OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Picot ventrebarrat

El picot ventrebarrat (Veniliornis nigriceps) és una espècie d'ocell de la família dels pícids. Viu a altituds d'entre 2.000 i 4.000 msnm a Bolívia, Colòmbia, l'Equador i el Perú. El seu hàbitat natural són els boscos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, nigriceps, significa 'capnegre' en llatí.

## Referències

* ↑ BirdLife International. «Veniliornis nigriceps» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T22681190A92896344.en. [Consulta: 14 octubre 2021].
* ↑ Jobling, 2010, «nigriceps».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Jozef Barmoš

Jozef Barmoš (Šurany, 28 d'agost de 1954) és un exfutbolista eslovac de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou 52 cops internacional amb la selecció txecoslovaca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1970.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Inter Bratislava i Dukla Praga.
Fou entrenador a les categories inferiors de la selecció eslovaca i al MŠK Žilina i Inter Bratislava.

## Referències

* ↑ Jozef Barmoš - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ Profile at Hall of Fame Dukla Praha website
# Mandrus Mons

Mandrus Mons (grec antic: Μάδρον) foren unes muntanyes de Líbia entre els rius Salathus i Massa. Claudi Ptolemeu hi situa les tribus dels rabii (?άβιοι), els malcoae (Μαλκόαι) i els mandori (Μάνδοροι).

## Referències

* ↑ «Dictionary of Greek and Roman Geography (1854), MANDRUS MONS». [Consulta: 11 octubre 2022].
# Murina harpioloides

Murina harpioloides és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic del Vietnam. Físicament, s'assembla bastant a Harpiola isodon, però tenen les dents diferents. És un membre bastant petit del gènere Murina, amb avantbraços de menys de 30 mm de llargada.

## Referències

* ↑ Kruskop, S. V.; Eger, J. L «A new species of tube-nosed bat Murina (Vespertilionidae, Chiroptera) from Vietnam» (resum) (en anglès). Acta Chiropterologica, 10, 2, 2008, pàg. 213–220 [Consulta: 14 agost 2013].
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Picot tukki

El picot tukki (Meiglyptes tukki) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la selva humida amb dens sotabosc de les terres baixes de la Península Malaia, Sumatra i Borneo.
# Pic de Xemeneies

El Pic de Xemeneies és una muntanya de 2.827,5 metres que es troba en el terme municipal d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Antigament per ell passava la partió entre el territori de la Mancomunitat dels Quatre Pobles i el de l'antic terme de Son.
Forma part de la carena que separa la vall de Gerber de la vall de Cabanes. Està situat al sud-est de l'Estany Gerber, al sud-oest del Pui de la Bonaigua, al nord-est de los Tres Puis i al nord de l'Estany de Bassiero.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Rufiji

«Rufiji» té aquests significats:
* Rufiji (grup ètnic), grup ètnic de l'est de Tanzània
* Rufiji (riu), riu de Tanzània
* districte de Rufiji, districte de la regió de Pwani, a Tanzània
* Rufiji (llengua), llengua parlada pels rufiji
# Jozef Geirnaert

Jozef Lodewijk Geirnaert (1790, Eeklo - 1859, Gant), fou un pintor flamenc del segle xix.

## Biografia

Segons la fitxa bibliogràfica de l'Institut Neerlandès per a la Documentació de la Història de l'Art (RKD), fou alumne de Joseph Paelinck i Willem Jacob Herreyns. És conegut pels seus retrats i les seves al·legories històriques, i va esdevenir professor d'Edouard Auguste Wallays i de Jacques Louis Godineau.

## Referències

* 1 2 Jozef Geirnaert a l'RKD

## Enllaços externs

* «Jozef Geirnaert». Biografisch Portaal.
* Jozef Lodewijk Geirnaert a Artnet
# Güngören

Güngören és un petit districte industrial d'Istanbul, Turquia.

## Història

L'origen del districte es remunta a un petit poble anomenat Vidos. Es tractava d'una zona rural en la qual es van assentar nombrosos immigrants originaris d'Anatòlia en els anys 1950. Posteriorment es va construir la carretera principal cap a l'oest, al voltant de la qual es van construir cases, moltes d'elles il·legals. En l'actualitat, resulta difícil distingir-lo dels districtes limítrofs de la zona industrial, al nord de l'autopista E5, àrees com Merter o les zones més pobres de Bahçelievler.

## Güngören en l'actualitat

Els barris dedicats a habitatges són més antics i amb un millor desenvolupament que altres districtes que es van crear en els anys 1980, com Esenler o Bağcılar. Amb tot i això, els carrers són estrets i els edificis tenen sis o set pisos. Per bé que les edificacions estan més ben conservades i existeixen més botigues que en altres barris, el nivell de vida és baix.

## Divisió administrativa
### Mahalleler

Akıncılar · Abdurrahman Nafiz Gürman · Gençosman · Güneştepe · Güven · Haznedar · Mareşal Fevzi Çakmak · Mehmet Nezih Özmen · Merkez · Sanayi · Tozkoparan

### Barris

Merter
# London Streets

London Streets és una filial de Transport for London (TfL), que és responsable de la gestió de les principals rutes a través de Londres, un total de 580 quilòmetres de carreteres. Aquestes rutes també són conegudes com a Red Routes o Transport for London Road Network (TLRN), ja que poden ser identificades per les marques vermelles de la senyalització.
London Streets és responsable de la gestió del Peatge de congestió de Londres, una taxa que es cobra als automobilistes al circular per Central London o en entrar, el sistema de CCTV als carrers, el control de senyals i Bus Lane Enforcement Cameras (BLEC).
Les autopistes a Londres són responsabilitat de Highways Agency. La resta de carrers no controlats per London Streets són responsabilitat de cada districte de Londres.
Transport for London :
Metro de Londres  · London Rail  · London Overground  · Docklands Light Railway  · London Trams  · Tramlink  · London Buses  · London Dial-a-Ride  · London River Services  · London Streets  · Public Carriage Office  · Victoria Coach Station  · Peatge de congestió de Londres  · London low emission zone  · Oyster card :
# Picromerita

La picromerita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany i dona nom al grup de la picromerita. El seu nom prové dels termes grecs per "amarg" i "part" en al·lusió a la presència de magnesi en la seva composició que li dona un gust amarg i es va aplicar originalment al material cristal·litzat a partir d'una solució aquosa de sals mixtes de fumaroles del Vesuvi.

## Característiques

La picromerita és un sulfat de fórmula química K₂Mg(SO₄)₂·6H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls són equants, de fins a 5 cm, mostrant {001}, {010}, {100}, {110}, {011}, {201}, {111} i diverses altres formes; també pot cristal·litzar incrustant altres sals; o de forma massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. La picromerita es pot deshidratar en períodes que poden anar de dies a anys, depenent de les condicions, a leonita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la picromerita pertany a «07.C - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: krausita, tamarugita, kalinita, mendozita, lonecreekita, alum-(K), alum-(Na), tschermigita, lanmuchangita, voltaïta, zincovoltaïta, pertlikita, amoniomagnesiovoltaïta, kröhnkita, ferrinatrita, goldichita, löweïta, blödita, niquelblödita, changoïta, zincblödita, leonita, mereiterita, boussingaultita, cianocroïta, mohrita, niquelboussingaultita, polihalita, leightonita, amarillita, konyaïta i wattevil·lita.

## Formació i jaciments

La picromerita es forma principalment en dipòsits de sal oceànics, també en sublimats en fumaroles volcàniques i en un dipòsit mineral hidrotermal ric en sulfats. Va ser descoberta al Vesuvi l'any 1855. També ha estat descrita a Alemanya, Àustria, els Estats Units, l'Iran, Itàlia, el Kazakhstan, Polònia, el Regne Unit, la República Txeca, Ucraïna, Xile i la Xina.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: halita, anhidrita, caïnita, epsomita (dipòsits de sal oceànics); hohmannita, metavoltina, metasideronatrita (Chuquicamata, Xile).

## Referències

* 1 2 3 «Picromerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 juliol 2017].
* 1 2 3 «Picromerite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 30 juliol 2017].
# Philippe de Montebello

Philippe de Montebello (París, 16 de maig de 1936) fou entre 1977 i 2009 el director del Metropolitan Museum of Art de Nova York. Ha estat el director més longeu en la història tant de la institució com dels principals museu d'art del món.

## Biografia

Nascut en el si d'una familia aristòcrata francesa, Montebello va emigrar als Estats Units durant els anys 50 i va esdevenir ciutadà estatunidenc el 1955.
Va estudiar al Liceu Francès de Nova York. El 1958 es va graduar en la Universitat Harvard, amb una llicenciatura en història de l'art, va fer un master en la Universitat de Nova York i es va embarcar en una carrera en Belles Arts. Entre 1969 i 1974 fou el director del Museum of Fine Arts de Houston, a Texas. Fou nomenat director del Museu Metropolità el 1977 i n'ha esdevingut la cara pública. Durant el seu mandat, el Metropolitan ha esdevingut un museu de referència mundial i s'han adquirit més de 80.000 noves obres per a la col·lecció permanent. També és el responsable d'haver iniciat la creació de grans exposicions temporals sobre diversos períodes de la història de la humanitat.
Va anunciar la seva retirada el 8 de gener 2008, afirmant que tenia la intenció de dimitir a finals de 2008 després de més de 31 anys al càrrec.
Actualment Montebello segueix la seva carrera com a professor a l'Institut of Fine Arts of New York.

### Polèmica sobre la política d’adquisicions

El Metropolitan, sota la direcció de de Montebello, s’ha guanyat l'admiració de molts arqueòlegs per les seves excavacions, beques i suport a la conservació. Però s’ha acusat que l'expansió de les col·leccions del museu ha estat possible gràcies a una política d'adquisicions que massa sovint s'ha dut a terme a través de la compra de peces obtingudes originalment a través d'espoliadors d'antiguitats, especialment en les col·leccions provinents de Grècia i Turquia.

## Premis i reconeixements

* 1991- Chevalier de la Legion d'Honneur de la República de França
* 2003- National Medal of Arts dels Estats Units
* 2007- Oficial de la Legion d'Honneur de la República de França
* 2009- Primer titular de la Càtedra del Museu del Prado

## Exposicions rellevants

* The Vatican Collections - 1983
* Manet:1832:1883 - 1983
* Van Gogh in Arles - 1984
* India! - 1985-1986
* Degas - 1989-1990
* Velázquez - 1989-1990
* Mexico: Splendors of Thirty Centuries - 1990-1991
* Seurat - 1991-1992
* Splendors of Imperial China - 1996
* The Glory of Bizantium - 1997
* Egypptian Art in the Age of Pyramids - 1999-2000
* Vermeer and the Delft School - 2001
* Tapestry in the Renaissance: Art and Magnificience - 2002
* Leonardo da Vinci: Master Drafstman - 2003
* China: Dawn of a Golden Age 200-750 - 2004
* The Age of Rembrandt - 2007

## Referències

* ↑ (Montebello, p. 291)
* ↑ Patrician Director of Metropolitan Museum to Retire The New York Times, 9 de gener de 2007.
* ↑ Waxman, 2008, p. 181.

## Bibliografia

* Montebello, Phillipe (ed). El Museo. Hoy y Mañana. Madrid: Museo del Prado, 2010. ISBN 978-84-8480-202-0.
* Waxman, Sharon. Loot. The Battle over the Stolen Treasures of the Ancient World (en anglès). Nova York: Times Books, 2008. ISBN 978-0-8050-8653-0.
# Kubatxi

El kubatxi és la llengua pròpia dels kubatxis o kubatxins, un poble del Caucas al Daguestan.
Junt al kaytak i al dargin, pertany al grup de llengües dargino-lak (lak-dargwa), subgrup de les llengües Avar-Andi-Dido, de la família ibero-caucasiana. Avui dia es considera dialecte del dargin, grup que està absorbint als kubatxis, però realment seria una llengua separada. Els seus parlants són entre tres mil i deu mil. La llengua no s'escriu i es fa servir el dargwa o dargin per la literatura.

## Referències

* Ethnologue

## Bibliografia

* Akiner, Shirin (1986). Islamic Peoples of the Soviet Union: An Historical and Statistical Handbook. Londres.
* Bennigsen, Alexandre, i S. Enders Wimbush (1986). Muslims of the Soviet Empire: A Guide, Bloomington: Indiana University Press.
* Shilling, E. M. (1949). Kubachintsy i ikh kul'tura (Els Kubachis i la seva cultura). Moscou i Leningrad.
# Long Range Desert Group

El Long Range Desert Group (LRDG) (català: Grup del desert de llarg abast) va ser una unitat de reconeixement i atac de l'exèrcit britànic durant la Segona Guerra Mundial.
Originalment anomenada Long Range Patrol (LRP) (català: Patrulla de llarg abast), la unitat va ser fundada a Egipte el juny de 1940 pel major Ralph Alger Bagnold, actuant sota la direcció del general Archibald Wavell. Bagnold va ser assistit pel capità Patrick Clayton i el capità William Shaw. La majoria dels homes eren de Nova Zelanda, però aviat es van unir a ells uns quants voluntaris de Rhodèsia del Sud i britànics, amb la qual cosa es van formar noves subunitats i es va canviar el nom pel més conegut Long Range Desert Group (LRDG). El LRDG mai va superar els 350 homes, tots ells voluntaris.
El LRDG es va formar específicament per dur a terme operacions de llarg abast en territori enemic, patrulles de reconeixement encobertes i missions d'intel·ligència des de darrere de les línies italianes, encara que de vegades es dedicaven a operacions de combat. Com que els LRDG eren experts en la navegació del desert, de vegades eren assignats per guiar altres unitats, inclòs el Servei Aeri Especial (SAS) i agents secrets a través del desert. Durant la Campanya del Desert entre desembre de 1940 i abril de 1943, els vehicles del LRDG van operar constantment darrere de les línies de l'Eix.Possiblement, la seva acció ofensiva més destacada va ser durant l'operació Caravana, un atac a la ciutat de Barce i el seu aeròdrom associat, la nit del 13 de setembre de 1942. No obstant això, el seu paper més vital va ser el de 'Road Watch' (Vigilància de la carretera), durant el qual van controlar clandestinament el trànsit a la carretera principal de Trípoli a Bengasi, transmetent la informació al quarter general de l'exèrcit britànic.
Amb la rendició de les forces de l'Eix a Tunísia el maig de 1943, el LRDG va canviar de rol i va traslladar les operacions a la Mediterrània oriental, realitzant missions a les illes gregues, Itàlia i els Balcans. Després del final de la guerra a Europa, els líders de l'LRDG van sol·licitar a l'Oficina de Guerra que la unitat fos transferida a l'Extrem Orient per dur a terme operacions contra l'Imperi japonès. La sol·licitud va ser rebutjada i el LRDG es va dissoldre l'agost de 1945.

## Referències

* ↑ Haskew, Michael E. Encyclopaedia of Elite Forces in the Second World War. Barnsley, UK: Pen and Sword, 2007. ISBN 1-905704-27-5
* ↑ Macintyre, Ben. Rogue heroes : the history of the SAS, Britain's secret special forces unit that sabotaged the Nazis and changed the nature of war, 2016. ISBN 978-1-101-90416-9.
* ↑ Gross, Kuno; O'Carroll, Brendan and Chiarvetto, Roberto. Incident at Jebel Sherif. Berlin: Kuno Gross, 2009. ISBN 0-620-42010-3
* ↑ Kay, R. L. Long Range Desert Group in the Mediterranean. Bennington, Vermont: Merriam Press, 2008. ISBN 1-4357-5730-0
# Picrodendràcies

Picrodendraceae és una família de plantes amb flors. Consta de 80 espècies en 24 gèneres. Viuen en climes subtropicals o tropicals i es troben a Nova Guinea, Austràlia, Nova Caledònia, Madagascar, Àfrica continental i Amèrica tropical.
Anteriorment aquesta família estava inclosa com la subfamília Oldfieldioideae de la família Euphorbiaceae.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, pàg. 105–121. Arxivat de l'original el 2017-05-25. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 26 juny 2013]. Arxivat 2017-05-25 at Archive-It
* ↑ Stephens, P.F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 9, June 2008. http://www.mobot.org/MOBOT/Research/APweb/
# Pico-

Pico (símbol p) és un prefix del Sistema Internacional que indica un factor de 10$^{-12}$, o 1/1.000.000.000.000 o, cosa que és equivalent, 0,000 000 000 001.
Confirmat el 1960, el mot prové de l'italià piccolo, que significa petit.
Per exemple;
    1 picòmetre = 1 pm = 10$^{-12}$ metres = 0,000 000 000 001 metres
    1 picogram = 1 pg = 10$^{-12}$ grams = 0,000 000 000 000 001 grams
    1 picosegon = 1 ps = 10$^{-12}$ segons = 0,000 000 000 001 segons
Viccionari
# Récourt-le-Creux

Récourt-le-Creux és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 77 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Récourt-le-Creux era de 77 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 39 eren cases i 1 era un apartament. Dels 33 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Récourt-le-Creux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 32 eren actives i 7 eren inactives. De les 32 persones actives 29 estaven ocupades (19 homes i 10 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 7 persones inactives 1 estava jubilada, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Récourt-le-Creux hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Récourt-le-Creux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Récourt-le-Creux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Juan Luis Buñuel

Juan Luis Buñuel (París, 9 de novembre de 1934 - París, 6 de desembre de 2017) fou un director de cinema i guionista francès. Fou fill del director Luis Buñuel i estigué casat amb Joyce Buñuel, amb qui tingué un fill, Diego Buñuel.

## Biografia

Iniciat en el cinema de la mà del seu pare, Luis Buñuel, com a ajudant de direcció d'alguns dels films d'aquest com La joven o Viridiana (1961), i d'alguns d'altres de Louis Malle, aviat va afrontar la direcció, aconseguint el seu primer treball important amb el curtmetratge Calanda (1966), un impressionant documental sobre la Setmana Santa a Calanda, el poble natal del seu pare, que s'ha de comptar entre el millor de la seva producció.
El començament dels anys 1970 suposa el seu gran moment com a director, amb la realització de tres llargmetratges. Cita amb la mort alegre, el primer, és el més ben apreciat per crítica i públic, aconseguint en el Festival de Cinema de Sitges la medalla d'or al millor director; però ni La mujer con botas rojas ni Leonor , obres desiguals i oblidades en les quals la influència del pare és notòria, aconsegueixen prolongar la seva anomenada com a director, cosa que el portarà a refugiar-se a continuació en la televisió, com bé posen de manifest els seus treballs posteriors, circumscrits a aquest àmbit.

## Filmografia
### Director

* 1966: Calanda
* 1973: Una cita amb la mort alegre (Au rendez-vous de la mort joyeuse)
* 1974: La Donne aux bottes rouges
* 1975: Leonor
* 1979: Fantômas: L'Étreinte du diable (TV)
* 1979: Fantômas: el Mort qui Tue (TV)
* 1981: Histoires extraordinaires: el joueur d'échecs de Maelzel (TV)
* 1981: Les Brus (TV)
* 1981: El jugador de ajedrez
* 1983: L'Homme de la nuit (fulletó TV)
* 1984: Aveugle, que veux-tu ? (TV)
* 1986: La Rebelión de los colgados
* 1986: Le libertin de qualité a la Sèrie rose (TV)
* 1986: You'll Never See Me Again (TV)
* 1986: Tropique du crabe (TV)
* 1990: Guanajuato, una leyenda
* 1992: Fantômes en héritage (fulletó TV)
* 1996: Barrage a l'Orénoque (TV)

### Guionista

* 1973: Una cita amb la mort alegre
* 1974: La Donne aux bottes rouges
* 1975: Leonor
* 1981: Histoires extraordinaires: el joueur d'échecs de Maelzel (TV)
* 1990: Guanajuato, una leyenda
* 1997: Les Paradoxes de Buñuel

### Ajudant de director

* 1960: La Joven de Luis Buñuel
* 1960: Little Giants de Hugo Butler
* 1960: Le Cœur battant de Jacques Doniol-Valcroze
* 1961: Viridiana de Luis Buñuel
* 1963: Le Journal d'une donne de chambre de Luis Buñuel
* 1964: Gibraltar de Pierre Gaspard-Huit
* 1965: Viva María! de Louis Malle
* 1967: Le Voleur, de Louis Malle
* 1968: La Bataille de San Sebastian d'Henri Verneuil
* 1977: Cet obscur objet du désir de Luis Buñuel
* 1979: Le Grand Embouteillage de Luigi Comencini

### Actor

Buñuel també actor, i ha aparegur al film Henry et June (1990), com un editor. També va sortir al film del seu pare Un chien andalou.

## Referències

* ↑ «biografia de Juan Buñuel». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Juan Buñuel». The New York Times.
# Hangzhou Open

El Torneig de Hangzhou, conegut oficialment com a Hangzhou Open, és un torneig de tennis professional que es disputa anualment sobre pista dura al Hangzhou Olympic Sports Expo Center de Hangzhou, Xina. Pertany a les sèries 250 del circuit ATP masculí i es disputa el setembre. El torneig es va inaugurar l'any 2024 en substitució del torneig de Zhuhai.

## Palmarès
### Individual masculí

| Any | Campió | Finalista | Resultat |
| 2024 | Marin Čilić | Zhang Zhizhen | 7−6(5), 7−6(5) |

### Dobles masculins

| Any | Campions | Finalistes | Resultat |
| 2024 | Jeevan Nedunchezhiyan Vijay Sundar Prashanth | Constantin Frantzen Hendrik Jebens | 4−6, 7−6(5), [10−7] |

## Referències

* ↑ «Zhuhai ATP 250 relocating to Hangzhou from 2024» (en anglès). ATP, 28-05-2024. [Consulta: 24 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Perfil del torneig a l'ATP (anglès)