OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trofeu Miguel Muñoz

El Trofeu Miguel Muñoz és un premi atorgat anualment pel diari esportiu espanyol Marca al millor entrenador de Primera i Segona divisió de la Lliga espanyola de futbol. El guardó es va instaurar en la temporada 2005/06 i deu el seu nom a Miguel Muñoz, el tècnic més llorejat en la història de la primera divisió, amb nou títols.
Cada jornada, els corresponsals de Marca que cobreixen els diferents partits de lliga atorguen una sèrie de punts als tècnics, els quals se sumen en finalitzar la temporada per determinar qui s'enduu el trofeu.

## Palmarès
### Primera Divisió

| Temporada | Entrenador | Club | Punts |
| 2005-06 | Bernd Schuster (1) | Getafe CF | 63 |
| 2006-07 | Marcelino García Toral (1) | RC Recreativo de Huelva | 63 |
| 2006-07 | Juande Ramos (1) | Sevilla FC | 63 |
| 2007-08 | Manuel Pellegrini (1) | Vila-real CF | 69 |
| 2008-09 | Josep Guardiola (1) | FC Barcelona | 77 |
| 2009-10 | Josep Guardiola (2) | FC Barcelona | 77 |
| 2010-11 | José Mourinho (1) | Reial Madrid | 72 |
| 2011-12 | José Mourinho (2) | Reial Madrid | 77 |
| 2012-13 | Tito Vilanova (1) | FC Barcelona | 252 |
| 2013-14 | Diego Simeone (1) | Atlètic de Madrid | 269.5 |
| 2014-15 | Carlo Ancelotti (1) | Reial Madrid CF | 247.5 |
| 2015-16 | Diego Simeone (2) | Atlètic de Madrid | 243.5 |
| 2016-17 | José Luis Mendilibar (1) | SD Eibar | 67 |
| 2016-17 | Asier Garitano (1) | CD Leganés | 67 |
| 2017-18 | Marcelino García Toral (2) | València CF | 69 |
| 2018-19 | Pepe Bordalás (1) | Getafe CF | 68 |
| 2019-20 | Zinedine Zidane (1) | Reial Madrid CF | 67 |
| 2019-20 | Julen Lopetegui (1) | Sevilla FC | 67 |
| 2020-21 | Diego Simeone (3) | Atlètic de Madrid | 72 |
| 2021-22 | Manuel Pellegrini (2) | Reial Betis | 69 |
| 2021-22 | Carlo Ancelotti (2) | Reial Madrid CF | 69 |
| 2022-23 | Imanol Alguacil (1) | Reial Societat | |

### Segona Divisió

| Temporada | Entrenador | Club | Punts |
| 2005-06 | Unai Emery (1) | Lorca Deportiva CF | 76 |
| 2006-07 | Unai Emery (2) | UD Almeria | 78 |
| 2007-08 | Manuel Preciado (1) | Real Sporting de Gijón | 77 |
| 2008-09 | Marcelino García Toral (1) | Reial Saragossa | 78 |
| 2009-10 | Luis García Plaza (1) | Llevant UD | 81 |
| 2010-11 | José Ramón Sandoval (1) | Rayo Vallecano | 85 |
| 2011-12 | Juan Antonio Anquela (1) | AD Alcorcón | 84 |
| 2012-13 | Fran Escribá (1) | Elx Club de Futbol | 293,5 |
| 2013-14 | Gaizka Garitano (1) | SD Eibar | 272 |
| 2014-15 | Abelardo Fernández (1) | Sporting de Gijón | 287.5 |
| 2015-16 | Asier Garitano (1) | CD Leganés | 266.5 |
| 2016-17 | López Muñiz (1) | Llevant UE | 78 |
| 2017-18 | Joan Francesc Ferrer "Rubi" (1) | SD Huesca | 76 |
| 2018-19 | Diego Martínez Penas (1) | Granada CF | 80 |
| 2019-20 | Míchel Sánchez (1) | SD Huesca | 72 |
| 2020-21 | Luis García Plaza (2) | RCD Mallorca | |
| 2021-22 | Joan Francesc Ferrer "Rubi" (2) | UD Almeria | |
| 2022-23 | Rubén Albés Yáñez (1) | Albacete Balompié | |

## Referències

* ↑ «Los hombres que llevaron al Madrid a lo más alto» (en castellà). Arxivat de l'original el 2015-04-21. [Consulta: 22 abril 2011].
# Twiggy

Twiggy, nascuda Lesley Hornby i actualment coneguda pel seu nom de casada, Twiggy Lawson (Neasden, Londres, 19 de setembre de 1949), és una model, actriu i cantant anglesa. Als 16 anys esdevingué la principal model juvenil britànica. Fou coneguda aleshores pel seu aspecte androgin, ulls grans, pestanyes llargues, constitució molt prima i cabell curt. El 1966 fou anomenada "el rostre del 1966" pel diari Daily Express i "dona britànica de l'any". El 1967 va treballar com a model a França, el Japó i els Estats Units, i va ocupar les portades de Vogue i d'altres revistes. Fou famosa arreu del món. Twiggy és recordada com la primera top model internacional, i com la icona de la moda dels anys seixanta i setanta del segle xx.
Twiggy personificà l'època del Swinging London i desfilà amb mini per a la dissenyadora Mary Quant: el seu cos d'adolescent amb una silueta filiforme, el seu pentinat amb la ratlla al costat, com un noi, i la seva joventut van ajudar a fer de Londres una capital de la moda. Quan va visitar el Japó el 1967 va provocar una expansió extraordinària de la moda de la mini en aquell país.
Després de quatre anys fent de model, Twiggy es va retirar el 1970 tot dient: "No pots ser un penjarrobes tota la vida!". A partir d'aquí, també va tenir una reeixida carrera com a actriu, i fins i tot fou cantant.
Twiggy va tenir el seu propi programa de televisió, Twiggy's People, on entrevistava celebritats, i va fer de jurat en el reality show America's Next Top Model. El 1998, la seva autobiografia, Twiggy in Black and White, fou un dels llibres més venuts. Des del 2005, ha tornat a fer de model.

## Premis i nominacions

* 1972. Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per The Boy Friend
* 1972. Globus d'Or a la millor promesa femenina per The Boy Friend

## Referències

* ↑ Les millors models de tots els temps: #7 Twiggy Harper's Bazaar. (anglès)
* ↑ Roberts, Yvonne «Les armes de Twiggy». The Guardian [Londres], 02-11-2005. (anglès)
* 1 2 «Web oficial de Twiggy». Twiggylawson.co.uk, 19-09-1949. Arxivat de l'original el 2012-10-10. [Consulta: 1r maig 2010]. (anglès)
* 1 2 «Biografia de Twiggy a The biography channel». Thebiographychannel.co.uk. Arxivat de l'original el 2010-06-26. [Consulta: 1r maig 2010]. (anglès)
* ↑ «El rostre del 66». BBC News, 29-07-2005 [Consulta: 1r maig 2010]. (anglès)
* ↑ «La moda al Japó». Ministeri d'Afes Estrangers del Japó. Arxivat de l'original el 2008-12-07. [Consulta: 6 gener 2009].(japonès)
* ↑ Slater, Anna «Twiggy als 60 anys: la model súperprima que va assolir la fama els anys seixanta ha estat vençuda finalment per l'edat. Anna Slater en recopila els èxits, les tragèdies i les anècdotes». Independent on Sunday, 13-09-2009, p. 48 [Consulta: 2 gener 2010]. (anglès)
* ↑ Jane Gordon «Entrevista exclusiva a Twiggy: 'Fer-se gran no vol dir que una dona no pugui ser bonica, independent i única'». Dailymail.co.uk [Londres], 14-09-2008 [Consulta: 1r maig 2010]. (anglès)

## Enllaços externs

* Web oficial
* Twiggy a Fashion Model Directory (anglès)
# Trivigliano

Trivigliano és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 60 km a l'est de Roma i a uns 20 km al nord-oest de Frosinone.
Trivigliano limita amb els municipis d'Alatri, Ferentino, Fiuggi, Fumone, Guarcino i Torre Cajetani.
A 1 de gener de 2019 tenia 1.665 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Triveni

Triveni és el nom d'un lloc del Rajasthan al districte de Bhilwara, a 40 km a l'est de Bhilwara, a la carretera a Kota (ciutat), on es troben les aigües de tres rius, el Bard, el Menali i el Badacch. El punt concret és conegut com a Triveni Chauraha. Just a la riba hi ha un antic temple de Xiva que queda submergit per l'aigua al tempos de les pluges. Al festival de Poornima, d'Amawas, i dels mesos Kartik i Magh, arriba poble de llocs llunyans per banyar-se en aquestes aigües considerades sagrades. Durant la festa de Shivratri, s'organitza una gran mela (nom sànscrit equivalent a reunió; generalment s'aplica a fires, reunions religioses i reunions comercials); la gent també ve per dipositar les restes dels seus parents difunts en aquestes aigües sagrades.
El mateix nom porta un lloc a Bengala Occidental al districte d'Hooghly, on convergeixen els rius Bhagirati, Yamuna i Sarawati. La regió amb Triveni (coneguda pels musulmans com Firuzabad pel sultà Firuz Shah 1301-1322) fou conquerida per Zafar Khan Ghazi al final del segle xiii. La creació del port d'Hooghly al segle xvi amb l'arribada de comerciants europeus, i després de Calcuta, va fer perdre importància a Triveni

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Enciclopèdia de l'Islam, s.v. Tribeni, X, 616 i 617
# Tubert

Tubert (en llatí Tubertus) era un cognomen que va usar la gens Postúmia, d'origen patrici.
Els personatges més destacats d'aquesta família van ser:
* Publi Postumi Tubert, cònsol el 505 aC i el 503 aC
* Aule Postumi Tubert, magister equitum el 433 aC i dictador el 431 aC

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1180.
# Tubi TV

Tubi TV és un servei de vídeo a la carta gratuït (i requerint registre), propietat de l'empresa del mateix nom que alhora pertany a l'empresa estatunidenca AdRise (amb seu a San Francisco). El model de negoci es basa en els anuncis. I se centra sobretot a portar les produccions de Hollywood als usuaris, en compte de produir contingut original. El servei s'accedeix tant via web com a través d'aplicacions per a mòbils, consoles i televisió.
A finals del 2011, el servei va aparèixer amb el nom d'AdRise com a plataforma d'anuncis per televisions intel·ligents i altres aparells similars. Un dels fundadors i cap executiu és Farhad Massoudi. Més endavant, el 2014, canvià de negoci, convertint-se en servei de vídeos a la carta. El 2015 va rebre inversions de Paramount Pictures, Metro-Goldwyn-Mayer i Lionsgate, cosa que comporta que productes d'aquestes empreses s'emetin a Tubi TV. A més, té tractes amb unes 200 empreses que li subministren continguts. L'empresa competeix especialment contra els negocis de subscripció.
L'empresa trobà que els usuaris són principalment de la Generació Y i hi ha tant homes com dones.

## Qüestions de privacitat

Una tesi publicada el 2016 sobre la privacitat d'aplicacions de serveis de vídeo a la carta trobà que Tubi TV en la seua aplicació per a Android filtrava localitzacions, text de cerca i l'adreça MAC a terceres organitzacions.

## Referències

* 1 2 Flint, Joe «Tubi TV Strikes Content Deal with Paramount Pictures». The Wall Street Journal, 12-03-2015 [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ Lawler, Ryan «AdRise Raises $2 Million From Foundation Capital To Put Video (And Ads) On More Connected TVs». TechCrunch, 16-10-2012 [Consulta: 6 juny 2018].
* 1 2 3 4 Perez, Sarah «Tubi TV Grabs $6 Million From MGM, Lionsgate And Others For Its Free, Ad-Supported Streaming Service». TechCrunch, 19-11-2015 [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ Guza, 2016, p. 11.
* ↑ Green, Alisha «As Netflix and Amazon produce their own shows, free streaming service Tubi focuses on bringing traditional Hollywood to viewers». San Francisco Business TImes, 30-05-2018 [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ Roettgers, Janko «Tubi TV Starts Streaming Some of Hulu’s Catalog for Free on Web and Mobile». Variety, 07-05-2017 [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ Clancy, Michelle «adRise launches Tubi TV for free VOD». Rapid TV News, 18-04-2014 [Consulta: 6 juny 2018]. Arxivat 10 August 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Flood, Vincent «AdRise Launch RTB-Based Connected TV Ad Platform». VideoAdNews, 15-03-2012 [Consulta: 6 juny 2018]. Arxivat 2 October 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-10-02. [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ Guza, 2016, p. 22, 27.

## Bibliografia

* Guza, Matthew Thomas. Transitioning the Traditional Business Model for Television: Personal Data Sharing by Streaming Video Mobile Apps (Tesi), 2016.
# Tuberoschistura cambodgiensis

Tuberoschistura cambodgiensis és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes. Va ser descrit per Maurice Kottelat el 1990.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.
* 16 radis tous a l'aleta dorsal i 8 a l'anal.
* Presenta unes grans taques fosques sobre un fons gairebé blanc.
* Es diferencia de Tuberoschistura baenzigeri per tindre 12 1/2 radis ramificats a l'aleta dorsal (vs. 9-10 1/2), l'anus situat a sota dels radis ramificats núms. 6 i 7 de l'aleta dorsal i la distància des de l'anus fins a l'origen de l'aleta anal menor que la longitud de la base de l'aleta dorsal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical que es troba a Àsia a la conca del riu Mekong a Cambodja.

## Amenaces

Les seues principals amenaces són la desforestació i les pràctiques agrícoles gens sostenibles.

## Referències

* ↑ Kottelat, Maurice. Indochinese nemacheilines : a revision of nemacheiline loaches (Pisces:Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia, and southern Viet Nam (en anglès). München: Pfeil, 1990, p. 1-262. ISBN 3-923871-47-3.
* 1 2 3 Casal, Christine Marie V.; Bailly, Nicolas. «Tuberoschistura cambodgiensis Kottelat, 1990» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Kottelat, Maurice «Tuberoschistura cambodgiensis: Kottelat, M.» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2012. IUCN, 12-01-2011. DOI: 10.2305/iucn.uk.2012-1.rlts.t188078a1851531.en.

## Bibliografia

* Doi, Atsushi «A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia». Japanese Journal of Ichthyology, 44, 1, 1997, pàg. 1-33.
# Unió de Treballadors Cristians de Catalunya

Unió de Treballadors Cristians de Catalunya (UTCC) fou un sindicat fundat a Barcelona el 26 d'octubre de 1934, de la unió de diverses Federacions Catòlico-Agràries (fundades el 1917). La presidia Enric Escamilla i Pich i políticament era subordinada a Unió Democràtica de Catalunya. L'any 1935 comptava amb 3.000 afiliats i el seu portaveu era el setmanari Defensa Obrera, bilingüe, editada pel dirigent del partit Arcadi de Larrea i Palacín.
Ideològicament es posicionava a la doctrina social de l'Església catòlica, essent-ne un antecedent de la democràcia cristiana de la postguerra. Per aquest motiu quan esclatà la guerra civil espanyola fou dissolt, malgrat la seva lleialtat al govern de Lluís Companys, i els seus membres més destacats (J. Farré i Escamilla, T. Porta, M. Surribas i Zanuy) perseguits per ambdós bàndols.
# Cabañas de Yepes

Cabañas de Yepes és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Ocaña, Dosbarrios i Huerta de Valdecarábanos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 264 | 258 | 253 | 249 | 258 | 258 | 255 | 267 | 274 | 265 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Ángel Fernández de Vega Martín-Tembleque | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Ángel Fernández de Vega Martín-Tembleque | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Ángel Fernández de Vega Martín-Tembleque | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Ángel Vega Cazorla | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Ángel Vega Cazorla | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Ángel Vega Cazorla | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Ángel de Vega Cazorla | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Ángel de Vega Cazorla | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* Diputació de Toledo
# Matej Gnezda

Matej Gnezda (12 de gener de 1979) és un ciclista eslovè, professional des del 2005 fins al 2012. Ha guanyat diverses curses d'un sol dia.

## Palmarès

* 2007
** 1r al Banja Luka-Belgrad I
* 2010
** 1r a la Poreč Trophy
** 1r al Gran Premi Kranj

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Aubigny-au-Bac

Aubigny-au-Bac és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.023 habitants. Limita al nord amb Bugnicourt, al nord-est amb Fressain, a l'est amb Féchain, al sud-est amb Fressies, al sud amb Aubencheul-au-Bac, al sud-oest amb Oisy-le-Verger i a l'oest amb Brunémont.
Pertanyia als Països Baixos espanyols fins al Tractat dels Pirineus el 1659.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2019 |
| 1.065 | 1.063 | 1.077 | 1.022 | 1.018 | 1.048 | 1.023 | 1.166 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||
# Dozza

Dozza (en dialecte romanyol: Dòza) és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Bolonya (antiga província de Bolonya), a la regió italiana d'Emília-Romanya.
L'1 de gener de 2018 tenia 6.588 habitants.
Dozza és conegut per la seva festa de la paret pintada, que té lloc cada dos anys al setembre. Durant aquest festival, famosos artistes nacionals i internacionals pinten obres permanents a les parets de les cases.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 16 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Dozza - Lloc web oficial (italià)
* Galeria de fotos de cases pintades de Dozza (anglès)
# Campisábalos

Campisábalos és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolución demográfica (INE) :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 58 | 66 | 71 | 64 | 54 | 56 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# CMD

CMD té els següents significats:
* Lakas–CMD (del seu nom en anglès Lakas-Christian Muslim Democrats), partit polític de les Filipines
* Diagrama Color-Magnitud (del seu nom en anglès Color-Magnitude Diagram), diagrama de la relació entre magnitud absoluta i tipus espectral de les estrelles
* Creative Micro Designs, empresa informàtica estatunidenca, de productes per al Commodore 64
* Comandament (tecla), tecla de combinació dels ordinadors Apple Macintosh
* cmd.exe, intèrpret d'ordres en Windows
* .cmd també és l'extensió dels arxius executables escrits en CP/M-86
# Ubaghara

L'ubaghara és una llengua que es parla al sud-est de Nigèria, a la LGA d'Akampka, a l'estat de Cross River.
L'ubaghara és una llengua que forma part del grup lingüístic de les llengües ubaghara-kohumono juntament amb les llengües del sub-grup de les llengües kohumono: l'agwagwune, el kohumono i l'umon. Totes elles es parlen al sud-est de Nigèria.

## Ús i dialectologia

L'ubaghara és una llengua desenvolupada (5). Està estandarditzada i gaudeix d'un ús vigorós. Té fragments de la bíblia traduïts (1884-1991). Segons l'ethnologue, el 1985 hi havia 30.000 parlants d'ubaghara.
Els dialectes de l'ubaghara són el biakpan(24.000 parlants, 1985), l'etono, l'ikun, l'ugbem, i l'utuma. (Crozier and Blench, 1992).

## Població i religió

El 88% dels 52.000 ubaghares són cristians; d'aquests, el 70% són protestants, el 15% són catòlics i el 15% pertanyen a esglésies cristianes independents. El 12% dels ubaghares restants creuen en religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 ubaghara al joshuaproject
* 1 2 3 ubaghara a l'ethnologue
* ↑ llengües ubaghara-kohumono a l'ethnologue
# Corrent de Kuroshio

El corrent de Kuroshio (també conegut com a Kuro-Shiva o corrent del Japó) és un corrent oceànic que flueix des de l'est de les costes japoneses en direcció nord-est i que creua l'oceà Pacífic. Forma part del corrent del Pacífic Nord circular que gira en sentit de les agulles del rellotge al sud del corrent subàrtic. Es tracta d'un corrent no molt ample, d'aigües ràpides i càlides. A la seva temperatura relativament elevada es deu la seva pobresa en nutrients i, conseqüentment, de vida marina, raó per la qual les seves aigües mostren el característic color blau fosc de les aigües oceàniques de baixa productivitat que li donen el seu nom: Kuroshio (黒 潮) significa aigua marina negra o corrent negre en japonès.
El corrent de Kuroshio inicia el seu recorregut en el lloc on el Corrent Nord Equatorial del Pacífic (NEC) s'aproxima a les Filipines i es desdobla. Passa entre l'arxipèlag Ryukyu i Kyūshū formant l'anomenat meandre de la mar de la Xina Oriental i continua a través de l'estret de Tokara girant bruscament en direcció cap al nord i allà, quan la velocitat del corrent està en el seu apogeu, es bifurca en un corrent allunyat de les costes del Japó i un altre de més sinuós i complex que es manté més o menys a prop del litoral fins que tots dos braços es reuneixen aproximadament als 141° de longitud est i 35° de latitud nord. Llavors la Kuroshio gira cap a l'est allunyant-se de la costa japonesa i es converteix en l'anomenada extensió de Kuroshio que adquireix molta força i mostra gran inestabilitat fins a arribar a la cadena de muntanyes volcàniques submarines anomenades Monts submarins Emperador on es dispersa en múltiples corrents secundaris, alguns dels quals entraran a formar part del corrent del Pacífic Nord.

## Referències

* ↑ Tangdong, Qu; Roger, Lukas «The Bifurcation of the North Equatorial Current in the Pacific» (en anglès). AMS Jounals On Line. American Meteorological Society, 01-01-2003. DOI: 10.1175/1520-0485(2003)033<0005:TBOTNE>2.0.CO;2.
# El Vilar (Arbúcies)

El Vilar és una masia d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Vilar és un gran casal de dues plantes i golfes, vessants a laterals i cornisa catalana. Està ubicat en una zona de mitja muntanya, a 558 metres d'alçada. Això explica que presenti una estructura arquitectònica adaptada al pendent natural. L'edificació segueix una orientació est-oest.
L'accés principal ubicat a la cara est dona pas a un vestíbul, que distribueix diferents estances a la planta baixa: cuina, menjador i corts. En el pis de dalt, en l'actualitat molt reformat, s'hi ubicaven els dormitoris.
A les diferents façanes, destaquen diverses finestres d'arc conopial que amb les reformes han estat canviades de lloc i recol·locades en una restauració recent, que tanmateix no afectà l'estructura original de l'edifici. La part que es veu tan sols arribar a la casa presneta una finestra gòtica de tres arquets i diverses d'arc conopial. A la part superior hi ha dues petites obertures triangulars amb rajol que corresponen a les golfes.
El parament és sense arrebossar, de pedra vista. A la part de darrere s'afegeixen altres dependències i cal destacar-ne una a l'altre costat del camí, de construcció més moderna, amb les obertures rematades amb rajol. S'utilitza com a garatge i magatzem.

## Història

Documentat al 1255 i format per 4 masos: El Vilar, Boscà de Vilar, Sobirà de Vilar i Viola o el llogaret encara existent de cal Monjo. Destaca també la concessió d'un empriu de fer llenya, rama i pastura a la muntanya de l'Arenys per part de l'Abad del monestir de Breda l'any 1290 (Fons El Vilar MEMGA).
En el segle xiv la propietat del mas es consolida i s'engrandeix amb l'adquisició per compra en subhasta del mas Sobirana del mateix veïnat. Al segle xv es compren un seguit de terres que augmenten encara més la propietat. El mas diversifica la seva explotació en diferents sectors, essent la ramaderia i l'explotació forestal els més representatius, i que es mantingueren fins a la primera meitat del segle xx.
El trobem documentat en el Fogatge de la Batllia de n'Orri de 1497 i 1515. També ens apareix en el Manual del Regàs en actes de pagaments de censos de 1565. Documentat també en el Cadastre de 1743, quan Josep Vilar declara dues cases, i en el de 1800. També s'esmenta en el llistat de les cases de pagès del rector de l'any 1826.
En el padró de 1883 apareix habitada per una família d'11 persones, en el padró de 1940 la trobem habitad aper una família de 9 membres.
I en l'amillarament de 1935 apareix com a propi d'Aleix Pons Cambrerol, qui declara els següents límits: a orient amb terres de Ramon Vendrell, a migdia amb el mas Coll de Te, a ponent amb la riera de les Truites i a nord amb el mas Perich.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «El Vilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].