OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Felip del carrer Joaquim Codina

Can Felip és un xalet al carrer Dr. Joaquim Codina de la Cellera de Ter (la Selva) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici rectangular, aïllat i envoltat de jardí, de planta baixa i terrassa amb coberta plana i una destacada balustrada. El frontal de la balustrada mostra a tot vianant i observador la data pintada de 1928. Està situat en una posició elevada des del carrer, on s'accedeix per una escala, un cop passada la porta de ferro senzillament monumentalitzada amb dos pilars d'uns tres metres d'alçada culminats amb motllures i pintats de color similar al de la casa, és a dir, de color crema-rosat i blanc.
La façana, de tres crugies, conté una porta d'accés i dues finestres, emmarcades de motllures, amb petites baranes decoratives de ferro forjat i pintades de color blau. Les llindes d'aquestes obertures són convexes. Les crugies estan limitades, així com la cornisa, per pilastres verticals i frisos horitzontals pintats de diferent color que la façana.
La cornisa està formada per diverses motllures estretes i una d'ampla que distingeixen bé la terrassa de la planta baixa. Les línies dels angles i de la separació de crugies culminen amb copes decoratives a la balustrada de la terrassa, que són en nombre de dotze.
La terrassa, envoltada d'una balconada que recorre els laterals de la casa, està culminada per un frontó convex amb la data de finalització de les obres.
Als laterals les finestres són rectangulars, encara que hi ha una finestra el·líptica d'òcul al lateral esquerre.
A la part posterior hi ha una escala amb barana de ferro per accedir a la terrassa superior.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Felip». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Antíoc

Antíoc és el nom dels següents personatges:
* Nobles:
** Antíoc de Macedònia, general macedoni, que va servir el rei Filip II de Macedònia, ancestre dels selèucides
** Antíoc I Sòter, rei associat 291 aC-281 aC, rei 281 aC-261 aC
** Antíoc II Theós o Teos 261 aC-246 aC
** Antíoc III 223 aC-187 aC
** Antíoc IV 174 aC-164 aC
** Antíoc V Eupator 164 aC-162 aC
** Antíoc VI Dionisi o Epífanes, 145 aC-140 aC
** Antíoc VII Sidetes o Evergetes, 138 aC-129 aC
** Antíoc VIII Grypos (125 aC-96 aC)
** Antíoc IX Cyzicenos 114 aC-94 aC
** Antíoc X Eusebi Filopàtor 94 aC-90 aC (o 83 aC)
** Antíoc XI Epífanes Filadelf 95 aC-92 aC
** Antíoc XII Dionisi 88 aC-84 aC
** Antíoc XIII Asiàtic 69 aC-64 aC
** Antíoc Hierax, príncep selèucida rebel (segle III aC)
** Antíoc I de Commagena (98 aC- 38 /31 aC), rei de Commagena fill de Mitridates I Cal·línic el succeí el 86 aC
** Antíoc II de Commagena (segle I aC), rei de Commagena
** Antíoc III de Commagena (? - 17 dC), rei de Commagena, possible fill i successor de Mitridates III de Commagena el 12 aC
** Antíoc IV de Commagena Epífanes (sI dC)
** Antíoc, esclau revoltat i rei de Sicília (136 aC-132 aC)
** Antíoc Nicàtor, possible rei associat o rebel a Bactriana vers 225 aC
* Sants i bisbes:
** Antíoc de Sulcis (Galàcia o Capadòcia, 95 - Sardenya, 127), metge grec, sant màrtir, sant patró de Sardenya
** Sant Antíoc d'Armènia o Sant Antíoc de Sebaste, sant màrtir de Sebaste, mort al final del segle iii
** Antíoc de Ptolemais, bisbe de Ptolemais
* Altres personatges:
** Antíoc (jurista) (segle v), jurista romà
** Antíoc l'astrònom, astrònom grec
** Antíoc (monjo) (segle VII), monjo de Sant Saba
** Antíoc Filomètor, metge grec (segle II aC)
** Antíoc (metge), metge grec (segle II)
** Antíoc (escultor), escultor grec
** Antíoc d'Alexandria, escriptor grec
** Antíoc d'Arcàdia (segle IV aC), polític d'Arcàdia
** Antíoc d'Ascaló (segle II-I aC), filòsof grec
** Antíoc d'Atenes (segle V aC), militar grec
** Antíoc d'Eges, sofista grec d'Eges
** Antíoc de Laodicea, filòsof escèptic grec
** Antíoc de Siracusa, (segle V aC), historiador grec sicilià
# Antíoc Filomètor

Antíoc Filomètor (en grec antic Ἀντίοχος Φιλομήτωρ) va ser un metge o farmacèutic del segle ii aC.
Va confeccionar un antídot contra les picades de serp verinosa, remei que es conserva en un breu poema elegíac grec. Galè el menciona en un dels seus treballs, però no se'n sap res de l'autor. Segons Plini el vell, ni aquest poema ni l'antídot no eren obra de cap metge, sinó que els relaciona amb una triaga que Antíoc el gran, rei de l'Imperi Selèucida, tenia el costum d'usar, i que va dedicar en vers a Asclepi.

## Referències

* ↑ The Biographical Dictionary of the Society for the Diffusion of Useful Knowledge. vol.3. Longman, Brown, Green, and Longmans, 1843, p. 28.
* ↑ Plini Naturalis Historia XX, últim capítol
* ↑ Antídot que s'usava antigament, compost d'un gran nombre d'ingredients i aplicat principalment a guarir mossegades d'animals verinosos, segons el Diccionari Català-Valencià Balear.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/210?rgn=full+text;view=image;q1=Anti+ochus+Philome+torSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 195. ]
# Cantó de Sant Romieg de Provença

El cantó de Sant Romieg de Provença és un cantó francès del departament de les Boques del Roine, situat al districte d'Arle. Té 5 municipis i el cap és Sant Romieg de Provença.

## Municipis

* Baus
* Malhana
* Maussana deis Aupilhas
* Lo Parador
* Sant Romieg de Provença
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1985 | M. Richaud | PCF |
| 1985-1998 | Serge Pampaloni | UDF |
| 1998- | Hervé Chérubini | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Sant Porçanh de Siula

El cantó de Sant Porçanh de Siula és un cantó francès del departament de l'Alier, situat al districte de Molins. Té 14 municipis i el cap és Sant Porçanh de Siula.

## Municipis

* Baiet
* Bransat
* Cesset
* Contigny
* Laféline
* Loriges
* Louchy-Montfand
* Marcenat
* Monétay-sur-Allier
* Montord
* Paray-sous-Briailles
* Sant Porçanh de Siula
* Saulcet
* Verneuil-en-Bourbonnais

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | François Jouvençon | SFIO |
| 1958-1970 | Louis Dumas | CNIP |
| 1970-1982 | Ernest Maximin | PCF |
| 1982- | Bernard Coulon | UDF, després NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 9.897 | 10.680 | 10.579 | 10.227 | 10.207 | 10.644 | 10.789 |
# Canetera

Canetera, o també seniera, ceniera, del riu, del Sénia, canetí, nana, llusió o fratupí és un tipus d'olivera provinent de Canet lo Roig, al Baix Maestrat, País Valencià. A Espanya, té una extensió d'unes 2800 hectàrees, distribuïdes majoritàriament al voltant d'aquest municipi. La majoria d'aquestes hectàrees són doncs al nord de la província de Castelló de la Plana i al sud de la província de Tarragona, a l'espai que denominem Terres de l'Ebre.

## Característiques Agronòmiques

Aquesta varietat d'olivera es conrea per a l'oli. Aquest tendeix a ser amargant i picant en boca per sobre del que es considera desagradable al paladar. L'oli d'olives caneteres gaudeix de força sabors secundaris, especialment de tipus vegetal, com és ara: carxofa, fulles d'olivera i plantes d'horta.
És comú plantar oliveres caneteres en empelt damunt d'altres varietats com és ara la farga, raça amb que comparteix zona de distribució. Aquest procediment es faria per a augmentar el vigor de l'olivera canetera, ja que és una espècie considerada fràgil, de dimensió mitjana més aviat xicoteta, i amb la copa i el tronc força irregular. Cal, per tant, podar l'arbre d'aquesta varietat només modestament. En producció, l'olivera canetera es manifesta regular, la seva maduració és prou tardana i té un fruit que es distingeix de les olives d'altres varietats pel seu puntejat. Quant a la incidència de malalties, s'assembla a la varietat piqual ja que, comparada amb, per exemple, l'arbequina, no és tan susceptible a l'ull de gall. D'igual manera, un cop més com la piqual, l'oliva canetera pot ser sensible al verticillium. Està demostrat que els arbres d'aquesta espècie són poc resistents al fred.

## Referències

* ↑ «Canetera» (en castellà). Viveros Sophie. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Terres de llum. Les nostres varietats». [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Olivos del Maestrazgo» (en castellà). Delitapas (promoción Maestrazgo). [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Canetera 100». Olis cuquello. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Descripción de los olivos» (en castellà). Escuela Politécnica Superior de Huesca (Universidad de Zaragoza). [Consulta: 29 agost 2021].
# Temporada 1944-1945 del RCD Espanyol

Dades de la Temporada 1944-1945 del RCD Espanyol.

## Fets Destacats

* 3 de setembre de 1944: Partit d'homenatge a Crisant Bosch: Espanyol 2 - Selecció Catalana 1
* 15 d'octubre de 1944: Lliga: Espanyol 7 - Deportivo de La Coruña 1
* 26 de novembre de 1944: Lliga: Espanyol 7 - Granada CF 2
* 14 de gener de 1945: Lliga: Espanyol 2 - Reial Madrid 0
* 22 d'abril de 1945: Lliga: Espanyol 5 - CE Castelló 1
* 13 de maig de 1945: Lliga: CE Sabadell 0 - Espanyol 6

## Resultats i Classificació

* Lliga d'Espanya: Novena posició amb 23 punts (26 partits, 10 victòries, 3 empats, 13 derrotes, 44 gols a favor i 39 en contra).
* Copa d'Espanya: Semifinals. Eliminà el Celta de Vigo, Barakaldo CF i el Real Oviedo però fou eliminat per l'Athletic Club a semifinals.

## Plantilla

| P | Jugador | Lliga | Lliga | Copa d'Espanya | Copa d'Espanya |
| P | Jugador | PJ | G | PJ | G |
| POR | Albert Martorell | 25 | -36 | 8 | -9 |
| POR | Ferran Ferrús | 1 | -3 | - | - |
| DEF | Antoni Fàbregas | 24 | - | 8 | - |
| DEF | Ricard Teruel | 15 | 1 | 4 | - |
| DEF | Josep Casas | 14 | - | 8 | - |
| DEF | Josep Mariscal | 14 | - | 1 | - |
| DEF | Abraham Carnicero | 8 | - | 3 | - |
| DEF | Josep Maria Pérez | 1 | - | - | - |
| MIG | Mariano Veloy | 20 | - | 6 | - |
| MIG | Rosendo Hernández | 18 | 6 | 5 | 2 |
| MIG | Francesc Ferrer | 12 | - | 4 | - |
| MIG | Fèlix Llimós | 7 | - | 2 | - |
| MIG | Diego | 7 | - | 1 | 1 |
| MIG | Santiago Schild | 7 | - | - | - |
| MIG | Isidre Rovira | 5 | - | - | - |
| MIG | Ramon Celma | 2 | - | 1 | - |
| MIG | Josep Cardús | - | - | - | - |
| DAV | Gabriel Jorge | 24 | 2 | 8 | - |
| DAV | Ángel Calvo | 22 | 11 | 8 | 4 |
| DAV | Jaume Ortí | 14 | 4 | 4 | 1 |
| DAV | José Luis Duque | 13 | 6 | 1 | 2 |
| DAV | Enric Agustí | 10 | 5 | 6 | 2 |
| DAV | Marcelino Morla | 7 | 2 | 1 | 2 |
| DAV | Juan Morales | 6 | 3 | 3 | 1 |
| DAV | Blai González | 5 | 2 | 2 | 1 |
| DAV | Antoni Segarra | 2 | 2 | 2 | - |
| DAV | Patro | 2 | - | 1 | - |
| DAV | José Viela | 1 | - | - | - |
| DAV | Joan Vidal | - | - | 1 | - |
| DAV | Salustiano | - | - | - | - |
| DAV | Ramon Masagué | - | - | - | - |
| DAV | Josep Juncosa | - | - | - | - |

## Referències

* ↑ «Espanyol 1944-45». bdfutbol. [Consulta: 11 gener 2012].
* ↑ «Plantilles històriques». LFP. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ «Temporada 1944-45». periquito.cat. [Consulta: 11 gener 2012].
* ↑ «Ayer en Sarriá». Mundo Deportivo, 04-09-1944.
* ↑ «Ayer en Casa Rabia». Mundo Deportivo, 16-10-1944.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 27-11-1944.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 15-01-1945.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 23-04-1945.
* ↑ «En la Cruz Alta». Mundo Deportivo, 14-05-1945.
* ↑ «Los campeonatos nacionales de liga (peu de foto)». Mundo Deportivo, 17-02-1945. [Consulta: 14 febrer 2015].
* ↑ «Cardús I sale del Español y se va al Barcelona». Mundo Deportivo, 30-08-1945.
# Cantó de Vilanòva de Berg

El cantó de Vilanòva de Berg és un cantó francès del departament de l'Ardecha, situat al districte de L'Argentièira. Té 17 municipis i el cap és Vilanòva de Berg.

## Municipis

* Berzème
* Darbres
* Lanas
* Lavilledieu
* Lussas
* Mirabèu
* Rochecolombe
* Sant Andiòu de Berg
* Sant German
* Saint-Gineis-en-Coiron
* Sant Joan lo Centenièr
* Saint-Laurent-sous-Coiron
* Saint-Maurice-d'Ardèche
* Saint-Maurice-d'Ibie
* Sant Ponç
* Vilanòva de Berg
* Vogüé

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1952-1976 | Pierre Cornet | Divers droite, després UDR, després RI, després UDF |
| 1976-2001 | Lucien Auzas | PS |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Gaillard | Divers droite |
| 2008- | Jean-Paul Roux | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 5.368 | 6.002 | 5.959 | 6.708 | 10.188 | 10.469 | 10.144 |
# Mahjabah

Mahjabah és un grup d'assentaments dispersos amb un miler d'habitants a les muntanyes de l'Alt Yafa al Iemen, governació de Dhala. L'unica edificació important és l'antic palau del sultà de l'Alt Yafa (vers 1725-1967), senzilla construcció de pedra. La regió està poblada per diverses tribus del grups tribal dels yafi. La zona està situada a gran altura a vora 2000 metres, prop del Djebel Haris de 2503 metres. L'antiga frontera entre els dos Iemen es troba pocs quilòmetres al nord i nord-est. Del 1968 al 1991 fou part de la muhafazah IV (governació IV) de la República Popular i Democràtica del Iemen.
# Capgrossos de les Colònies Jordi Turull

Els Capgrossos de les Colònies Jordi Turull o Capgrossos dels barrufets són uns cabuts vinculats a les Colònies Pare Turull. Representen un barrufet i una barrufeta, de color blau i amb barretina vermella, i tenen una fesomia dolça i infantil que sembla treta d'un conte d'infants. Els capgrossos es van construir inicialment per animar les activitats que els Pares Escolapis feien a la casa de colònies de la Vall de Pineta, i també per introduir la canalla en el món de la imatgeria festiva, de manera que poguessin portar unes figures de poc pes.
La construcció dels barrufets s'encarregà a l'imatger Domènec Umbert i esdevingueren la primera obra després de la represa de l'artista com a mestre geganter. Els va enllestir el 1980 i s'estrenaren aquell estiu mateix a les colònies.
El barrufet i la barrufeta surten cada any per les festes del Clot, del Camp de l'Arpa i de més barris barcelonins, i solen acompanyar tant els gegants i gegantons de les Colònies Jordi Turull com els de Sant Josep de Calassanç. Actualment, els membres més joves de la Colla de Geganters i Grallers del Barri de Sant Antoni són els encarregats de fer-los passejar i ballar en les cercaviles i trobades on són convidats.

## Referències

* 1 2 3 «Capgrossos de les Colònies Jordi Turull». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Tomohiko Ikoma

Tomohiko Ikoma (Prefectura de Hyogo, Japó, 25 d'agost de 1932 - 27 d'abril de 2009), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Tomohiko Ikoma va disputar 5 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Can Riera (Cervelló)

* Per a altres significats, vegeu «Turó de Can Riera».
Can Riera és una masia al terme de Cervelló (al Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'una masia rural, situada a la cota 270 i a uns 4 quilòmetres del nucli de Cervelló, a través d'un camí veïnal, amb millor accés des de Torrelles de Llobregat.

## Arquitectura

El conjunt comprèn edificacions d'èpoques diferents, amb les plantes capçades amb galeries arquejades. La coberta és a dues vessants al llarg de la façana que mira a migjorn, a la part interior del pati. El portal és d'arc rebaixat amb dovelles de pedra roja. L'entrada pel costat de ponent és per un cobert allargat, a l'esplanada d'aquest costat hi ha restes d'un molí de vent metàl·lic.
La gran sala de la planta baixa és coberta amb volta prima de rajola.

## Història

L'origen del mas pot remuntar-se al segle xvi, si bé les construccions demostren traces dels segles xvii i XIX. La masia era puixant durant l'ocupació francesa, tenia bones collites de vi i oli, i l'hereu del mas donà lloc en aquella època a la cançó de "L'hereu Riera". El llinatge es mantingué fins al 1901, quan la finca fou comprada pels González.
El 1936 sofrí devastacions d'elements de ceràmica i mobiliari.
Durant el segle xix es feren segregacions de la finca major que avui ha quedat reduïda a unes 100 ha.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Teixidor de Rüppell

El teixidor de Rüppell (Ploceus galbula) és un ocell de la família dels plocèids (Ploceidae), d'hàbits gregaris i que sovint és utilitzat a Europa com ocell de gàbia.

## Morfologia

* El teixidor de Rüppell fa una llargària d'uns 14 cm.
* Els mascles tenen un plomatge de color groc brillant, amb una màscara facial de color marró. Les cobertores alars són de color marró fosc, amb les plomes vorejades de groc.
* Ulls vermells i bec negre.
* Mandíbula inferior de color gris pàl·lid a la base.
* Les femelles són menys acolorides, de color groc blanquinós per sota.

## Hàbitat i distribució

Sabanes àrides de l'est del Sudan, nord i centre d'Etiòpia, Eritrea, Djibouti, nord i centre de Somàlia i sud-oest de la península Aràbiga. Sovint és observat a les proximitats de llogarets habitats.

## Reproducció

Sovint construeixen els seus nius penjant de les branques d'arbusts. La femella pon tres ous que cova en solitari durant uns 14 dies. Els pollets romanen al niu tres setmanes, en què són alimentats per la femella amb tèrmits i altres insectes.

## Referències

* ↑ «Teixidor de Rüppell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
* ↑ El teixidor de Rüppell al SIOC Rev. 25-01-2011
* Horst Bielfeld. 300 Ziervögel kennen und pflegen, Ulmer Verlag, Stuttgart 2009, ISBN 978-3-8001-5737-2 (alemany)
# Carrer de Sant Agustí (Tarragona)

El Carrer de Sant Agustí és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Carrer de l'eixample de Tarragona que manté encara la tipologia constructiva pròpia del segle xix i conserva gairebé inalterada l'estructura urbanística d'aquest moment.

## Referències

* ↑ «Carrer de Sant Agustí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Teixidor de Ruwet

El teixidor de Ruwet (Ploceus ruweti) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita pantans del sud-est de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Teixidor de Ruwet». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Tossal de la Guàrdia (Lladurs)

* Aquest article tracta sobre una muntanya de Lladurs. Vegeu-ne altres significats a «Tossal de la Guàrdia».
El Tossal de la Guàrdia és una muntanya de 907 metres que es troba al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carrer de Sant Antoni (Begur)

El Carrer de Sant Antoni és una obra de Begur (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer de Sant Antoni parteix del carrer de Bonaventura Carreras i puja fins al passeig de circumval·lació. És de traçat irregular; tanmateix, presenta una gran homogeneïtat arquitectònica, amb cases de pedra, vista o arrebossada, en general de planta baixa i un pis amb obertures emmarcades en pedra i cobertes de teula . Hi ha llindes que conserven dates.

## Història

Les cases del carrer de Sant Antoni van ser bastides fonamentalment durant els segles xviii i xix. El seu valor és tipològic, ja que mostren una gran unitat.

## Referències

* 1 2 «Carrer de Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 gener 2019].
# Antíoc (escultor)

Antíoc (en llatí Antiochus, en grec antic Ἀντίοχος) fou un escultor atenenc el nom del qual apareix a una notable estàtua d'Atena que es trobava a la Vil·la Ludovisi de Roma.

## Referències

* ↑ Antiochus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 195
# Tim Hunt

Sir Richard Timothy Hunt FRS (Neston, Cheshire, Anglaterra, 1943) és un bioquímic anglès guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 2001.

## Biografia

Va néixer el 19 de febrer de 1943 a la ciutat de Neston, població situada prop de Liverpool al comtat de Chester. Va estudiar bioquímica a la Universitat d'Oxford i el 1968 es va doctorar a la Universitat de Cambridge. Després d'iniciar la seva recerca científica a Cambridge es traslladà als Estats Units per esdevenir membre del Laboratori de Biologia Marina de Woods Hole, situada a l'estat nord-americà de Massachusetts. El 1991 retornà a Anglaterra per treballar a la Fundació Nacional de Recerca del càncer. Aquell mateix any fou nomenat membre de la Royal Society de Londres i el 1999 membre associat extern de l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units. L'any 2006 fou nomenat Cavaller per part de la reina Elisabet II del Regne Unit.

## Recerca científica

L'any 1982, durant la seva estada a Woods Hole, va efectuar el major dels seus descobriments. En el transcurs d'una sèrie d'experiments usant òvuls d'un eriçó de mar va descobrir la molècula de ciclina, la proteïna que periòdicament permet augmentar o disminuir la concentració d'eucariotes al llarg del cicle cel·lular. Hunt va observar que aquestes comencen a produir-se després de la fecundació de l'òvul i els seus nivells augmenten durant la interfase o cicle cel·lular, i com després d'aquest període descendeixen abruptament abans d'acabar-se la mitosi en cada divisió cel·lular. Així mateix també va demostrar la presència de ciclines en les cèl·lules dels animals vertebrats, on també regulen el cicle cel·lular, demostrant a continuació que les ciclines s'uneixen i activen a una família de proteïnes cinases, conegudes avui dia amb el nom de cinasa dependent de ciclina (CDKS), una de les quals havia estat ja identificada per Paul Nurse com un regulador crític del cicle cel·lular.
L'any 2001 li fou concedit el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia, juntament amb Leland H. Hartwell i Paul Nurse, pels seus treballs sobre el cicle cel·lular.

## Enllaços externs

* «Tim Hunt» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Anyangues

Els anyangues (o ginyangues o agnagans) són els membres d'un grup ètnic guang que viuen a la regió Central, al centre de Togo. Hi ha entre 12.500 i 16.400 anyangues. El seu codi ètnic és NAB59b i el seu ID és 10361. La llengua materna dels anyangues és el ginyanga.

## Situació geogràfica i pobles veïns

El territori dels anyangues està situat a l'oest i al sud de la ciutat de Blitta, a la prefectura homònima a la regió Central de Togo.
Segons el mapa lingüístic de Togo de l'ethnologue, el territori anyanga està situat al nord de la meitat meridional de Togo. Els anyangues fan frontera amb els adeles a l'oest; amb el territori dels kabiyès, dels nawdms, dels lames i dels tems al nord, al sud i a l'oest; i amb el territori dels kpessis, al sud-est.

## Llengua

La llengua materna dels anyangues és el ginyanga. A més a més, els anyangues també parlen ewe, francès, gen i tem.

## Religió

El 70% dels anyangues creuen en religions africanes tradicionals i el 30% són cristians. D'aquests, el 70% són catòlics, el 20% són protestants i el 10% pertanyen a esglésies independents. Segons el joshuaproject, el 4% dels anyangues cristians segueixen el moviment evangèlic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ginyanga. A language of Togo». ethnologue. [Consulta: 13 març 2015].
* 1 2 «Anyanga in Togo». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Anyanga in Togo. Ethnicity». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Mapa lingüístic de Togo. El territori de parla ginyanga és el número 26». ethnologue. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Anyanga in Togo. Religion». ethnologue. [Consulta: 13 març 2015].