreciada per les seves qualitats decoratives.

## Descripció

Es fa de manera natural en ambients muntanyosos del nord del Japó, encara que també és cultivat en jardins. Acostuma a fer entre un i dos metres d'alçada, i les seves fulles tenen uns 20 centímetres de longitud i de 4 a 5 d'amplada.

## Usos

La Kumazasa és tinguda per una planta amb múltiples qualitats medicinals i antisèptiques. Molt apreciada, les seves fulles seques permeten elaborar un te de característiques medicinals, i es venen en botigues de productes naturals. S'empra en el tractament de la pressió alta i la diabetis.

## Enllaços externs

* El Kumazasa com a recurs curatiu i de bellesa Arxivat 2009-12-09 a Wayback Machine. (japonès)
* Fotografies Arxivat 2010-01-15 a Wayback Machine. (anglès)
# Sasaki

Sasaki és el nom dels següents personatges:
* Kensuke Sasaki, lluitador professional
* Koji Sasaki (1936), futbolista japonès
* Nozomu Sasaki, doblador.
* Sadako Sasaki, xiqueta víctima de la bomba atòmica en Hiroshima.
* Sasaki (佐々木) personatge de l'anime Suzumiya Haruhi no Yūutsu
* Johnny Sasaki (ジョニー佐々木) personatge del videojoc Metal Gear Solid
* Rika Sasaki (佐々木 利佳, Rita), personatge de la sèrie manga Sakura, la caçadora de cartes (Cardcaptors).
# Sascha Bigalke

Sascha Bigalke (Berlín, 8 de gener de 1990) és un futbolista alemany que actualment juga de centrecampista pel Hertha BSC.

## Enllaços externs

* Perfil a HerthaBSC.de Arxivat 2009-09-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Perfil a Kicker.de (alemany)
# Sant Salvador de Predanies

Sant Salvador de Predanies és una església romànica que es troba al nucli de Prats, del municipi de Prats i Sansor a la comarca de la Baixa Cerdanya. Està situada sobre un turó del serrat Solà. És un edifici protegit com a bé cultural d'interès local.

## Història

Surt documentada als danys causats per les tropes càtares del comte Ramon Roger I de Foix i del vescomte de Castellbò l'any 1198, que van assaltar i van saquejar l'església de Sancti Salvatoris de Predanies. Reconstruint-se a la darreria del segle xii amb volta de pedra i amb contraforts laterals exteriors. L'any 1963, després d'una nova restauració, l'altar va ser consagrat per l'abat Escarré de Montserrat.

## L'edifici

Consta d'una sola nau amb absis semicircular i una petita capella lateral a l'esquerra amb un arc de mig punt i una finestra. En l'absis s'obre una finestra absidal de mig punt. Entrant a la dreta s'observen uns esglaons i una obertura de mig punt, avui tapada, que era l'antiga porta. La porta original es troba a la paret del migdia amb arc de mig punt realitzat amb dovelles rústegues. La porta de l'entrada principal amb un petit òcul i el campanar de cadireta a la mateixa façana són modificacions més tardanes. Damunt de la porta s'obre un ull i s'aixeca el campanar amb espadanya d'una sola obertura, on hi ha una gran esquella com a campana. La construcció és amb pedra calcària ben tallada i arrebossada.

## Vegeu també

* Art romànic de la Baixa Cerdanya

## Referències

* 1 2 «Sant Salvador de Predanies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ Ventosa i Serra, Enric. Les Esglésies romàniques de la Cerdanya. Farell, 2004. ISBN 84-95695-39-1.
# Santa en oració

Santa en oració és una obra de 1888 del pintor valencià Joaquim Sorolla i Bastida realitzada a l'oli sobre llenç amb unes dimensions de 78 × 61 cm. Actualment es conserva en el Museu del Prado de Madrid.

## Història

Santa en oració fou pintat en 1888, durant l'estada de Sorolla a Itàlia i en els inicis del seu matrimoni amb Clotilde on van haver d'enfrontar-se als seus primers problemes junts. Per això no és d'estranyar la inclinació sentimental que sentien per la petita obra la qual els acompanyarà al llarg de la seva vida. Prova d'això és que el quadre apareix en nombroses fotografies de l'estudi del pintor, col·locat en lloc preferent i fins i tot en alguns retrats que realitza i que ho inclou com a decoració de fons.
El quadre seria adquirit finalment pel Museu del Prado en 1993.

## Descripció i característiques

En l'obra s'aprecia a una dona santa, de perfil, situada sobre un sumptuós fons daurat amb decoracions geomètriques de clara inspiració alt-medieval. Sorolla li concedeix tanta importància al fons que gairebé sembla cedir-li el protagonisme de l'obra. És destacable el joc que fa Sorolla entre les formes geomètriques, els cercles de la paret, els del vestit, l'aurèola del cap i els quadrats i línies rectes de la decoració de la paret, tot això perfectament equilibrat amb la figura de la dona. Es creu que per algunes de les decoracions, com els quadrats de la paret o alguns cercles del vestit, Sorolla va emprar plantilles.
També, com a contrapunt a la representació plana del fons daurat, el mestre valencià inclou elements de gran plasticitat com la caputxa, la túnica, els coixins o els lliris que la dona sosté en la seva falda.
S'ha tractat d'identificar a la dona amb alguna santa en concret, però la iconografia representada (el llibre a les mans, la creu en el pit, els lliris) no són concloents per relacionar-la amb cap. S'ha arribat a referir-se a ella com a "Mare de Déu en oració", però el penjoll de la creu elimina la possibilitat que es tracti de la representació d'una Mare de Déu. Hi ha també els qui la identifiquen amb Santa Clotilde, però principalment per motius sentimentals.

## Referències

* 1 2 3 4 Sorolla de Bastida. «Santa en oración». Museo del Prado. Galería online.
# Santa Venetia

Santa Venetia és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 4.298 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Santa Venetia tenia 4.298 habitants, 1.646 habitatges, i 1.048 famílies. La densitat de població era de 441,3 habitants/km².
Dels 1.646 habitatges en un 25,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 36,3% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,1% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 29,1% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 75.600 $ i la renda mitjana per família de 77.202 $. Els homes tenien una renda mitjana de 48.938 $ mentre que les dones 42.500 $. La renda per capita de la població era de 34.732 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Santa Venetia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Santa Venetia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Scholastic Corporation

Scholastic Corporation és el nom d'una editorial estatunidenca dedicada al llibre de text, la literatura infantil i juvenil i publacions educatives. Fundada el 1920, és l'editorial més gran del món d'aquest sector i ha publicat èxits supervendes com la saga de Harry Potter o la Trilogia d'Els jocs de la fam, entre d'altres. Als seus inicis distribuïa únicament revistes juvenils, però va anar diversificant la seva oferta per al públic jove amb l'addició de llibres i posteriorment l'absorció de companyies multimèdia i creadores de programes televisius. Part dels seus beneficis neixen dels programes de lectura escolars, els quals dota de material propi.

## Referències

* ↑ «Notícia sobre les vendes». Arxivat de l'original el 2013-10-18. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ Pàgina oficial
# Scholastique Mukasonga

Scholastique Mukasonga és una escriptora ruandesa tutsi d'expressió francesa nascuda el 1956 i resident a Normandia. Ha guanyat el premi Ahmadou-Kourouma i el premi Renaudot en 2012.
La seva vida està marcada per tràgics episodis de la història de Rwanda. El 1960, la seva família es va traslladar a una regió no saludable de Ruanda, Nyamata al Bugesera. En 1973, va ser expulsada de l'escola de treballadors socials a Butare i va haver d'exiliar-se a Burundi. Es va establir a França l'any 1992.
El 1994, l'any del genocidi de Ruanda, va saber que 37 membres de la seva família havien estat massacrats, inclosa la seva mare Stefania.
Ha escrit nombrosos llibres, entre els quals destaca la seva primera novel·la Nostra Senyora del Nil (2012), ubicada en una escola a la Ruanda dels anys setanta que reflecteix la divisió i l’odi contra els tutsis que, unes dècades més tard, abocaria el país a l’horror. Destaquen també altres novel·les com Kibogo (Gallimard, 2020) i Sister Deborah (Gallimard, 2022) i memòries com Inyenzi ou les Cafards (Gallimard, 2006), que narra les humiliacions i el terror que l’autora va viure durant la seva infància, i La femme aux pieds nus (Gallimard, 2008). La seva literatura, que beu de la tradició oral, explora temes com el dol i el record, el paper de la comunitat femenina i l’educació o el llegat de la cristianització de Ruanda. Mukasonga ha estat candidata al Nobel de Literatura l’any 2022 i guardonada amb el premi Renaudot 2012, el premi Simone de Beauvoir 2021 i el Chevalier des Arts et des Lettres.

## Obres

* Inyenzi ou les Cafards (Continents Noirs). Gallimard, París, 2006, ISBN 978-2-07-077725-9.
* La Femme aux pieds nus (Continents Noirs). Gallimard, París, 2008, ISBN 978-2-07-011983-7.
* L'Iguifou. Nouvelles rwandaises (Continents Noirs). Gallimard, París, 2010, ISBN 978-2-07-012791-7.
* Notre-Dame du Nil (Continents Noirs). Gallimard, París, 2012, ISBN 978-2-07-013342-0. Premi Renaudot.
* Ce que murmurent les collines (Continents Noirs). Gallimard, París, 2014, ISBN 978-2-07-014538-6.
* Cœur tambour, Gallimard/La Blanche, 2014.
* Un si beau diplôme !, Gallimard/La Blanche, 2018

## Referències

* ↑ http://bibliobs.nouvelobs.com/romans/20120410.OBS5808/scholastique-mukasonga-la-pharaonne-noire-du-calvados.html
* ↑ «Scholastique Mukasonga». CCCB (amb permís OTRS), 01-02-2024. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ Inhalt: L'iguifou. – La gloire de la vache. – La peur. – Le malheur d'être belle. – Le deuil.
* ↑ Inhalt: La Rivière Rukarara. – Le bois de la croix. – Titicarabi. – La vache du roi Musinga. – Le malheur. – Un pygmée à l'école.
* ↑ Hélène L'Heuillet «Scholastique Mukasonga et le «cœur battant» de l'Afrique» (en francès). Libération, septembre 2017. Arxivat de l'original el 2017-09-10 [Consulta: 17 agost 2018].

## Enllaços externs

* Scholastique Mukasonga website (francès).
* Le blog de Scholastique Mukasonga (francès).
# Senyoria de Montmirail (Sarthe)

La senyoria de Montmirail a l'actual departament del Sarthe, fou una jurisdicció feudal de França, famosa perquè una senyor va enllaçar amb la casa reial anglesa.
Apareixen quatre senyors com a senyor de Montmirail:
    casat amb Matilde d'Alluye
    casat amb Eustàquia
    casat amb una filla il·legítima d'Enric I d'Anglaterra de nom desconegut
    casat amb Isabel de Blois

## Vegeu també

* Senyoria de Montmirail (Marne)

## Referències

* Genealogia
# Sant Bausèli de la Seuva

Sant Bausèli de la Seuva (en francès Saint-Bauzille-de-la-Sylve) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Sant Beado

Sant Beado, de vegades esmentat com a Sant Beat, és una ermita romànica del terme municipal de la Guingueta d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertany al territori de l'antic terme d'Unarre.
Està situada allunyada, i enlairada, al nord del terme. És a 1,5 quilòmetres al nord-nord-est del poble de Cerbi, a la part baixa, meridional, de la carena de la Serra Mitjana, que separa les valls del Riu d'Unarre (llevant) i del Torrent de Sant Beado (ponent).
L'accés, únicament a peu, es fa a través d'un corriol que arrenca de les Bordes d'Aurós. Per explicar-ne el seu origen, es va originar la llegenda del sant pelegrí Beat de Cerbi.

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Unarre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Beado en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Shōdo (illa)

Shōdo (小豆島, Shōdo-shima), sovint romanitzada com a Shōdoshima és una illa del Japó pertanyent a la prefectura de Kagawa i situada a la mar interior de Seto. L'illa de Shōdo és la porció de territori més gran després del territori "continental" localitzat a l'illa de Shikoku i l'illa sencera més gran de la prefectura, així com la 23na illa més gran del Japó. L'illa forma part del districte de Shōzu junt amb l'illa de Te o Teshima. L'illa és famosa per ser el primer lloc del Japó on es va cultivar l'olivera satisfactòriament i per això rep el nom d'"Illa de l'Oliva" tenint un parc temàtic dedicat a aquesta i també per ser lloc de la celebració de la Triennal de Setouchi.

## Geografia

L'illa de Shōdo forma part de la prefectura de Kagawa i es troba al nord de la capital prefectural, Takamatsu. Amb els seus 153,30 quilòemtres quadrats, Shōdo és la 23na illa més gran del Japó i la segona més gran de la mar interior de Seto. També hi té lloc l'estret de Dobuchi, l'estret més estret del món amb només 9,93 metres. Administrativament, l'illa pertany al districte de Shōzu i conté dos municipis.

### Municipis

* Districte de Shōzu
** Shōdoshima
** Tonoshō

## Història

L'illa de Shōdo va ser coneguda al passat amb el nom d'Azuki (Azuki-shima) com les xicotetes faves dolces i roges japoneses; de fet, el seu nom actual (Shōdo-shima) vol dir "illa de la petita fava". L'illa va formar part de la província de Kibi i més tard de la de Bizen (sud de l'actual prefectura d'Okayama) per a acabar finalment a la província de Sanuki, la qual esdevingué en l'actual prefectura de Kagawa. L'any 1954 es gravà a l'illa la famosa pelicula de Keisuke Kinoshita "vint-i-quatre ulls o Nijū-shi no Hitomi i el seu remake de 1987, basada en la novela de Sakae Tsuboi de l'any 1952.

## Referències

* ↑ https://www.japan-guide.com/e/e5430.html
* ↑ «The island making Japan's best olive oil». The Japan Times, 30-10-2015. [Consulta: 1r novembre 2015].
* ↑ https://setouchi-artfest.jp/en/artworks-artists/artworks/shodoshima/
* ↑ «Còpia arxivada». TMS Entertainment. Arxivat de l'original el 12 d'agost 2011. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Còpia arxivada» (en japonès). TMS Entertainment. Arxivat de l'original el 23 de març 2013. [Consulta: 9 setembre 2020].
# Shō Hashi

Shō Hashi (尚巴志) (1371 – 1439) va ser el primer rei del Regne de Ryūkyū. Va unificar els tres regnes de l'illa d'Okinawa (Chūzan, Hokuzan, i Nanzan) mitjançant la conquesta. El seu nom tal com està en japonès és Shō Hashi, en xinès, és conegut com a Shang Bazhi.

## Referències

* ↑ «琉球王国の陵墓制―中山王陵の構造的特質と思想» ( PDF) (en japonès).
* ↑ Kerr, George. Okinawa: The History of an Island People (en anglès). Tuttle Publishing, 2000-10, p. 90. ISBN 978-0-8048-2087-5.
* ↑ «Shang Ba-zhi» (en anglès). Southeast Asia in the Ming Shi-lu. [Consulta: 2 abril 2023].
# Scikit-learn

scikit-learn (també conegut per sklearn) és una extensió del llenguatge Python en forma de biblioteca informàtica que agrega suport en l'àmbit de l'Aprenentatge automàtic. Scikit-learn és de codi obert i disposa d'algorismes (Fig. 1) de classificació estadística, regressió i clustering (Fig. 2) per a implementar Màquines de vector de suport, random forests, gradient boosting, Algorisme k-means i DBSCAN. Scikit-learn està dissenyat per a integrar-se conjuntament amb les biblioteques numèriques Numpy i SciPy. Va ser creat per David Cournapeau amb l'equip Google Summer of Code.
Exemple de codificació amb scikit-learn alhora d'implementar una classificació mitjançant l'algorisme Knn ː

## Referències

* ↑ Brownlee, Jason. «A Gentle Introduction to Scikit-Learn» (en anglès). https://machinelearningmastery.com,+15-04-2014.+[Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ Pal, Satyabrata. «Scikit-learn Tutorial: Machine Learning in Python» (en anglès). https://www.dataquest.io,+15-11-2018.+[Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «DevDocs — scikit-learn documentation» (en anglès). https://devdocs.io,+13-02-2020.+[Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «Examples — scikit-learn 0.22.1 documentation» (en anglès). https://scikit-learn.org,+13-02-2020.+[Consulta: 13 febrer 2020].
# Scinax acuminatus

Scinax acuminatus és una espècie de granota que es troba a l'Argentina, Bolívia, el Brasil, el Paraguai i, possiblement també, a Uruguai.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax acuminatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 2 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Scinax agilis

Scinax agilis és una espècie d'amfibi de la família dels hílids. És endèmica del Brasil. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos tropicals o subtropicals secs i de baixa altitud, zones d'arbusts, aiguamollss intermitents d'aigua dolça i zones prèviament boscoses ara molt degradades. Està amenaçada d'extinció per la destrucció del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax agilis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 2 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Serrat de les Serretes

El Serrat de les Serretes és un serrat del terme municipal de Conca de Dalt, antigament del d'Hortoneda de la Conca, situat en terres de l'antic poble d'Herba-savina.
És al sud d'Herba-savina, a la dreta del riu de Carreu. Discorre paral·lel al riu esmentat, a partir de l'extrem meridional del Serrat del Joquer.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya