OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cambra de Representants de Bòsnia i Hercegovina

La Cambra de Representants de Bòsnia i Hercegovina (bosnià: Predstavnički Dom, croat: Zastupnički Dom i serbi: Представнички Дом), és una de les dues cambres de l'Assemblea Parlamentària de Bòsnia i Hercegovina, juntament amb la Cambra dels Pobles de Bòsnia i Hercegovina.
La Cambra de Representants de Bòsnia i Hercegovina es compon de 42 membres que són elegits per llistes de partits en representació proporcional. 28 membres són elegits de la Federació de Bòsnia i Hercegovina, i 14 de la República Sèrbia. Els membres són elegits per períodes de quatre anys. La nova cambra va ser elegida després de les eleccions d'1 d'octubre de 2006.

## Presidents de la Cambra de Representants de Bòsnia i Hercegovina

* Ivo Lozančić (3 de gener de 1997 - 16 de setembre de 1997)
* Slobodan Bijelić (16 de setembre de 1997 - maig de 1998)
* Halid Genjac (maig de 1998 - agost de 1999)
* Mirko Banjac (agost de 1999 - 29 de febrer de 2000)
* Pero Skopljak (29 de febrer de 2000 - 29 de desembre de 2000)
* Sead Avdić (29 de desembre de 2000 - 29 d'agost de 2001)
* Željko Mirjanić (29 d'agost de 2001 – abril de 2002)
* Mariofil Ljubić (abril de 2002 - 3 de desembre de 2002)
* Šefik Džaferović (9 de desembre de 2002 – 8 d'agost de 2003)
* Nikola Špirić (8 d'agost de 2003 – 8 d'abril de 2004)
* Martin Raguž (8 d'abril de 2004 – 8 de desembre de 2004)
* Šefik Džaferović (8 de desembre de 2004 – 8 d'agost de 2005)
* Nikola Špirić (8 d'agost de 2005 – 8 d'abril de 2006)
* Martin Raguž (8 d'abril de 2006 – gener de 2007)
* Beriz Belkić (11 de gener de 2007 – 11 de setembre de 2007)
* Milorad Živković (11 de setembre de 2007 – 13 de gener de 2008)
* Niko Lozančić (13 de gener de 2008 – 12 de gener de 2009)
* Beriz Belkić (12 de gener de 2009 -)

## Referències

* ↑ «'Osmorka', HDZ BiH i SNSD potpisali 'historijski' sporazum» (en bosnià). Al Jazeera Balkans, 15 December 2022. [Consulta: 15 December 2022].

## Enllaços externs

* Cambra de Representants de Bòsnia i Hercegovina - Lloc web oficial (bosnià)(croat)(serbi)(anglès)
# Can Torrella del Mas

Can Torrella del Mas és una masia de Terrassa (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El conjunt consta de diversos cossos, el principal d'estructura basilical, format per planta baixa i dos pisos, amb coberta de teula a dues vessants. La façana principal, a migdia, té centrada la porta d'accés, adovellada, d'arc de mig punt, i dues finestres als pisos superiors, d'inspiració gòtica, amb arcs lobulats. A la banda esquerra hi ha un cos avançat que mostra obertures del mateix tipus. A la part posterior hi ha diverses dependències destinades a ús industrial.

## Història

Sembla que l'origen d'aquesta antiga masia, coneguda anteriorment amb el nom de "Mas Bartu", es pot situar vers el segle xv, si bé el seu estat actual reflecteix les successives modificacions efectuades al llarg del temps, en especial les d'època recent. (Datació per font)

## Referències

* 1 2 «Can Torrella del Mas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].
# Can Torrelles de l'Esparra

Can Torrelles de l'Esparra és una masia de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de dues plantes, amb teulada de doble vessant, teula àrab i cornisa catalana. Es tracta d'un mas amb doble entrada, una al mur lateral, amb porta adovellada i arc de mig punt, i l'altra a la façana principal, també adovellada i arc de mig punt. Destaca de la façana principal la finestra gòtica amb arc conopial i dentat de tres arquets i dues hèlix en relleu. Aquesta està flanquejada per dues finestres més amb llinda, brancals i ampit de pedra rectangular, igual que la finestra de la planta baixa, la qual té una inscripció difícil d'interpretar. La façana lateral també presenta finestres, més petites, simples, dues d'elles amb arc conopial. La planta de l'edifici és rectangular amb estructura de tres naus i dos cossos. L'interior té la distribució tipíca dels masos, entrada amb escala que puja a la sala central del pis superior, que fa de distribuidor de les cambres laterals. El sostre de la planta baixa és pla amb bigues de fusta i al primer pis el sostre segueix la forma de la teulada també és de cairats i bigues de fusta. Les portes de l'interior de l'edifici són amb arcs de mig punt i dovelles de pedra, conservant l'estructura original. També es conserven els terres que són de tova i fusta a la sala central de la planta superior. A la planta baixa hi ha encara l'antic forn i la llar de foc, tot i que la cuina és de nova construcció. Trobem una inscripció a l'interior que data de 1686.
Hi ha un petit edifici a pocs metres de la casa que correspondria al paller, actualment utilitzat com a porxo i garatge pels cotxes. De nova construcció, també s'hi ha fet una piscina a la part devantera de la casa.

## Història

Casa documentada de 1417, fou propietat del monestir de Sant Pere de Cercada. El 23 de setembre de 1567, Llorenç Torrelles, pagès de l'Esparra, reconeix tenir per Joan Pere de Mitjavila, prior del Monestir de Sant Pere de Cercada, el Mas Torrelles i les terres unides.

## Referències

* 1 2 3 «Can Torrelles de l'Esparra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Can Torrelles (Riudarenes)

Can Torrelles és una masia de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, amb un pis superior i golfes. La teulada té dues vessants laterals amb teula àrab i cornisa catalana. Totes les obertures de la casa són quadrangulars amb llinda monolítica, i una de les finestres presenta una espitllera de defensa. Les obertures de la planta baixa estan protegides per reixes de ferro pintades de blanc. La finestra central, al primer pis, té la data inscrita de 1662 i a la finestra de la dreta hi consta el nom de "JOSEP TORRELLAS Y PADRE 1771". Al costat de la porta principal, es conserva amb una petita placa de ceràmica el número 29. És curiosa la decoració d'algunes finestres que presenten un petit relleu en forma triangular incisa a la llinda i uns petits pinacles a la base dels brancals, que sobresurten als extrems. Encara a la façana, i a la part esquerra de la porta, hi ha un rellotge de sol mig tapat per la vegetació. Voltant la casa, a la façana lateral dreta destaca una finestra de triple arc. A l'altre costat, a l'esquerra, té un cos adossat de tres plantes i vessant amb caiguda a la façana, de construcció més tardana, i destinat a un altre habitatge.

## Referències

* ↑ «Can Torrelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Can Torrens (Sant Vicenç de Montalt)

Can Torrens és una obra de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa amb planta baixa i dues plantes. Es tracta d'una construcció antiga amb intervencions posteriors. A la planta baixa hi ha un portal rodó amb dovelles - amb un relleu a la clau- i una altra obertura -més gran-, també de pedra. Al primer pis hi ha unes finestres que estan tapades disposades a un cos que sobresurt de la façana a la manera d'un boínder. Al segon pis hi ha una galeria coberta per un ràfec de teules que fa de coronament.

## Referències

* ↑ «Can Torrens». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Campionat d'Europa de motocròs 1955

La temporada de 1955 del Campionat d'Europa de motocròs fou la 4a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 8 Grans Premis, celebrats entre el 8 de maig i el 4 de setembre.

## Sistema de puntuació

Barem de puntuació de 1952 a 1969:
| Posició123456 Punts864321 | Resultats que computen 1/2 + 1 dels GP (cal acabar-hi les 2 mànegues) |

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | John Draper | BSA | 23 |
| 2 | Bill Nilsson | BSA | 22 |
| 3 | Sten Lundin | BSA | 21 net/22 brut |
| 4 | Victor Leloup | FN | 21 net/22 brut |
| 5 | Leslie Archer | Norton | 19 |
| 6 | Brian Stonebridge | BSA | 16 |
| 7 | Jeff Smith | BSA | 14 |
| 8 | Jean Somja | FN | 11 |
| 9 | René Baeten | Matchless | 9 |
| 10 | Lars Gustavsson | Monark | 6 |
| 10 | René Klym | BSA | 6 |
| 10 | Hennie Rietman | FN | 6 |

## Resum: Podi final 1955

| | 500 cc | 500 cc |
| Campió | John Draper | BSA |
| Subcampió | Bill Nilsson | BSA |
| Tercer | Sten Lundin | BSA |

## Referències

* «Palmares du Mondial Mx 3» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
* «MX and enduro in the 50's» (en anglès). mxbikes.com. Arxivat de l'original el 24 de novembre 2006. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Mumia

El terme mumia abasta diverses substàncies emprades al llarg de la història de la medicina, des de la brea fins a les mòmies humanes polvoritzades. El seu origen etimològic rau en el mot àrab مومياء (mumiya), referit a un betum resinós originari de l'Àsia occidental i que tenia suposades propietats curatives en la medicina islàmica tradicional, que els grecs antics traduïen com a πισσάσφαλτος (pissàsfaltos). En l'edat mitjana europea, mumiya passà al llatí com a mumia o mummia, amb el doble sentit de 'medicina bituminosa procedent de Pèrsia' i de 'mòmia'. Els apotecaris venien mumia a preu d'or, car es considerava una panacea. També es feia servir com a afrodisíac. A partir del segle xii, quan les importacions de betum natural començaren a perdre volum, s'interpretà erròniament que «mumia» era sinònim de «mòmia» i el mot passà a designar «una exsudació resinosa i negra que extreta de les mòmies egípcies embalsamades». Això donà peu a un comerç lucratiu entre Egipte i Europa. Els proveïdors substituïren l'exsudació de mumia, cada vegada més escassa, per mòmies senceres, tant embalsamades com dessecades. Després que Egipte prohibís les exportacions de mumia al segle xvi, els apotecaris europeus sense escrúpols començaren a vendre mòmia falsa preparada embalsamant i dessecant cadàvers frescos. Durant el Renaixement, els estudiosos demostraren que la traducció de «mumia» com a «mòmia» era un error i els metges deixaren de prescriure aquest fàrmac ineficaç. Finalment, els artistes dels segles xvii i xix utilitzaven mòmies triturades per tenyir una pintura a l'oli popular, el «marró mòmia».

## Vegeu també

* Mel·lificació humana

## Referències

* ↑ Consulta 24055 al TERMCAT: «En català documentem les formes mumia, momia i mòmia en aquestes fonts de referència: - mòmia / mumia: Matèria medicinal que suposaven extreta de mòmies egípcies i que procedia de cadàvers preparats pels jueus de Llevant que en feien un comerç d'exportació. Font: Vocabulari de la llengua catalana mediedal de Lluís Faraudo: https://www.iec.cat/faraudo/results.asp?Word=M%F2mia,%20[mumia]&Id=3328773&search=mum&optCriteria=1&optSearchType=1&ActualPage=1 - mumia / momia: Nom que es donava a la carn putrefacta i a la substància exudada dels cadàvers embalsamats, a les quals s'atribuïen propietats curatives. Font: Diccionari català-valencià-balear: https://dcvb.iec.cat/ Considerem que en català la forma que es pot justificar és mumia, d'acord amb el seu origen del mot llatí mummia».
# Nikola Lončar

Nikola Lončar Arsenijević (Kragujevac, Sèrbia, 31 de maig de 1972) és un exjugador de bàsquet amb doble nacionalitat sèrbia i espanyola. Amb 1.98 metres d'alçada, jugava en la posició d'aler. Va aconseguir quatre medalles en competicions internacionals amb Iugoslàvia. És gendre de l'entrenador de futbol serbi Radomir Antić.

## Carrera esportiva

Va començar la carrera al Partizan de Belgrad, club amb el qual va debutar com a professional l'any 1989. Hi va jugar fins al 1995, quan va ser fitxat pel Reial Madrid de la lliga ACB. Els anys següents va jugar a les lligues italiana, francesa i israeliana fins que al mes de novembre de 1998 torna a la lliga espanyola per jugar al Joventut de Badalona sota les ordres d'Alfred Julbe. En acabar la temporada va tornar a Itàlia, i una temporada després fitxava novament per un equip de la lliga ACB, concretament pel Breogán Universidade, on va jugar dues temporades. El seu darrer equip va ser l'Estudiantes a la temporada 2002-03.
Des de l'any 2006 és comentarista de Movistar + en diversos tipus de programes relacionats amb el bàsquet, com Eurofighters (sobre l'Eurolliga) o en retransmissions de partits de l'NBA, substituint Antoni Daimiel.

## Referències

* ↑ Nikola Lončar jugador a l'ACB
* ↑ «Entrevista a Nikola Loncar: "Al principio noté la presión de sustituir a Antoni Daimiel"» (en castellà). Ultimate NBA, 2009. Arxivat de l'original el 15 de maig 2010. [Consulta: 5 juliol 2018].
# Shella

Shella és un dels estats khasis de Meghalaya format per la confederació de quatre caps locals. Els quatre caps exerceixen el poder amb igual autoritat, portant el títol de wahadadars, i són elegits per la població. La població el 1881 era de 6.032 habitants i amb uns ingressos de 70 lliures. La producció principal del territori eren les taronges, les pinyes i les nous; es treballa també la canya de bambú per fer cistelles i estores. Al territori hi havia diverses pedreres, i mines de carbó i ferro. El territori fou molt afectat pel terratrèmol de 1897.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Lena (Baixkíria)

* Per a altres significats, vegeu «Lena».
Lena (en rus: Лена) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 40 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Guillermo Antón

Guillermo Antón (Tudela, Navarra, 1884 - ?) va ser un ciclista navarrès, que va córrer entre 1912 i 1926. Durant la seva carrera esportiva aconseguí 5 victòries destacant el triomf a la Clàssica als Ports de Guadarrama.

## Palmarès

* 1912
** 1r al GP Castellano
* 1913
** 3r a la Volta a Catalunya
* 1916
** 1r al GP Castellano
* 1919
** 1r a la Santander-Reinosa-Santander
** 3r al Campionat d'Espanya en ruta
** 3r a la Volta a Tarragona
* 1921
** 3r al Campionat d'Espanya en ruta
* 1924
** 1r a la Clàssica als Ports de Guadarrama
* 1926
** 1r al Campionat de Navarra

## Enllaços externs

* Fitxa a urtekaria.com
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Marco Antonio da Silva

Marco Antonio da Silva conegut com a Marquinhos, (Belo Horizonte, Brasil, 9 de maig de 1966) és un futbolista brasiler que el 1990 disputà un partit amb la selecció de Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Gaspar Valero Martí

Gaspar Valero Martí (Palma, 1 de març de 1958) és un historiador i escriptor mallorquí.
A nivell divulgatiu, a més de la publicació de diverses obres, la seva tasca s'ha centrat en la realització de rutes històriques i culturals, així com col·laboracions amb ajuntaments de Mallorca, destinades al públic general. També participà en el programa televisiu Temps era temps, entre 2006 i 2007, sobre la història de Mallorca, que presentà juntament amb Raphel Pherrer.

## Obres

* "Inventari de l'Arxiu municipal d'Escorca (1980)
* "Inventari de l'Arxiu Municipal de Búger" coautor amb Joan Ensenyat, Elvira González Gonzalo y Dolores Medrano.(1981)
* "Inventari de l'Arxiu Municipal d'Algaida" coautor amb Elvira González Gonzalo (1983)
* "Inventari de l'Arxiu Municipal de Consell" coautor amb Elvira González Gonzalo i Dolores Medrano. Publicacions del Consell Insular de Mallorca. Serie Arxius, Instruments de descripció documental nº 3. Palma (1987).
* "Inventari de l'Arxiu Municipal de Muro" (1988)
* "Elements de la societat pre-turística mallorquina" (1989) Coautor.
* "Geografia de la Trapa" (1992) amb imatges de l'Institut d'Estudis Baleàrics.
* "Itineraris pel Centre Històric de Palma" (1992).
* "Camins i paisatges. Itineraris culturals per l'illa de Mallorca (1992-93).
* "Palma, ciutat de llegenda" (1995)
* "Guia de Bellver" (1995)
* "La vila de Sineu: Intinerari cultural i patrimonial" coautor amb Mossèn Bartomeu Mulet i amb il·lustracions de Ricardo Gago (1999)
* "Guia de Passeig" (1999)
* "La llarga ruta de l'excursionisme mallorquí" 2001
* "Palma, Guía Turística" (2002)
* "Estudios de artes y costumbres populares" (2006) Coordinat per Felip Munar i Munar.ISSN: 0210-9441, Nº 113-116
* "Monografia històrica sobre: Els 700 anys del mercat de Sineu" (2007) coautor amb Joan Sastre Balaguer i Mn Bartomeu Mulet.
* "Possessions de Palma" escrita amb Roberto Fernández (Col·lecció Illa de la Calma de Olañeta i amb el patrocini del Consell Insular de Mallorca).
* "La Serra de Tramuntana" escrita amb Imma Planas.
* "Els noms del Fora Porta de la Ciutat de Mallorca" (2008)
* "La Germania a Alcúdia", en col·laboració amb Francesca Serra (2008)
* "Monografia històrica sobre: Les possessions de Sineu. Història i patrimoni." (2010) coautor amb Joan Sastre i Balaguer i Mn Bartomeu Mulet i Ramis.
Ha col·laborat en les Guies dels Pobles de Mallorca, editades pel diari del Grup Serra; pel Diari de Balears, i la Gran Enciclopèdia de Mallorca.

## Referències

* ↑ Gaspar Valero Martí a Lleonard Muntaner Editor
* ↑ “Deià és un poble que enganxa; em considero un més dels seus presoners”, entrevista a la Veu de Sóller, 18 de juny de 2010.
* ↑ «TV Mallorca educatiu». Arxivat de l'original el 2013-07-13. [Consulta: 25 maig 2017].

## Enllaços externs

* «Possessions de Mallorca, de Gaspar Valero i Martí». Arxivat de l'original el 2010-04-08. [Consulta: 7 gener 2009].
* «Obra de Gaspar Valero Martí» a Dialnet.
* Itineraris de Mallorca Arxivat 2017-04-28 a Wayback Machine. al web del Diari de Mallorca
# Scinax altae

Scinax altae és una espècie de granota de la família dels hílids endèmica de Panamà. Habita els boscos tropicals o subtropicals secs, sabanes humides, matolls subtropicals o tropicals secs, prades subtropicals o tropicals seques de poca alçada, aiguamolls intermitents d'aigua dolça, plantacions, jardins rurals i boscos antics molt degradats. L'espècie disposa d'una població estable i és comuna en diferents llocs del Panamà. És una espècie amenaçada de risc mínim i les seves principals amenaces són principalment la contaminació de l'aigua i l'edificació.

## Referències

* ↑ Fordham et al (2006). Scinax altae. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 2 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Serrat de les Set Creus

El Serrat de les Set Creus és una muntanya de 818 metres que es troba al municipi de Pinell de Solsonès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de les Soques

El Serrat de les Soques és una formació muntanyosa del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situada a l'extrem occidental del terme, a ponent de la masia de l'Otzet, molt a prop del límit amb el terme de Monistrol de Calders. És al nord-oest del Pla de les Soques, a la dreta del torrent de les Fraus de l'Otzet, entre dos torrents afluents del de les Fraus de l'Otzet. És, de fet, la continuïtat cap a ponent, en angle recte, de l'extrem meridional del Serrat de l'Otzetó. Pel seu extrem oriental discorre el Camí de l'Otzetó.

## Enllaços externs

* El Serrat de les Soques en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Servidor de correu

Un servidor de correu (en anglès mail transfer agent - MTA) és una aplicació informàtica que permet enviar missatges (correus electrònics) d'uns usuaris a altres, amb independència de la xarxa que aquests usuaris estiguin utilitzant. Entre els més usats hi ha Postfix, sendmail i Exim. Aquest últim predeterminat a GNU / Linux Debian
El terme servidor de correu també és utilitzat en el sentit d'un equip que actua com un MTA que està executant el programari apropiat. El terme commutador de correu (mail exchanger), en el context del DNS es refereix a una adreça IP assignada a un dispositiu que allotja un servidor de correu, i, per extensió, també indica el mateix servidor.
Per aconseguir la connexió es defineixen una sèrie de protocols de comunicació, cadascun amb una finalitat concreta:
* SMTP, Simple Mail Transfer Protocol: És el protocol que s'utilitza perquè dos servidors de correu intercanviïn missatges.
* POP, Post Office Protocol: S'utilitza per obtenir els missatges guardats en el servidor i passar-los a l'usuari.
* IMAP, Internet Message Access Protocol: La seva finalitat és la mateixa que la de POP, però el funcionament i les possibilitats que ofereixen són diferents.
Així doncs, un servidor de correu consta en realitat de dos servidors: un servidor SMTP que serà l'encarregat d'enviar i rebre missatges, i un servidor POP/IMAP que serà el que permeti als usuaris obtenir els seus missatges.
Per obtenir els missatges del servidor, els usuaris es serveixen de clients, és a dir, programes que implementen un protocol POP/IMAP. En algunes ocasions el client s'executa a la màquina de l'usuari (com el cas de Mozilla Thunderbird, Evolution, Microsoft Outlook). Tanmateix hi ha una altra possibilitat: que el client de correu no s'executi a la màquina de l'usuari; és el cas dels clients via web, com Gmail, Hotmail, openwebmail, Squirrelmail o Terra. Aquí l'arquitectura del servei és més complexa:
    En una màquina (A) hi ha el servidor SMTP i el servidor POP / IMAP. En una altra (B) hi ha un servidor web amb una aplicació client POP/IMAP. L'usuari connecta via World Wide Web amb (B) i llavors el client POP/IMAP estableix una connexió POP/IMAP amb el servidor de la màquina A; aquest servidor li torna a B els missatges de l'usuari, i un cop rebuts, el client genera una pàgina web amb els missatges rebuts. La pàgina web es passa al servidor web que serà el que l'envii a l'explorador web de l'usuari.
En tot cas, els protocols SMTP/POP/IMAP són insegurs en el sentit que els missatges viatgen sense protecció per la xarxa, és a dir, és fàcil obtenir els nostres missatges i contrasenyes. Per això se sol afegir una capa SSL, és a dir, un mètode de xifrat que puguin implementar tant el servidor com el client. En el cas del correu via web es poden utilitzar dues capes SSL: una entre A i B i una altra entre el servidor web de B i el navegador web de l'usuari.
# Skagaströnd

Skagaströnd és un poblat i un municipi d'Islàndia. Es troba a la zona nord-oriental de la regió de Norðurland vestra i al comtat d'Austur-Húnavatnssýsla.
Té una àrea de 1.163 quilòmetres quadrats a l'est de la badia de Húnaflói, al nord-oest d'Islàndia. La seva població és de 530 habitants, segons el cens de 2011, per a una densitat de 0,45 habitants per quilòmetre quadrat. Divideix en dos al municipi de Skagabyggð.
El poblat ha estat un centre de comerç des del segle xv, encara que en les sagues es tenen notícies de la regió des de molt abans.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Skalica

Skalica és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trnava, és capital del districte de Skalica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1217.

## Ciutats agermanades

* Freiburg im Breisgau, Alemanya
* Hodonín, República Txeca
* Slaný, República Txeca
* Strážnice, República Txeca
* Uherské Hradiště, República Txeca
* Schwechat, Àustria