OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rodatge

El rodatge (també coneguda com a filmació) és la fase de la producció en la qual es filma la pel·lícula, amb actors en el set i càmeres rodant, a diferència de la preproducció i la postproducció.
El rodatge és gairebé sempre la fase més costosa de la producció cinematogràfica perquè en aquesta etapa s'estableixen els salaris de l'actor, del director i l'elenc, així com els costos de certs sets, suports, i el set d'efectes especials. El seu començament en general marca un punt de no-retorn per als financers, ja que fins que estigui completa és poc probable que hi hagi prou material filmat per lliurar un producte final necessari per recuperar els costos. Si bé és comú que una pel·lícula perdi el seu estat de llum verda durant la preproducció -per exemple, perquè un membre important de l'elenc abandona el paper- que és extremament rar per les finances que han de retirar una vegada que la filmació ha començat.

## Referències

* ↑ Lee, John J. Jr.; Gillen, Anne Marie. The Producer's Business Handbook: The Roadmap for the Balanced Film Producer (en anglès). Focal Press, 1 de novembre de 2010, p. 218–. ISBN 9780240814636 [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ Kelly Crabb. The Movie Business: The Definitive Guide to the Legal and Financial Secrets of Getting Your Movie Made (en anglès). Simon and Schuster, 2005, p. 276. ISBN 0743264924 [Consulta: 4 juny 2015].
# Josep Artigas Morraja

* Aquest article tracta sobre un esportista. Si cerqueu el ceramista, vegeu «Josep Llorens i Artigas».
Josep Artigas Morraja (Terrassa, 31 d'octubre de 1923 - Terrassa, 8 de gener de 2011) fou un jugador català de futbol que destacà per la seva gran qualitat i la seva capacitat de lideratge.

## Trajectòria

Inicià la seva carrera al Terrassa FC, passant després pel FC Barcelona Amateur i pel Girona FC. Va arribar al RCD Espanyol l'any 1947, on va jugar durant 8 temporades. Va jugar en la posició d'organitzador de l'equip català entrenat per Alejandro Scopelli, junt amb Francesc Xavier Marcet. Jugà un total de 152 partits oficials a l'equip. Es retirà el 1956 després de jugar la darrera temporada al Cadis.
Va jugar un partit amistós amb la selecció espanyola a Dalymount Park (Dublín) contra Irlanda, i dos amb la selecció catalana l'any 1950.
El seu germà Manel Artigas Morraja també fou futbolista.

## Referències

* ↑ Diari Marca (Madrid). 2/4/1953, pàgina 2
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Mor Josep Artigas, mite del futbol terrassenc Aterrassa.cat via naciodigital.cat
* ↑ «Primero los conejos, después el balón». Mundo Deportivo, 19-12-2004. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Fitxa d'Artigas». hallofameperico. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ Josep Artigas Morraja a BDFutbol
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ Manel Artigas Morraja a BDFutbol

## Enllaços externs

* Biografia
# Rock and Roll Over

Rock and Roll Over és el cinquè àlbum d'estudi de la banda Kiss.

## Llista de cançons

* I Want You – 03:02
* Take Me – 02:53
* Calling Dr. Love – 03:41
* Ladies Room – 03:25
* Baby Driver – 03:39
* Love 'Em and Leave 'Em – 03:41
* Mr. Speed – 03:19
* See You in Your Dreams – 02:31
* Hard Luck Woman – 03:32
* Makin' Love – 03:12
# Tit Vini (polític)

Tit Vini (en llatí Titus Vinius) era un polític romà que va viure al segle i aC.
Durant el Segon Triumvirat va ser proscrit, l'any 43 aC. La seva dona Tanúsia el va aconsellar d'amagar-se i així ho va fer, posant-se dins d'un cofre a la casa del seu llibert Filopemen, i va fer creure que havia mort. Més tard va obtenir el perdó d'Octavi (August) que va elevar a Filopemen al rang eqüestre per la seva fidelitat al seu antic amo, segons expliquen Suetoni i Dió Cassi.

## Referències

* ↑ 1.T. Vinius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1262
# Musaranya de Radde

Sorex raddei és una espècie de musaranya que es troba a Armènia, l'Azerbaidjan, Geòrgia, Rússia i Turquia.
Ocupa boscos humits a les ribes de rius i llacs cobertes de vegetació herbàcia espessa, i en general hàbitats rocosos en boscos de mitja muntanya, tot i que s'ha trobat des del nivell del mar fins a 2.400 metres d'altitud. El seu principal aliment són els cucs de terra i els insectes.
Cria fins a tres vegades a l'any, en qualsevol època, però sobretot a final de primavera i principi d'estiu.
Fou anomenada en honor del naturalista i explorador alemany Gustav Radde.

## Referències

* 1 2 3 Bukhnikashvili, A.; Kryštufek, B. 2008. Sorex raddei. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>. Consultat el 30 d'agost de 2014.
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, p. 334 i 335, «Radde».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.
# Louis Lefébure de Fourcy

Louis Lefébure de Fourcy (Port-au-Prince, 25 d'agost de 1787 - París, 12 de març de 1869) fou un matemàtic francès, conegut pels seus llibres de text.

## Vida i Obra

Nascut al actual Haití (abans colònia francesa), marxa amb la seva mare a Nantes quan tenia dos o tres anys. El seu pare, arruïnat, morirà a Haití el 1794, sense haver tornat a veure la seva família. Estudia de becari al Col·legi de la Marina i les Colònies, fins que el 1803 ingressa a l'École Polytechnique. En graduar-se, entra a l'Escola d'Artilleria de Metz, però ho deixa aviat, ja que no té intenció de seguir la carrera militar.
El 1807 comença la seva col·laboració com a professor ajudant a l'École Polytechnique que ja no deixarà fins a la seva jubilació, passant per diversos càrrecs docents. També ho compagina amb classes de matemàtiques al Liceu Louis-le-Grand (on serà professor dels germans Eugene i Victor Hugo) i a la Facultat de Ciències de la universitat de París (a partir de 1825 com a suplent de Lacroix i com a titular a partir de la mort d'aquest el 1843).
A partir de 1827 escriu una sèrie de manuals que es convertiran en estàndards surant tot el segle XIX: Leçons de géométrie analytique, Traité de géométrie descriptive, Leçons d'algèbre, Éléments de trigonométrie, Théories du plus grand commun diviseur algébrique et de l'élimination entre deux équations à deux inconnues.
El 1861 li concedeixen una jubilació no sol·licitada de l'École Polytecnique i el 1863 es jubila voluntàriament de la Facultat de Ciències. La seva dona, amb qui havia tingut dos fills, Michel-Eugene i Charles (que també seran destacats científics), mor l'any següent.
Lefébure de Fourcy va morir el 1869, el seu elogi fúnebre al cementiri de Montparnasse el llegeix J.A. Serret.

## Referències

* ↑ L'any 1998 les seves despulles van ser traslladades al ossari del Cementiri del Père-Lachaise.
* ↑ Brasseur, pàgina 1.
* ↑ Grattan-Guinness, pàgines 235-236.
* ↑ Brasseur, pàgina 2.
* ↑ 4a edició de 1840; Gilain, pàgina 63.
* ↑ 2a edició de 1835; Gilain, pàgina 63.
* ↑ Brasseur, pàgina 3.

## Bibliografia

* Brasseur, Roland «Louis Lefébure de Fourcy» (en (francès)). Bulletin de l'Union des professeurs de spéciales, gener. ISSN: 1143-0559.
* Gilain, Christian. «Le théorème fondamental de l'algèbre et la théorie géométrique des nombres complexes au XIX siècle». A: Le nombre: une hydre à n visages (en (francès)). París: Éditions de la maison des sciences de l'homme, 1997, p. 51-74. ISBN 2-7351-0763-9.
* Grattan-Guinness, Ivor «The "Ecole Polytechnique", 1794-1850: Differences over Educational Purpose and Teaching Practice» (en (anglès)). The American Mathematical Monthly, Vol. 112, Num. 3, 2005, pàg. 233-250. ISSN: 0002-9890.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Louis Lefébure de Fourcy» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Neo Rauch

Neo Rauch (18 d'abril de 1960, en Leipzig) és un pintor alemany contemporani.

## Biografia

Rauch va estudiar pintura a la Facultat de Gràfica i Art del Llibre de Leipzig, del 1981 al 1986, amb Arno Rink. De 1986 a 1990 va ser estudiant de màster amb Bernhard Heisig. Assistent d'Arno Rink a l'Acadèmia de Leipzig de 1993 a 1998, va ser professor de la universitat, del 2005 al 2009, i, del 2009 al 2014, professor honorari.
Rauch està casat amb la pintora Rosa Loy i viu a Markkleeberg, prop de Leipzig. Tenen un fill adult. Rauch treballa a l'antic Leipziger Baumwollspinnerei (fitura de cotó).

## Obra

Rauch pertany a la Nova Escola de Leipzig. Les seves pintures estan influenciades pel surrealisme, especialment Giorgio de Chirico i René Magritte, i el realisme socialista i els muralistes mexicans de mitjans del segle XX, soscavant la intersecció de la seva història personal amb la política d'alienació industrial.
La seva obra, molt valorada en el mercat i presentada en nombroses exposicions internacionals, va ser exposada a la Biennal de Venècia l'any 2001.

## Referències

* ↑ «Neo Rauch».

## Enllaços externs

* Walter, Ingo F. (editor), Arte del siglo XX, Taschen. ISBN 3-8228-6805-1
* Biografia a Los maestros de la pintura occidental, Taschen, 2005, ISBN 3-8228-4744-5
# Rodani de Tolosa

Rodani de Tolosa (Rhodanius, Rhodanus, Rodanus, Rodanos, Rotanus, Throdanius, Rhodanusius) fou un bisbe de Tolosa que exercia vers la meitat del segle iv. Va anar al concili de Milà del 355 i un Rodani signa la condemna d'Atanasi d'Alexandria, però junt amb Hilari de Poitiers es va oposar en un concili a la política favorable als arrians de l'emperador Constanci II; aquest concili havia de ser el concili d'Arle del 353 o el concili de Milà del 355, o bé el sínode de Besiers del juny del 356. Fou enviat a l'exili per Constanci II junt amb el bisbe (papa) Liberi I de Roma i Hilari de Poitiers vers el 358. L'emperador va perseguir a l'església de Tolosa. Va morir al seu exili de Frígia en data desconeguda. En tot cas no va assistir al concili de Selèucia d'Isàuria del 27 al 30 de setembre del 359.

## Referències

* Patrice Cabau, Les évêques de Toulouse (IIIe-XIVe siècles) et les lieux de leur sépulture, Mémoires de la Société archéologique du Midi de la France, 59 (1999), p. 123-162. Detalls i correccions cronològiques a Arxivat 2006-11-26 a Wayback Machine.
# Jordi I Dadiani

Jordi I Dadiani fou mtavari de Mingrèlia cap al 1300 i fins al 1323. Succeí al seu pare Tsotne Dadiani, que el va associar al govern. El 1320 es va fer independent. Va morir el 1323 i el va succeir el seu fill Mamia I Dadiani.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia
# Rudolf de Fulda

Rudolf de Fulda (c. 800 - 865) fou un monjo benedictí, hagiògraf i teòleg alemany de l'Abadia de Fulda.

## Biografia

Alumne de Raban Maur, Rudolf es convertí en bibliotecari de l'abadia de Fulda el 812, i col·laborà en la redacció dels Annales fuldenses, dels quals escrigué la segona part.
Envers el 822, l'abat Raban Maur el nomenà sotsdiaca de les escoles de l'abadia. Fou ordenat sacerdot el 827 i s'encarregà de l'edició de diversos texts.
Quan el 847 el seu mestre Raban Maur és escollit bisbe de Magúncia a Renània, l'acompanyà, tot i que tornà de seguida a Fulda, època en què començava a interessar-se per la poesia.
Del 864 al 865 redactà una introducció de Translatio Sancti Alexandri, obra essencial del monjo Meginhard consagrada a la translació de Walbraht, un nebot de Widukind de Saxònia, de les restes del màrtir Alexandre de Roma a Wildeshausen. La introducció descriu la societat pagana saxona i s'inspirà en la Germania de Tàcit.

## Obres

* Annales fuldenses, començats per Einhard i continuats per Rudolf
* Vita Leobae Abbatissae Biscofesheimensis, biografia de Santa Lleoba de Tauberbischofsheim.
* Miracula sanctorum in Fuldenses ecclesias translatorum
* Translatio sancti Alexandri Wildeshusam anno 851
# Pla d'en Puigverd

El Pla d'en Puigverd és un pla que es troba als municipis de Montoliu de Segarra i Montornès de Segarra a la comarca de la Segarra.
# Tekla Bądarzewska-Baranowska

Tekla Bądarzewska-Baranowska (Varsòvia, 17 de setembre de 1823 - Varsòvia, 29 de setembre de 1861) va ser una compositora polonesa.
Segons algunes fonts, Tekla Bądarzewska va néixer l'any 1829 a Mława o l'any 1834 a Varsòvia. Es va casar amb Jan Baranowski i van tenir cinc fills durant els seus nou anys de matrimoni. Bądarzewska-Baranowska va morir el 29 de setembre de 1861 a Varsòvia. La seva tomba al cementiri Powązki presenta una dona jove amb un rotlle de papers de música amb el títol La prière d'une vierge ('La pregària d'una verge'). Un cràter de Venus porta el nom d'aquesta compositora.

## La pregària d'una verge

Bądarzewska va escriure unes 35 composicions curtes per a piano; de totes, la més famosa de llarg és l'anomenada Modlitwa dziewicy, Op. 4 (La pregària d'una verge, en francès: La prière d'une vierge), que va ser publicada l'any 1856 a Varsòvia, i posteriorment com a suplement a la Revue et gazette musicale de Paris l'any 1859.
La composició és una peça curta de piano per a pianistes de nivell mitjà, amb una melodia romàntica.
El músic estatunidenc Bob Wills va arranjar la peça a l'estil de swing i va escriure una lletra per a l'arranjament. La va enregistrar el 1935 amb el títol "Maiden's Prayer" (Pregària d'una verge). Més tard esdevingué un estàndard, enregistrat per molts artistes de country.
Un fragment de l'òpera de 1930 Rise and Fall of the City of Mahagonny (Ascens i caiguda de la ciutat de Mahagonny) de Kurt Weill i Bertolt Brecht, concretament l'escena 9a de l'acte 1r, està basat satíricament en una paràfrasi pianística de la peça.

## Referències

* ↑ Tekla Bądarzewska-Baranowska, Towarzystwo Przyjaciół Warszawy (plonès).
* ↑ «"Tekla Badarzewska-Baranowska"». Arxivat de l'original el 2007-10-16. [Consulta: 30 maig 2016]. (German)
* ↑ "'A Maiden's Prayer': A call to dump all our garbage" Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine. per Leo Maliksi (7 d'octubre de 2008)

## Enllaços externs

* Partitures de Tekla Bądarzewska-Baranowska a la International Music Score Library Project
* "The Maiden's Prayer" (3:35) a YouTube
* Pàgina web dedicada a la compositora, en llengua polonesa
# Mzoura

Mzoura (àrab امزورة) és una comuna rural de la província de Settat de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.525 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Lucas Matías Licht

Lucas Matías Licht (Rosario, 6 d'abril de 1981) és un futbolista argentí que juga actualment al Gimnasia de la Plata.

## Referències

* ↑ «#25 Lucas Licht». transfermarkt.es. [Consulta: 16 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Lucas Matías Licht, Fitxa a Soccerway
# Nevado Mismi

El Nevado Mismi és una muntanya volcànica andina de 5.597 metres d'altitud al departament d'Arequipa del Perú. El Nevado Mismi és a uns 160 km a l'oest del llac Titicaca i a 700 km al sud-est de Lima, a la regió d'Arequipa. És un dels punts més alts del Canó Colca hi té diverses glaceres al seu cim. Una petita glacera del Nevado Mismi s'ha identificat, l'any 1996, com la font més allunyada (naixement) del riu Amazones; això es va confirmar l'any 2001 i una vegada més el 2007. Les aigües del Nevado Mismi flueixen dins les Quebradas Carhuasanta i Apacheta, el qual va a parar al riu Apurímac que és afluent del riu Ucayali que més tard s'ajunta al riu Marañón per formar el riu Amazones pròpiament dit.

## Expedició de Cousteau

El 1982 Jean-Michel Cousteau va portar a terme una expedició científica a gran escala d'exploració de l'Amazones des de la seva desembocadura al seu origen es va retransmetre per televisió, durava sis hores, l'any 1983.
Tradicionalment els exploradors i geògrafs definien l'origen d'un riu rastrejant els afluents més llargs fins a arribar al torrent de la capçalera un volum d'aigua que pot canviar molt segons els mesos. En el sistema complex de la conca del riu Amazones hi havia dotzenes de torrents cartografiats que eren candidats a ser l'origen del riu sense un possible consens.
Jean-Michel Cousteau va fer servir un equip internacional d'especialistes i va recórrer gran part de la jungla. A la muntanya del nevado Mismi alpinistes alemanys la van escalar i van trobar que es fonia aigua de les seves glaceres que va resultar ser l'origen del riu Amazones.

## Expedició de la National Geographic Society

El 2001, una expedició de la National Geographic Society descobrí que el torrent Carhuasanta fluint cap al riu Apurímac era l'origen del riu Amazones. Tal cosa es va ratificar per part de científics brasilers el 2007.

## Referències

* ↑ Source of the Amazon River Identified (Jacek Palkiewicz)
* ↑ «Explorers Pinpoint Source of the Amazon». National Geographic News, Dec. 21, 2000.
* ↑ «Amazon river ‘longer than Nile’». BBC News, 16-06-2007.
* ↑ One Cold Day

## Enllaços externs

* Landscapes of the Soul Arxivat 2010-02-26 a Wayback Machine. - photos and story of a solo hike to the Source of the Amazon via the continental divide
# Revolució de les Tulipes

La Revolució de les Tulipes fa referència al derrocament del president Askar Akàiev i el seu govern a la república del Kirguizstan (en l'Àsia central) després de les eleccions parlamentàries del 27 de febrer i del 13 de març de 2005. La revolució perseguia la fi del govern d'Akàiev i la seva família i socis, que segons l'opinió popular s'havien fet cada vegada més corrupte i autoritari. Després de la revolució, Akàiev va fugir al Kazakhstan i Rússia. El 4 d'abril Akàiev va signar la seva declaració de dimissió en presència d'una delegació parlamentària a l'ambaixada del seu país a Moscou, i l'11 d'abril el parlament del Kirguizstan va ratificar la seva dimissió.
En els inicis de la revolució, els mitjans de comunicació es van referir als disturbis com la Revolució "Rosa", "Lemon", de "Seda", o del "Narcís". Però va ser la "Revolució de les Tulipes", un terme que Akàiev va usar en un discurs en què va advertir que cap Revolució de colors tindria lloc al Kirguizstan, i fou el nom que es va acabar adoptant. Aquest nom evocava semblances amb la Revolució de les Roses o la Revolució Taronja, etc., totes elles de caràcter no-violent.
Givi Targamadze, un antic membre de l'Institut de la Llibertat i president del comitè de defensa i seguretat nacional del Parlament de Geòrgia, va consultar a líders de l'oposició ucraïnesa sobre tècniques de lluita no-violenta i més tard va informar els líders de l'oposició kirguís durant la Revolució de les Tulipes.
La Revolució de les Tulipes, però, va tenir alguns incidents violents, el més notable dels quals va ocórrer a la ciutat de Jalal-Abad, on almenys tres persones van morir durant el saqueig que es va estendre per la capital nacional les 24 primeres hores després de la caiguda del govern.

## Referències

* ↑ Pink revolution rumbles on in blood and fury - The Guardian
* ↑ From west to east, rolling revolution gathers pace across the former USSR - The Times
* ↑ «Moscow and multipolarity - The Hindu». Arxivat de l'original el 2006-02-19. [Consulta: 19 juny 2013].
* ↑ GEORGIAN ADVISORS STEPPING FORWARD IN BISHKEK
# Rudolf Wittkower

Rudolf Wittkower (Berlín, 22 de juny de 1901 - Nova York, 11 d'octubre de 1971) va ser un historiador de l'art alemany. Va estudiar un any d'arquitectura a Berlín, per estudiar després Història de l'art a Múnic amb Heinrich Wölfflin, i a Berlín amb Adolph Goldschmidt. Gran expert de l'art italià renaixentista i barroc, va rebre la influència de la iconologia d'Erwin Panofsky i les formes simbòliques d'Ernst Cassirer, desmarcant el formalisme de Wölfflin. Va treballar a l'Institut Warburg d'Hamburg i a Londres. A Born under Saturn: The character and conduct of artists (1963) va plasmar un dels millors tractats sobre l'evolució de la condició social de l'artista, així com el seu caràcter i conducta social.

## Obra

* Architectural Principles in the Age of Humanism (1949)
* Art and Architecture in Italy, 1600-1750 (1958)
* Bernini: The Sculptor of the Roman Baroque (1955)
* Born under Saturn: The character and conduct of artists (amb la seva dona Margot Wittkower, 1963)
* Alegory and the Migration of Symbols (1977)
* Sculpture - Processes and Principles (1977)
# Pietro Nenni

Pietro Sandro Nenni (Faenza, 9 de febrer de 1891 - Roma, 1 de gener de 1980) fou un polític socialista italià. Provinent d'una família de camperols, va ser periodista i posteriorment es va convertir en polític. El 1911 va ser empresonat per organitzar una manifestació en contra de la invasió italiana de Líbia. En la seva estada en la presó va conèixer Benito Mussolini. El 1921 es va afiliar al Partit Socialista Italià (PSI).
El 1922 com a redactor en cap del periòdic Avanti, va atacar durament Mussolini, qui havia arribat aquest mateix any al poder. El periòdic va ser definitivament clausurat el 1926 i Nenni es va exiliar a França, on fou escollit secretari general del PSI. El 1936 va participar en la Guerra Civil Espanyola com comissari polític de la Brigada Garibaldi. Després de la Segona Guerra Mundial i de nou a Itàlia, va ocupar diferents càrrecs governamentals, entre ells els de vicepresident del consell de ministres (1945-1946) i Ministre d'Afers exteriors (1946-1947).
El 1951 va ser guardonat amb el Premi Lenin de la Pau entre els pobles.
Com a conseqüència de la divisió del PSI, Nenni es va quedar al capdavant del bàndol més a l'esquerra, aliant-se amb els comunistes, amb els quals va trencar el 1957 a causa de la invasió d'Hongria. El 1963, la seva entrada com a vicepresident d'un govern de centreesquerra va originar l'escissió de l'ala esquerra socialista que va donar naixement al PSIUP. Després de la reunificació el 1966, va ser elegit president del partit i va ocupar novament el ministeri d'Afers exteriors el 1968. El 1969 va dimitir de tots els seus càrrecs al sortir derrotada en el congrés del partit la seva moció favorable a la continuació de l'aliança de centreesquerra. El 1970, va ser nomenat senador vitalici. Anys més tard va tornar a presidir el Partit Socialista i el 1978 es va presentar amb aquest partit com candidat per a la presidència de la República italiana.

## Referències

* ↑ «Pietro Nenni». Encyclopædia Britannica [Consulta: 16 juliol 2017].
# Màscara de xarxa

La màscara de xarxa és una combinació de bits que serveix per a delimitar l'àmbit d'una xarxa d'ordinadors. La seva funció és indicar als dispositius quina part de l'adreça IP és el número de la xarxa, inclosa la subxarxa, i quina part és la corresponent al host.

## Classes de màscares de xarxa

| Classe | Bits | Octet Inici | Octet Fi | Màscara en decimal | CIDR |
| A | 0 | 0 | 127 | 255.0.0.0 | /8 |
| B | 10 | 128 | 191 | 255.255.0.0 | /16 |
| C | 110 | 192 | 223 | 255.255.255.0 | /24 |
| D | 1110 | 224 | 239 | sense definir | sense definir |
| E | 1111 | 240 | 255 | sense definir | sense definir |

## Enllaços externs

* Como calcular una máscara de subred para TCP-IP (castellà)