OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Volta a Andalusia 1960

La Volta a Andalusia 1960 va ser la 7a edició de la Volta a Andalusia. La cursa es disputà entre el 31 de gener i el 7 de febrer de 1960, amb un recorregut de 1.219,0 km repartits entre vuit etapes.
El vencedor final fou el mallorquí Gabriel Mas, que després de dues segones posicions en edicions anteriors, s'acaba imposant a José Gómez del Moral per poc més de minut i mig. Completà el podi Santiago Montilla. Antonio Gómez del Moral s'imposà en la classificació de la muntanya, Antonio Bertrán Panadés en la de les metes volants i el Licor 43 fou el millor equip.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1ª | 31 de gener | Màlaga - Màlaga | 64,0 | Antonio Bertrán | Antonio Bertrán |
| 2ª | 1 de febrer | Màlaga - Cabra | 130,0 | Ángel Guardiola | Ángel Guardiola |
| 3ª | 2 de febrer | Cabra - Còrdova | 135,0 | Fausto Iza | Fausto Iza |
| 4ª | 3 de febrer | Còrdova - Sevilla | 138,0 | Eugenio Rojas | Fausto Iza |
| 5ª | 4 de febrer | Sevilla - Huelva | 224,0 | Fernando Manzaneque | Gabriel Mas |
| 6ª | 5 de febrer | Huelva - Jerez de la Frontera | 191,0 | Gabriel Company | Gabriel Mas |
| 7ª | 6 de febrer | Jerez de la Frontera - La Línea | 193,0 | Fernando Manzaneque | Gabriel Mas |
| 8ª | 7 de febrer | La Línea - Màlaga | 132,0 | Elías del Barrio | Gabriel Mas |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Gabriel Mas | Faema | 34h 11' 46" |
| 2 | José Gómez del Moral | Licor 43 | + 1' 38" |
| 3 | Santiago Montilla | Licor 43 | + 1' 43" |
| 4 | Ángel Guardiola | Licor 43 | + 2' 14" |
| 5 | Antonio Jiménez Pareja | Kas | + 2' 58" |
| 6 | Francisco Moreno | Faema | + 3' 34" |
| 7 | Fernando Manzaneque | Faema | + 4' 10" |
| 8 | Fausto Iza | Majestad | + 4' 22" |
| 9 | Antonio Barbosa | Rapha-Gitane | + 6' 06" |
| 10 | Gabriel Company | Faema | + 6' 06" |

## Referències

* ↑ «Vuelta a Andalucia 1960». sitiodeciclismo.net. [Consulta: 24 febrer 2016].
* ↑ Plans, Juan «Ayer acabó la Vuelta a Andalucía». El Mundo Deportivo, 08-02-1960, p. 1, 2 [Consulta: 23 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa
# Joan Baptista de Cortada i Sellers

Joan Baptista de Cortada i Sellers (Vic, Osona, segle XVII — Vic, Osona, segle xviii) fou un militar austriacista, germà de Francesc de Cortada i Sellers. Era ciutadà honrat de Barcelona i propietari de la masia de la Cortada dels Llucs de Santa Maria de Merlès. Pel seu matrimoni l'any 1693 amb Lucrècia de Jonquer i Ferreres, pubilla dels Jonquer de les Planes d'Hostoles, es cognomenà també Cortada i de Jonquer.
En la guerra de Successió fou un dels primers a revoltar-se a la plana de Vic. Fou nomenat coronel. A la junta de braços de Barcelona de 1713 es mostrà favorable a continuar la guerra. Fou nomenat inspector general per reclutar gent per intentar aixecar el setge de Barcelona. Després del 1714 li foren confiscats els béns i s'hagué d'amagar. El 1715 sortí clandestinament de Catalunya amb els seus fills cap a Itàlia.
Part de la seva documentació es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya, dins del fons familiar "Llinatge Oriola-Cortada, comtes de la Vall de Merlès".

## Referències

* ↑ «Joan Baptista de Cortada i Sellers». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxiu Nacional de Catalunya. Fitxa de fons. FONS ANC1-169 / LLINATGE ORIOLA-CORTADA, COMTES DE LA VALL DE MERLÈS
# Fontcouverte

«Fontcouverte» té aquests significats:
* Fontcouverte, comuna francesa al departament del Charente Marítim
* Fontcouverte, nom francès del llogaret català de Fontcoberta, al municipi rossellonès de Queixàs
* Fontcouverte o Fontcobèrta, comuna francesa del departament de l'Aude
* Fontcouverte-la-Toussuire, comuna francesa del departament de Savoia
# Masia Ribalta (Tàrrega)

Masia Ribalta és una obra de Tàrrega (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situada al Camí Ral, entre Tornabous i Tàrrega, a les proximitats del Canal d'Urgell.
La Masia Ribalta és l'habitatge de la família que regenta el conjunt d'edificis que s'emplacen a l'indret, un complex dedicat a l'explotació agrària que compta amb edificis de nova planta o rehabilitats, annexos a la masia. L'edifici és de planta basilical i està distribuït amb una planta baixa i dos pisos. Al seu davant s'hi obre una era pavimentada que està delimitada frontalment per un paredat i una porta amb reixes de ferro forjat que la separen i protegeixen de l'entorn. La coberta de la masia és a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana principal i amb el ràfec sobresortint lleugerament. El paredat es presenta arrebossat i pintat de blanc però deixa a la vista la pedra de les cadenes cantoneres i els emmarcaments de les diferents obertures. La façana principal té tres eixos de composició vertical amb les obertures que van reduint les mides a mesura que s'alça el nivell que ocupen. A la planta baixa hi ha tres obertures, una al centre, de majors dimensions i amb l'arc rebaixat, i dues que la flanquegen, amb l'arc pla i un guardapols cadascuna. A la segona planta, un balcó independent s'obre a l'eix central de l'edifici i dues finestres d'arc pla el flanquegen. Al darrer nivell, s'hi obren tres finestres, la central d'arc rebaixat i les altres d'arc pla. A la façana principal hi destaca un rellotge de sol i la inscripció de la data 1808. En conjunt destaca per ser el complex rural més complet del territori.

## Referències

* 1 2 «Masia Ribalta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Nomenclator (antiga Roma)

A l'antiga Roma, un nomenclator era un domèstic o funcionari la funció del qual consistia en recordar a qui pertoqués i en el moment oportú els noms de les persones. Al Pro Murena (XXXVI, 77), Ciceró diu que saludar els conciutadans pel seu nom era un senyal d'honorabilitat i que per fer això era necessari l'ajut del nomenclator. També, en contextos com el d'una oficina pública (p. ex. un tabularium important) amb molt de personal, els nomenclatores podien servir per reconèixer totes les persones que hi treballaven. L'ofici de nomenclator exigia per tant una molt bona memòria per reconèixer les persones i enrecordar-se'n de llurs noms. Els nomenclatores podien ser tant esclaus com lliberts. En trobem inscripcions epigràfiques funeràries al Cementiri dels officiales de Cartago, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Boulvert, Gérard. Esclaves et affranchis impériaux sous Haut-Empire: Rôle politique et administratif (en francès). Jovene, 1970, p. 195.
* ↑ Abid, Mohammed. Esclaves et affranchis impériaux en Afrique proconsulaire sous le Haut-Empire romain (en francès), 2017, p. 62, 422-425. ISBN 978-9938-924-92-3.
# Volta a Andalusia 1957

La Volta a Andalusia 1957 va ser la 4a edició de la Volta a Andalusia. La cursa es disputà entre l'1 i el 8 de febrer de 1957, amb un recorregut de 1.201 km repartits entre vuit etapes.
El vencedor final fou el navarrès Hortensio Vidaurreta, amb gairebé tres minuts sobre el mallorquí Gabriel Mas. Completà el podi Jesús Galdeano. El vencedor de la classificació de la muntanya fou René Marigil, mentre el Gamma fou el millor equip.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1ª | 1 de febrer | Màlaga - Màlaga | 135,0 | Miquel Bover | Miquel Bover |
| 2ª | 2 de febrer | Màlaga - Granada | 135,0 | René Marigil | Hortensio Vidaurreta |
| 3ª | 3 de febrer | Cabra - Còrdova | 190,0 | Joan Bibiloni | Hortensio Vidaurreta |
| 4ª | 4 de febrer | Còrdova - Sevilla | 154,0 | Joan Bibiloni | Hortensio Vidaurreta |
| 5ª | 5 de febrer | Sevilla - Sevilla | 188,0 | Andreu Trobat | Hortensio Vidaurreta |
| 6ª | 6 de febrer | Sevilla - Jerez de la Frontera | 97,0 | Gabriel Mas | Hortensio Vidaurreta |
| 7ª | 7 de febrer | Jerez de la Frontera - La Línea | 168,0 | Antonio Suárez Vázquez | Hortensio Vidaurreta |
| 8ª | 8 de febrer | La Línea - Màlaga | 134,0 | Gabriel Company | Hortensio Vidaurreta |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Hortensio Vidaurreta | Gamma | 33h 35' 38" |
| 2 | Gabriel Mas | | + 2' 49" |
| 3 | Jesús Galdeano | Ignis-Doniselli | + 3' 14" |
| 4 | Antonio Jiménez Quílez | Gamma | + 4' 02" |
| 5 | Andreu Trobat | Faema | + 4' 36" |
| 6 | Ángel Guardiola | | + 5' 42" |
| 7 | José Pérez de las Heras | | + 6' 31" |
| 8 | Francisco Moreno | Gamma | + 8' 47" |
| 9 | Ángel Rodríguez López | | + 9' 01" |
| 10 | Miquel Bover | | + 9' 02" |

## Referències

* ↑ «Vuelta a Andalucia 1957». sitiodeciclismo.net. [Consulta: 23 febrer 2016].
* ↑ Torres, Ramon «Hortensio Vidaurreta, de equipo “Gamma” vencedor de la IV Vuelta Ciclista a Andalucia». El Mundo Deportivo, 09-02-1957, p. 5 [Consulta: 23 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa
# Fotogramas de Plata 1978

La 29a cerimònia de lliurament dels Premis Fotogramas de Plata, corresponents a l'any 1978, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc a Barcelona el 13 de febrer de 1979.

## Candidatures
### Millor intèrpret de cinema espanyol

| Intèrpret | Pel·lícula | Resultat |
| Mònica Randall | La escopeta nacional | Guanyadora |

### Millor intèrpret de cinema estranger

| Actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Diane Keaton | Interiors | Guanyadora |

### Millor intèrpret de televisió

| Intèrprete | Sèrie de televisió | Resultat |
| Maribel Martín | El juglar y la reina | Guanyadora |

### Millor intèrpret de teatre

| Intèrpret | Muntatge | Resultat |
| Teatro Estable Castellano | El tío Vania | Guanyador |

### Millor activitat musical

| Intèrpret | Resultat |
| Marina Rossell | Guanyador |

## Referències

* ↑ Entrega de los premios Fotogramas a ABC, 15 de febrer de 1979
* ↑ Entrega de los Fotogramas de Plata 1978, La Vanguardia, 14 de febrer de 1979

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1978
* 23a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
# Marcel Dries

Marcel Dries (19 de setembre de 1929 - 27 de setembre de 2011) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1954.

## Referències

* ↑ «Marcel Dries bij Union» (en dutch). Royale Union Saint-Gilloise, 18-12-2013. [Consulta: 8 juny 2014].
* ↑ Marcel Dries Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Marcel Dries a National-Football-Teams.com (anglès)
# Llinda de Can Masdevall

La Llinda de Can Masdevall és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Masdevall, com diu la gent del país, és una casa antiga, de planta rectangular que ha perdut la fesomia de la seva primitiva fàbrica. Avui conserva, que sigui interessant, la llinda de la porta principal: «AVE [†] MARIA/ FRANCISCO MASDEVALL/1786».

## Història

Cap notícia històrica s'ha conservat documentalment sobre Santa Llúcia però, és molt possible que fos aixecada arran del camí prehistòric -i després grecoromà- que anava d'Emporium a la Vall d'en Bas. Com a curiositat: les grans quantitats de nummulits que es troben a aquests terrenys, han donat peu a que la gent de les rodalies parli de "dinerets de Santa Pau" o "Ulls de Santa Llúcia" quan es refereixen a aquests fòssils.

## Referències

* 1 2 «Llinda de Can Masdevall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Ianrakinnot

Ianrakinnot (en rus: Янракыннот) és un poble del districte autònom de Txukotka, a Rússia, que el 2015 tenia 314 habitants.

## Enllaços externs

* Ianrakinnot al lloc web de Txukotka Arxivat 2011-08-12 a Wayback Machine.
* Ianrakinnot al lloc web del districte rural
* Parc natural i ètnic de «Berínguia»
* Ianrakinnot
* Владимир, Медведев «На месте старой заставы водрузили пограничный столб». Крайний Север, 17-06-2010 [Consulta: 28 març 2013]. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Marsupenaeus japonicus

Marsupenaeus japonicus és una espècie crustaci decàpode del subordre Dendrobranchiata. Es troba de forma natural a les badies i els mars indopacífics, però també ha arribat al Mar Mediterrani per la migració lessepsiana. És una de les espècies de llagostí més importants econòmicament.

## Descripció

Els mascles de M. japonicus poden arribar a fer 17 cm de llargada i les femelles 27 cm i una massa de 130 grams, essent una de les espècies més grosses dels Penaeidae. El seu cos és pàl·lid amb bandes marrons. El seu rostrum porta 8–10 espines dalt i 1–2 sota.

## Ecologia

M. japonicus viu en badies i mars interiors, particularment on hi ha corrents oceànics. És nocturn i roman enterrat dins el substrat durant el dia. Els seus predadors inclouen peixos ossis i cartilaginosos.

## Distribució

La distribució natural del M. japonicus va des de la costa d'Àfrica oriental i el Mar Roig a Fiji i Japó.
M. japonicus ha entrat a la mar mediterrània a través del canal de Suez.

## Referències

* 1 2 World Register of Marine Species - Charles Fransen & Michael Türkay. «Marsupenaeus japonicus (Spence Bate, 1888)» (en anglès). WoRMS, 2012. [Consulta: 7 febrer 2012].
* 1 2 3 4 5 B. S. Galil. «Marsupenaeus japonicus» (PDF). Delivering Alien Invasive Species Inventories for Europe, 06-11-2006. Arxivat de l'original el 1 de desembre 2011. [Consulta: 7 febrer 2012].
* 1 2 3 4 «Marsupenaeus japonicus (kuruma shrimp)». Invasive Species Compendium. CAB International. [Consulta: 7 febrer 2012].
# Olga, la hija de aquella princesa rusa

Olga, la hija de aquella princesa rusa és una pel·lícula argentina dirigida per Diego Santillán sobre el seu propi guió basat en la seva novel·la del mateix nom, que es va estrenar el 3 d'agost de 1972 i que va tenir com a protagonistes a Eduardo Bergara Leumann, Homero Cárpena, Libertad Leblanc i Pablo Palitos.

## Sinopsi

La princesa russa Olga es refugia en París fugint de la Revolució d'Octubre i és protegida per diversos amants rics fins que s'enamora d'un metge pobre.

## Repartiment

* Eduardo Bergara Leumann
* Homero Cárpena
* Alberto del Solar
* Saúl Jarlip
* Libertad Leblanc
* Guillermo Macro
* Rodolfo Onetto
* Pablo Palitos
* Andrés Percivale
* Rogelio Romano
* Rogelio Román
* León Sarthié

## Comentari

La crítica de La Nación expressava: “Farsa absurda que intenta provocar la hilaritat amb remanidas situacions d'alcova i que després deriva al gènere de vodevil”. Per la seva part el crític de La Opinión va escriure: “Ambientat en un París de cartó atrotinat i recorreguda per personatges increïbles i insofribles […] el lloc de la farsa l'ocupa una falta d'imaginació tan estrident com els decorats virolats”.

## Referències

* ↑ Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pàg. 431. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
* Olga, la hija de aquella princesa rusa en CineNacional.com
# Vicariat Apostòlic de Ruanda

El Vicariat Apostòlic de Ruanda va ser creat el 25 d'abril de 1922 des de la part nord de l'antic Vicariat Apostòlic de Kivu, que servia el territori del que ara és Ruanda. Va ser dirigit pel bisbe Léon-Paul Classe dels Pares Blancs. El Vicariat Apostòlic d'Urundi va ser creat en la mateixa data pel territori del que ara és Burundi i dirigit pel bisbe Julien-Louis-Edouard-Marie Gorju.
El bisbe Classe va morir el 31 de gener de 1945 i va ser succeït pel bisbe Laurent-François Déprimoz. El 14 de febrer de 1952 l Vicariato Apostòlic de Rwanda es va dividir entre el Vicariat Apostòlic de Kabgayi sota el bisbe Deprimoz i el Vicariat Apostòlic de Nyundo sota el bisbe Aloys Bigirumwami.

## Referències

* 1 2 Diocese of Kabgayi Rwanda.
* ↑ Archdiocese of Gitega.

## Bibliografia

* «Archdiocese of Gitega». Catholic Hierarchy. [Consulta: 5 abril 2013].
* «Diocese of Kabgayi Rwanda». GCatholic.org. [Consulta: 5 abril 2013].
# Fotogramas de Plata 1984

La 35a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 1984, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc l'11 de març de 1985 I fou presentada per Pedro Almodóvar i Bibi Andersen. En acabar es va projectar la pel·lícula The Cotton Club de Francis Ford Coppola.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Tasio | Montxo Armendáriz | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Paris, Texas | Wim Wenders | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| Actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Victoria Abril | La noche más hermosa Las bicicletas son para el verano | Candidata |
| Chus Lampreave | ¿Qué he hecho yo para merecer esto? | Candidata |
| Charo López | Epílogo | Candidata |
| Carmen Maura | ¿Qué he hecho yo para merecer esto? | Guanyadora |
| Terele Pávez | Los santos inocentes | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Imanol Arias | La muerte de Mikel | Candidat |
| Patxi Biskert | Tasio | Candidat |
| Agustín González | Las bicicletas son para el verano Los santos inocentes | Candidat |
| Alfredo Landa | Los santos inocentes | Candidat |
| Francisco Rabal | Epílogo Los santos inocentes Sal gorda | Guanyador |

### Millor intèrpret de televisió

| Intèrpret | Sèrie de televisió | Resultat |
| Pepa Flores | Proceso a Mariana Pineda | Candidata |
| Agustín González | Cuentos imposibles | Candidat |
| Sílvia Munt | La plaça del Diamant | Candidata |
| Rosa Maria Sardà | Ahí te quiero ver | Candidata |
| Concha Velasco | Teresa de Jesús | Guanyadora |

### Millor intèrpret de teatre

| Intèrpret/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Ana Belén | La casa de Bernarda Alba | Candidata |
| Mary Carrillo | Buenas noches, madre | Candidata |
| Els Joglars | Teledeum | Candidata |
| José María Rodero | Luces de bohemia | Guanyador |
| Tricicle | Exit | Candidata |

## Referències

* ↑ Guanyadors dels Premis a IMDB
* ↑ 'Tasio' y 'Paris, Texas', premios 'Fotogramas', El País, 16 de febrer de 1985
* ↑ Fotogramas de Plata para Rabal, Carmen Maura, Rodero y Concha Velasco, El País, 12 de març de 1985

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1984
* 29a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* III Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata per any a l'IMDB
# Massimo Recalcati

Massimo Recalcati (Itàlia, 28 de novembre de 1959) és un filòsof i pscicoanalista italià.

## Biografia

Diplomat en filosofia, va ser alumne de Franco Fergnani a la Universitat de Milà, on es va especialitzar en psicologia social a l'Escola de Psicologia, sota la direcció de Marcello Cesa-Bianchi. Posteriorment va començar a donar classes ja com a professor a la Universitat de Pàdua, d'Urbino, de Bèrgam i de Lausana, interessant-se progressivament per les psicopatologies alimentàries. Va començar a dirigir un centre de recerca sobre aquesta temàtica. Des de 2006, supervisa el departament de neuropsiquiatria de l'Hospital de Santa Úrsula de Bolonya. Ha publicat una trentena de llibres, traduïts a una dotzena d'idiomes. El seu treball es concentra en l'ensenyament de Jacques Lacan i el tractament de trastorns de l'alimentació. També fa recerca sobre el complex de Telèmac entre pares i fills.

## Publicacions

* L'universale e il singolare. Lacan e l'al di là del principio del piacere, Milano, Marcos y Marcos, 1995.
* L'ultima cena: anoressia e bulimia, Milano, Bruno Mondadori, 1997.
* Jacques Lacan. Un insegnamento sul sapere dell'inconscio (con Antonio Di Ciaccia), Milano, Bruno Mondadori, 2000.
* Clinica del vuoto: anoressie, dipendenze, psicosi, Milano, FrancoAngeli, 2002.
* Sull'odio, Milano, Bruno Mondadori, 2004.
* L'omogeneo e il suo rovescio: per una clinica psicoanalitica del piccolo gruppo monosintomatico, Milano, FrancoAngeli, 2005.
* Elogio dell'inconscio: dodici argomenti in difesa della psicoanalisi, Milano, Bruno Mondadori, 2007.
* Il miracolo della forma. Per un'estetica psicoanalitica, Milano, Bruno Mondadori, 2007.
* Melanconia e creazione in Vincent Van Gogh, Torino, Bollati Boringhieri, 2009.
* L'uomo senza inconscio. Figure della nuova clinica psicoanalitica, Milano, Raffaello Cortina, 2010.
* Cosa resta del padre? La paternità nell'epoca ipermoderna, Milano, Raffaello Cortina, 2011.
* Ritratti del desiderio, Milano, Raffaello Cortina, 2012.
* Jacques Lacan. Desiderio, godimento e soggettivazione, Milano, Raffaello Cortina, 2012.
* Il complesso di Telemaco. Genitori e figli dopo il tramonto del padre
* Patria senza padri, con Christian Raimo, Roma, Minimum fax, 2013.
* Non è più come prima. Elogio del perdono nella vita amorosa, Milano, Raffaello Cortina, 2014.
* L'ora di lezione. Per un'erotica dell'insegnamento, Torino, Einaudi, 2014. ISBN 978-88-06-21489-0.
* Le mani della madre. Desiderio, fantasmi ed eredità del moderno
* Jacques Lacan. La clinica psicoanalitica: struttura e soggetto
* Un cammino nella psicoanalisi. Dalla clinica del vuoto al padre della testimonianza (inediti e scritti rari 2003-2013), Mimesis, 2016, ISBN 978-88-575-3369-8
* Il Mistero delle cose. Nove ritratti di artisti, Feltrinelli, 2016, ISBN 978-88-07-4920-68

## Referències

* ↑ «Catalogo» (en italià). [Consulta: 19 gener 2017].
* ↑ «Catalogo» (en italià). [Consulta: 19 gener 2017].
* ↑ Raffaello Cortina Editore (en italià).
# Lliga de Noruega del Nord de futbol

La Lliga de Noruega del Nord de futbol va ser una competició futbolística que es disputà al nord de Noruega entre 1963 i 1975. Els clubs del nord de Noruega només van ser permesos de participar en la piràmide futbolística nourega a partir de l'any 1971, a causa dels problemes de comunicació.

## Historial
### Tercera divisió

* 1963: Harstad I.L.
* 1964: Narvik/Nor
* 1965: Harstad I.L.
* 1966: F.K. Mjølner
* 1967: F.K. Mjølner
* 1968: Stein
* 1969: F.K. Mjølner

### Segona divisió

* 1970: Stein
* 1971: F.K. Mjølner
* 1972: Mo I.L.
* 1973: F.K. Mjølner
* 1974: F.K. Bodø/Glimt
* 1975: F.K. Bodø/Glimt

## Palmarès

* 5: F.K. Mjølner
* 2: F.K. Bodø/Glimt
* 2: Harstad I.L.
* 2: Stein
* 1: Narvik/Nor
* 1: Mo I.L.
Nota: després de la fusió el 1996, F.K. Mjølner té 6 títols (5 de F.K. Mjølner i 1 de Narvik/Nor).

## Vegeu també

* Copa de Noruega del Nord de futbol

## Enllaços externs

* RSSSF
# Igor

Igor (originalment en hebreu, איגור ומסע העגורים; transliterat com a Igor ve'masa ha'agurim) és una pel·lícula de 2012, basada en un llibre d'Aki Shavit de 2002, pel qual va guanyar el Premi Zeev de literatura infantil i juvenil. Es va doblar i subtitular al català.
La pel·lícula va ser coproduïda per Israel, Polònia i Alemanya, està dirigida per Evgeny Ruman i es va estrenar a Israel el 14 de març de 2013. Està escrita per Dita Guery i Eitan Londner.

## Sinopsi

A l'hivern, les grues que viuen a Rússia emigren fins a l'Àfrica, en un perillós viatge. Això ho sap l'Igor perquè el seu pare és ornitòleg i dedica la seva vida a seguir el viatge de les grues.

## Referències

* 1 2 Igor a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Més del 75 % dels catalans volen sèries i pel·lícules doblades en català a les plataformes digitals». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 agost 2022].
# Manaquí nan

El manaquí nan (Tyranneutes stolzmanni) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes des del sud-est de Colòmbia i sud de Veneçuela, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord de Bolívia i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Manaquí nan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Uirapuruzinho; WikiAves.
# Wamba

* Pel que fa al rei visigot, vegeu Vamba.
Wamba és un municipi de la província de Valladolid, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. És l'únic municipi espanyol que comença per la lletra W. En aquesta petita població destaca, com a element turístic i monumental, l'església preromànica de Santa María, construïda a principis del segle x, i que abans formava part d'un monestir.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 382 | 390 | 372 | 373 |