OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kenneth Arrow

Kenneth Joseph Arrow (Nova York, EUA 1921 - Palo Alto, 21 de febrer de 2017) fou un economista i professor universitari nord-americà guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques en memòria d'Alfred Nobel l'any 1972.

## Biografia

Va néixer el 23 d'agost de 1921 a la ciutat de Nova York. Va estudiar economia a la Universitat de Nova York, on es graduà el 1940. Posteriorment fou professor d'economia a la Universitat de Chicago i realitzà el doctorat a la Universitat de Colúmbia l'any 1951.

## Estudis econòmics

Les seves principals contribucions han estat en el camp de la teoria de la decisió o Acció racional, especialment en el formulament del teorema d'impossibilitat de la democràcia. Aquest teorema, també conegut com a paradoxa d'Arrow, mostra que no és possible dissenyar regles per a la presa de decisions socials o polítiques que obeeixin a un conjunt de criteris "raonables".
Una altra àrea d'estudi fou l'anàlisi de l'equilibri general en microeconomia, realitzat al costat de Gerard Debreu, que va rebre el Premi Nobel d'Economia per aquest treball el 1983. En aquests estudis Arrow va demostrar per primera vegada de manera formal l'existència d'un equilibri d'un "buidament del mercat", si es compleixen certes hipòtesis restrictives. Aquest treball va ser la primera demostració formal del primer i segon Teorema del Benestar en la teoria de l'equilibri general.
Així mateix va estudiar la funció de producció CES (elasticitat constant de substitució), la introducció dels conceptes de risc moral i selecció adversa, establir les bases per a la teoria de la informació en l'economia i la mesura d'aversió al risc d'Arrow-Platt.
L'any 1972 fou guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques juntament amb John Richard Hicks, pels seus estudis, pioners, sobre l'equilibri general de l'economia.

## Obra publicada

* 1951: Social Choice and Individual Values. Wiley, New York.
* 1954: "Existence of a Competitive Equilibrium for a Competitive Economy". Econometrica 22 (3): 265-90, amb Gerard Debreu.
* 1962: "The Economic Implications of Learning by Doing". Review of Economic Studies 29: 155-73.
* 1963: "Uncertainty and the Welfare Economics of Medical Care". American Economic Review 53 (5): 941-73.
* 1971: Essays in the Theory of Risk-Bearing. North-Holland Pub. Co., Amsterdam.
* 1971: General Competitive Analysis. Holden-Day, San Francisco, amb Frank Hahn.
* 1974: The Limits of Organization. Norton, New York.

## Enllaços externs

* «Kenneth Arrow» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Kenneth Bowersox

Kenneth Dwane "Sox" Bowersox (14 de novembre de 1956) és un oficial de la Marina dels Estats Units, i antic astronauta de la NASA. És veterà de cinc missions del transbordador espacial i una estada de llarga duració a bord de l'Estació Espacial Internacional.
Bowersox va néixer a Portsmouth (Virgínia), però es considera de Bedford (Indiana) com la seva ciutat natal. Quan era petit, la seva família va viure a Oxnard, Califòrnia durant set anys i va assistir a l'elemental de Rio Real. Bowersox és un Eagle Scout i va obtenir una llicenciatura en enginyeria aeroespacial de l'Acadèmia Naval dels Estats Units abans de rebre la seva comissió el 1978. Va assistir en la U.S. Air Force Test Pilot School i es va graduar en classe 85A. Va servir com a pilot de proves en les aeronaus A-7E i F/A-18, i va ser seleccionat com a candidat d'astronauta en el 1987. Bowersox manté el grau de Capità en la Marina dels Estats Units. Bowersox va volar per primer cop com a pilot en les missions del transbordador espacial STS-50 i STS-61, va comandar les missions STS-73, una missió d'investigació de microgravetat i el STS-82, una missió de reparació del Telescopi Espacial Hubble. També es va enlairar en el STS-113 amb Don Pettit i Nikolai Budarin per una estada de llarga duració a bord de l'ISS com a comandant de l'Expedició 6 a l'ISS en el 2002 i 2003, tornant a bord del Soiuz TMA-1 en lloc del Transbordador Espacial com a resultat de la suspensió dels vols arran de l'accident del Transbordador Espacial Columbia disaster, que va tenir lloc durant l'estada de Bowersox a l'estació.
Bowersox es va retirar de la NASA el 30 de setembre de 2006. El 16 de juny de 2009, va ser nomenat vicepresident de la Seguretat d'Astronautes i Assegurament de la Missió a SpaceX. Va ser inclòs en l'Astronaut Hall of Fame el 8 de juny de 2010, quatre dies després del primer llançament amb èxit del coet Falcon 9 de SpaceX.
Es va informar que el 17 de gener de 2012, que Bowersox va deixar SpaceX a finals de desembre de 2011.

## Referències

* ↑ Kruse, Maxine. Bedford. Arcadia Publishing, 2006, p. 117. ISBN 0738540552.
* ↑ Murillo, Sandra «Pupils Feared for Pen Pal in Space». Los Angeles Times, 08-02-2003 [Consulta: 10 juny 2010].
* ↑ «Scouting and Space Exploration». Boy Scouts of America. Arxivat de l'original el 2016-03-03.
* ↑ USAF Test Pilot School 50 Years and Beyond. Privately Published, 1994, p. 240.
* ↑ NASA TV airing U.S. Astronaut Hall of Fame Induction on June 5 http://www.nasa.gov/home/hqnews/2010/jun/HQ_M10-085_Astro_Hall_of_Fame.html Arxivat 2022-08-19 a Wayback Machine.
* ↑ «SpaceX Safety VP Quit Late Last Year» (en anglès). space.com, 17-01-2012. [Consulta: 3 juliol 2013].

## Enllaços externs

* NASA Biography
* Spacefacts biography of Ken Bowersox
* Space.com announcement of Bowersox's resignation from SpaceX
# KV64

KV64, acrònim de l'anglès King's Valley, és una possible tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. La seva existència es va conèixer a l'agost de l'any 2008. Es troba al costat de la tomba de Merneptah i s'especula que està realitzada en l'estil conegut com a ramèssida.
L'equip de l'Amarna Royal Tombs Project, liderat per Carl Nicholas Reeves estava realitzant unes indagacions geofísiques a l'àrea central de la vall el 2006, utilitzant un radar de penetració. En el curs dels treballs es van trobar dos anomalies en les roques, que posteriorment es van revelar com la tomba coneguda com a KV63 i la que ens ocupa, que Reeves va anunciar que era també una tomba.
El 25 març 2008 Zahi Hawass va dir en una entrevista a la televisió egípcia que un equip d'excavació estava a la cerca de la tomba de Ramsès VIII entre KV7 i KV8, i que corrien rumors que havia trobat una escala d'accés; el 30 de març va publicar que el director de l'excavació havia indicat que faria un anunci sobre el descobriment d'una tomba en un parell de mesos. Aquests rumors van resultar ser certes, i la tomba ha estat catalogada com KV64.

## Referències

* ↑ Paul Rymer. «Zahi Hawass lecture - notes by Paul Rymer» (en anglès). Egyptology News.
* ↑ «Pàgina oficial de ARTP». Arxivat de l'original el 2008-05-09. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ أول بعثة مصرية للكشف عن مقابر أثرية بالأقصر; (Article a la pàgina oficial de la TV egípcia.)
* ↑ Legendary Times: Article esmentant l'escala. Arxivat 2014-05-04 a Wayback Machine.
* ↑ Egypt State Information Service. «Remnants of Pharaonic tremp and Romanian church Drowned in the Nile in Aswan». Arxivat de l'original el 2008-11-21. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ Zahi Hawass. «Spotlight Interview: 2008». The Plateau: Official Website for Dr. Zahi Hawass. [Consulta: 15 agost 2008].
# Kennewick

Kennewick és una ciutat amb 60.000 habitants de l'estat de Washington, als Estats Units Està a prop de Richland i Pasco, i és una de les Tri-Cities. L'home de Kennewick va ser trobat al Riu Columbia, que passa per Kennewick. La ciutat està situada en un desert petit i, encara que hi fa molt de sol i molta calor, en general, a vegades també hi bufen vents a altes velocitats.
# Kellyville

Kellyville és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 906 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kellyville tenia 906 habitants, 349 habitatges, i 258 famílies. La densitat de població era de 402,1 habitants per km².
Dels 349 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.688 $ i la renda mediana per família de 32.297 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.639 $ mentre que les dones 18.229 $. La renda per capita de la població era d'11.978 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kellyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kellyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Kelmis

Kelmis (en való Calmène, en fràncic Kelmes i en francès la Calamine) és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona i a la Comunitat Germanòfona de Bèlgica. Es troba a 5 kilòmetres d'Aquisgrà i està regat pel Geul i pel Tüljebach.
El territori al voltant de la Vieille Montagne (mineria de zinc) fou semi-independent entre 1816 i 1919 amb el nom de Moresnet Neutral. Fins 1919 era l'únic quadrifini internacional d'Europa. També forma part dels Cantons de l'Est, que foren atorgats a Bèlgica pel Tractat de Versalles de 1919. La història coïncideix amb la de Moresnet Neutral.
El municipi es compon des de la fusió de l'1 de gener de 1977 de Kelmis, Neu-Moresnet i Hergenrath.

## Llocs d'interès

* La reserva natural Altenberg amb el llac Casinoweiher i els munts d'escòries
* Les tres fronteres
* El castell Eyneburg, l'únic bastió del ducat de Limburg conservat
* La casa de la vila
* El Göhltalmuseum (museu de la vall del Geul)
* El pont ferroviari Hammerbrücke
* La capella de Sant Roc

## Referències

* ↑ «Kelmis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Moresnet Neutral, el singular microestat esperantista al cor d'Europa». VilaWeb, 25-06-2016 [Consulta: 11 desembre 2018].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Kelmis
* «Kelmis, les mines Vieille-Montagne» (en anglès, francès). Arxivat de l'original el 2007-11-11. [Consulta: 15 març 2010]. Article amb moltes fotos de l'interior de la mina.
# Jupiler

La Jupiler és una cervesa belga produïda a la regió de Valònia. Aquesta cervesa rossa de fermentació baixa de tipus pils o pilsener està fabricada per Piedboeuf (avui dia grup InBev, antiga Interbrew de Jupille dins de la província de Lieja).
La Jupiler és una cervesa relativament jove: va ser llançada al mercat per Piedboeuf l'any 1966 i s'ha convertit en la cervesa número u dins del mercat de pilsener a Bèlgica.
Jupiler atorga el seu nom a la primera divisió de futbol belga, la Jupiler Pro League, i a la segona divisió de futbol holandesa, la Jupiler League.

## Característiques

* Ingredients: malt, blat de moro, aigua, llevat
* Grau d'alcohol: de 0,55 a 5,2% vol.
* Temperatura ideal: 3 °C
* Fermentació: Baixa
* L'eslògan de Jupiler és "Els homes saben per què".

## Varietats

* Jupiler, 5,2 % de vol. d'alcohol
* Jupiler N.A., 0,5 % de vol. d'alcohol
* Jupiler Blue, 3,3 % de vol. d'alcohol
* Jupiler Blue Lemon & Lime, 3,3 % de vol. d'alcohol
* Jupiler Tauro, 8,3 % de vol. d'alcohol

## Referències

* ↑ «Jupiler (Belgium) - Web de la companyia AB InBev». Arxivat de l'original el 2009-05-10. [Consulta: 25 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial de la cervesa Jupiler
# Kepler-22b

Kepler-22b és el primer planeta extrasolar confirmat, del tipus superterra, què orbita en la zona d'habitabilitat d'un estel semblant al Sol. El descobriment, a càrrec de la Missió Kepler, fou anunciat per la NASA el 5 de desembre de 2011.

## Habitabilitat

La distància de Kepler-22b a la seva estrella amfitriona és un 15% menor que la distància de la Terra al Sol però la lluminositat d'aquesta és un 25% menor que la del Sol. Aquesta combinació de menor distància a l'estrella junt amb una menor lluminositat equivaldrien a una temperatura de superfície moderada. Alguns científics estimen que, sense atmosfera, la temperatura d'equilibri seria uns –11 °C. Si disposara d'atmosfera i aquesta proporcionara efecte hivernacle en una magnitud semblant a la de la Terra, el planeta tindria una temperatura mitjana d'uns 22 °C a la superfície.
La mida del planeta s'estima en 2,4 vegades la de la Terra, i de moment les estimacions de la seva massa varien en un interval molt ampli, degut tant a la manca de mesures indirectes com al desconeixement de la seva composició.

## Vegeu també

* Habitabilitat planetària
* Habitabilitat en sistemes de nanes grogues
* Gliese 581 d

## Referències

* 1 2 3 4 5 Mia S. Lundkvist «Kepler-22b: A 2.4 EARTH-RADIUS PLANET IN THE HABITABLE ZONE OF A SUN-LIKE STAR» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 06-01-2012, pàg. 120. DOI: 10.1088/0004-637X/745/2/120.
* ↑ Daniel C. Fabrycky «Transit timing observations from Kepler. IX. Catalog of the full long-cadence data set». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 22-07-2016, pàg. 9–9. DOI: 10.3847/0067-0049/225/1/9.
* ↑ Jennifer van Saders «Revised Radii of Kepler Stars and Planets Using Gaia Data Release 2» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 16-10-2018, pàg. 99. DOI: 10.3847/1538-4357/AADA83.
* ↑ Mia S. Lundkvist «Fundamental properties of Kepler planet-candidate host stars using asteroseismology» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 04-04-2013, pàg. 127. DOI: 10.1088/0004-637X/767/2/127.
* ↑ Afirmat a: Cold Jupiters and improved masses in 38 Kepler and K2 small-planet systems from 3661 high-precision HARPS-N radial velocities. No excess of cold Jupiters in small-planet systems. Indicat a la font segons: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Autor: Walter Boschin. DOI: 10.1051/0004-6361/202346211.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet Kepler-22 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ «The planetary system Kepler-22 hosts at least one planet.» (en anglès). Open Exoplanet Catalogue. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «BBC News - Kepler 22-b: Earth-like planet confirmed». BBC Online, 05-12-2011 [Consulta: 6 desembre 2011].
* ↑ Kepler-22b: Facts About Exoplanet in Habitable Zone
* ↑ NASA - NASA's Kepler Mission Confirms Its First Planet in Habitable Zone of Sun-like Star
* ↑ «NASA - NASA's Kepler Confirms Its First Planet in Habitable Zone of Sun-like Star». NASA Press Release. Arxivat de l'original el 7 de juny 2013. [Consulta: 6 desembre 2011].
# La Batllia (Cerdanya)

La Batllia o la Batllia de Bellver és una comarca dins de la Cerdanya amb personalitat històrica pròpia, formada pels municipis de Bellver de Cerdanya, Prats i Sansor i Riu de Cerdanya. També s'anomena la Petita Cerdanya, o la Baixa Cerdanya, encara que aquest nom s'ha acabat ampliant per contraposició a la comarca de l'Alta Cerdanya.
El territori comprèn la zona on la vall del Segre esdevé de nou ample i planera entre l'estret d'Isòvol, a l'est, i Sant Martí dels Castells, a l'oest. Aigua avall es troba la comarca del Baridà que limita amb l'Alt Urgell. En la divisió provincial les dues comarques, la Batllia i el Baridà, van quedar en la província de Lleida mentre que la resta de la Cerdanya està repartida entre la província de Girona i el departament dels Pirineus Orientals. La superfície total és de 130,11 km². Al mig de la plana de la Batllia sobresurt el turó de la vila de Bellver.

## Història

Al segle x el territori constituïa el pagus de Talló, que a la baixa edat mitjana va formar part de la sotsvegueria de Baridà. El 1225, Nunó Sanç de Rosselló i Cerdanya va construir el castell de Bellver sobre el puig de Bell videre, un punt estratègic a la frontera amb el comtat d'Urgell i en el camí entre Puigcerdà i la Seu d'Urgell, l'antiga strata ceretana. La població va esdevenir un centre important del territori i es va establir una batllia d'on deriva el nom de la comarca.
Des de l'any 1983, una gran part de la Batllia és dins el Parc Natural del Cadí-Moixeró.

## Referències

* 1 2 3 «La Batllia (Cerdanya)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Figuera i Abadal, Manel. La Batllia de Bellver. La Seu d'Urgell: Salòria, 2014, p. 9. ISBN 978-84-943456-0-9.
# La Cooperativa del Clot - Camp de l'Arpa

La Cooperativa o grup de consum del Clot - Camp de l'Arpa també coneguda per CoopeClot sorgeix l'any 2006 a partir de la plataforma antiglobalització que es constitueix al districte de Sant Martí, en el marc de les manifestacions de Seattle. Quatre famílies del Clot van iniciar l'organització al local de l'Associació de Veïns i Veïnes del Clot-Camp de l'Arpa. L'any 2008 l'entitat es trasllada a l'Antiga de Camp de l'Arpa, situada al carrer Fontova, 12, que ja en el passat havia aglutinat famílies per comprar queviures (llet, vi, xocolata...) a l'engròs. El 2011, l'Antiga cedeix el local a l'Ajuntament de Barcelona a canvi de la seva rehabilitació i la posterior cessió d'ús durant 15 anys. Per manca de finançament, les obres encara estan per fer i l'entitat que durant aquests anys ha desenvolupat la seva activitat al local de La Formiga Martinenca i el Casal Cívic de Sant Martí, estrena, el 2018, nou local al casal del barri de la Llacuna, al carrer Bolívia, 49. En paral·lel, enmig d'aquests canvis en relació amb l'espai de l'Antiga, tres o quatre anys després d'haver arribat a l'edifici històric, els membres de la Cooperativa del Clot - Camp de l'Arpa decideixen traslladar-se a Foment Martinenc per, finalment, avui en dia, reunir-se a l'Espai Antoni Miró i Peris (EAMP), casal de barri gestionat per la Federació d'Entitats del Clot - Camp de l'Arpa.

## Referències

* ↑ «Història - CoopeClot» (en català). [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ Espelt & Vega. Cooperativisme i agroecologia a Barcelona. 25 anys: 1993-2018. Comanegra, 2019. ISBN 978-84-17188-73-3. Arxivat 2021-01-19 a Wayback Machine.
# La Llena

«La Llena» té aquests significats:
* La Llena (Alpens), mas al terme municipal d'Alpens (Lluçanès)
* La Llena (Castellar de la Ribera), masia al municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès)
* La Llena (Lladurs), entitat de població al municipi de Lladurs (Solsonès)
* la Llena (Montmajor)
* Carena de la Llena, serra al municipi d'Alpens (Lluçanès)
* Serra la Llena, serra al municipi d'Ulldemolins (el Priorat)
* Serra de la Llena, serra a cavall de les comarques de les Garrigues, Priorat i Conca de Barberà
Vegeu també la pàgina de desambiguació Llena
# La Possibilité d'une île (pel·lícula)

La Possibilité d'une île és una pel·lícula de 2008 dirigida per Michel Houellebecq, basada en la seva novel·la de 2005 La possibilitat d'una illa .

## Argument

Sense gaire resposta i només acompanyat del seu fill poc solidari Daniel i d'un assistent tècnic, un home que es diu "El Profeta" viatja per Bèlgica i dona conferències sobre la vida eterna i com és possible superar les limitacions de la mort. Només tres anys després ha aconseguit un estatus notable amb nombrosos seguidors. Creient en els anomenats Elohim, extraterrestres que porten vida eterna, la secta que va fundar està investigant una tècnica optimitzada de clonació que permet reproduir una persona adulta en pocs minuts, incloent una còpia del seu emmagatzematge de memòria complet. Daniel abandona el culte del seu pare però torna anys més tard per convertir-se en el successor del Profeta. La història continua milers d'anys a partir d'aquest moment. Daniel reapareix com un clon d'ell mateix, hereu d'una llarga línia de clons anomenats neohumans. Viu en una cova, llegeix sobre el passat de la humanitat i els seus propis avantpassats. Quan un anhel indefinit l'impulsa a abandonar la seva cova, vaga per un món solitari. Després que un gos s'hagi convertit en el seu company, Daniel sent que s'apropa al concepte d'amor que els neohumans han perdut al llarg dels segles. Al mateix temps, un altre solitari es perd als erms, una dona la versió humana original de la qual va tenir una trobada, potser una història d'amor amb Daniel.

## Repartiment

* Benoît Magimel : Daniel
* Patrick Bauchau: El profeta
* Jordi Dauder : Gerard
* Jean-Pierre Malo : Jérôme
* Ramata Koite: Marie
* Andrzej Seweryn : Slotan
* Serge Larivière: Rudi
* Clara Ponsot : Casa rural
* Fernando Arrabal : L'emperador
* Arielle Dombasle: delegada mexicana

## Referències

* ↑ "La Possibilité d'une île" : l'impossibilité d'un film, Le Monde, 9 de setembre de 2008
* ↑ La Possibilité d'une île a Cineuropa.org

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# La Vall de Montserrat

La Vall de Montserrat és una urbanització del municipi de Castellbell i el Vilar, a la comarca catalana del Bages. És situada a la part sud-oriental del terme, al sud de la Bauma i vora la riera de Merà, al límit amb el terme de Vacarisses. Es tracta d'un continu urbanitzat format pels nuclis del Prat (o Can Prat), el Mas Astarròs i el Gall Pigat, urbanitzacions creades en terrenys dels masos homònims i que han acabat confluint.
El conjunt està limitat a l'oest per la carretera C-58 i al nord i a l'est per la via de la RENFE i l'autopista C-16. La riera de Sanana, al límit meridional, separa el sector del Gall Pigat de la urbanització del Palà, ja al municipi de Vacarisses. Està travessat per la carretera BV-1212, que separa els nuclis del Prat, al nord, dels del Mas Astarròs i el Gall Pigat, al sud d'aquesta via de comunicació.
S'hi accedeix des de la Bauma pel carrer de la Riera, des de la carretera general C-58 per diversos trencalls entorn del km 37 i des de la carretera local BV-1212 també per diversos trencalls entorn del km 7.
En el cens del 2009 tenia 414 habitants, amb què esdevenia el segon nucli més poblat del municipi després del Borràs.