OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Calabrià

Subdivisions del període Quaternari :
| Sistema | Sèrie | Estatge | Edat (Ma) |
| Quaternari | Holocè | Megalaià | 0,0042 |
| Quaternari | Holocè | Norgripià | 0,0082 |
| Quaternari | Holocè | Grenlandià | 0,0117 |
| Quaternari | Plistocè | Superior | 0,129 |
| Quaternari | Plistocè | Chibanià | 0,774 |
| Quaternari | Plistocè | Calabrià | 1,80 |
| Quaternari | Plistocè | Gelasià | 2,58 |
| Neogen | Pliocè | Plasencià | més antic |
El Calabrià és el segon estatge faunístic de l'època del Plistocè. Comprèn el període entre fa 1,80 milions d'anys i fa 0,774 milions d'anys.
La fi de l'estatge es defineix com l'última inversió de polaritat (781 ± 5 Ka) i l'arribada d'una edat glacial i una dessecació global que conduí a un clima possiblement més fred i sec que el del període fred del Miocè superior (Messinià) al Pliocè inferior (Zanclià). Originalment, el Calabrià era un estatge faunístic europeu basat principalment en fòssils de mol·luscs. Avui en dia, és la segona edat geològica del Plistocè inferior. Moltes de les associacions de la mastofauna del Plistocè inferior tenen el seu inici al Gelasià. Per exemple, Platygonus i altres animals del Blancà aparegueren durant el Gelasià.

## Referències

* ↑ Riba i Arderiu i Reguant i Serra, 1986, «Calabrià».
* ↑ «A chronology of Pliocene sea-level fluctuations, U.S. Atlantic Coastal Plain»: Quaternary Science Reviews, v. 10, p. 163-174.

## Bibliografia

* Riba i Arderiu, O.; Reguant i Serra, S. Una taula dels temps geològics. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 9788472830776.
# Caló d'en Pellicer

El Caló d'en Pellicer és una platja de la localitat calvianera de Santa Ponça, també coneguda com a sa Platja Petita, anomenada així per la comparació amb la Platja de Santa Ponça o Platja Gran. És una cala d'arena, d'uns 30 metres de llarg, sovintejada per famílies i residents estrangers de Santa Ponça. L'entrada és profunda, amb un roquissar més o menys pla i està enrevoltada de cases particulars i edificis d'apartaments. Com la majoritat de platges del municipi de Calvià, té servei de dutxa d'aigua dolça i als estius s'hi instal·la un lloc de venda de menjar.

## Referències

* ↑ «Caló d'en Pellicer». Platges de Balears. Conselleria d'Interior. Arxivat de l'original el 4 de juliol 2019. [Consulta: 26 agost 2020].
# Caló Blanc

Caló Blanc està situada a la costa sud de Menorca, coneguda també com la zona de Xaloc. Es troba al municipi de Sant Lluís, la urbanització de Cap d'en Font i a l'oest de la Cala de Binissafúller. És considerada la platja més petita de Menorca, tot i que hi ha vegades que no té sorra degut a les corrent marines.
És una petita cala en forma de U envoltada de roques de baixa altura i acaba amb una petita platja de sorra de 5 metres d'ample per 10 de llarg, quan es pot veure amb la sorra que posseeix freqüentment. La seva aigua és totalment cristal·lina, d'un color turquesa que contrasta amb les roques i la sorra blanca. És una platja ideal per nedar i fer snorkeling per conèixer la fauna marina, encara que a l'estiu sempre trobarem barques.
Hi ha un petit pàrquing, que està a dos minuts de la platja caminant. Té accés marítim, però s'ha de vigilar amb les lloses de Cap d'en Font. No té servei de creu roja ni de salvament. És una petita cala molt agradable on passar un magnífic dia.

## Enllaços externs

* Es Caló Blanc, la platja més petita de Menorca
* La cala a Platges de Balears Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine.
# Alifera

Alifera (grec antic: Ἀλίφηρα, gentilici Ἀλιφηραῖος, català alifereu) fou una ciutat d'Arcàdia pròxima a la frontera amb l'Èlida. Part de la seva població es traslladà quan es va fundar Megalòpolis el 371 aC. El tirà Lidíades la va cedir a l'Èlida. Fou ocupada per Filip el 219 aC i retornada a Megalòpolis.
Es troba prop de la moderna vila homònima.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Aliphera». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia. 8.3.4, 8.26.5, 8.27.4-7.
* ↑ Esteve de Bizanci. Ethnica. s.v.
* ↑ Universitat de Lund. Digital Atlas of the Roman Empire Arxivat 2018-12-22 a Wayback Machine.
* ↑ Talbert, Richard (ed. 2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World Arxivat 2018-12-22 a Wayback Machine. Princeton University Press. p. 58
# Guido del Giudice

Guido del Giudice (14 d'agost de 1957, Nàpols, Itàlia) és un filòsof i escriptor italià.

## Biografia

El 1982 es doctorà en medecina a la Universitat de Nàpols Frederic II, però continuà amb els estudis literaris i filosòfics, fins i tot sent un gran coneixedor i expert de la filosofia de Giordano Bruno. Dedicà al filòsof Nolano una gran quantitat d'assaigs i de traduccions. El 2008 rebé de l'Acadèmia Internacional Partenopea Frederic II el Premi Internacional de Giordano Bruno amb el seu llibre La disputa di Cambrai a la categoria de "millor obra dedicada al filòsof".

## Obres

* "WWW Giordano Bruno" (2001), Publicat per Marotta & Cafiero, Nàpols;
* "La conciliació dels oposats. Giordano Bruno entre Orient i Occident."(2005) Publicat per Di Renzo Editore, Roma; A la Segona Edició va incloure-hi l'assaig "Bruno, Rabelais i Apol·loni de Tiana" (2006) Publicat per Di Renzo Editore, Roma;
* "Due Orazioni. Oratio Valedictoria e Oratio consolatoria" (Dues Oracions. Oracin Valedictòria i Oració consoladora), (2007) Publicat per Di Renzo Editore, Roma;
* "La disputa di Cambrai. Camoeracensis acrotismus." (2008) Publicat per Di Renzo Editore, Roma;
* "Il Dio dei Geometri - quattro dialoghi". (2009) Publicat per Di Renzo Editore, Roma;
* "Somma dei termini metafisici", con il saggio: "Bruno in Svizzera, tra alchimisti e Rosacroce". (2010) Publicat per Di Renzo Editore, Roma;
* "Io dirò la verità. Intervista a Giordano Bruno". (2012) Publicat per Di Renzo Editore, Roma.
* Contro i matematici. (2014) Publicat per Di Renzo Editore, Roma.
* Giordano Bruno. Il profeta dell'universo infinito. (2015) Publicat per The Giordano Bruno Society, Napoli.
* "Giordano Bruno. Epistole latine". (2017) Publicat per Fondazione Mario Luzi, Roma.
# Françoise Rivalland

Françoise Rivalland és una percussionista i creadora musical. Destaca com a intèrpret de zarb i címbal, així com pel seu recitat. Va estudiar amb professors com Gérard Hiéronimus, Francis Branna, Gaston Sylvestre, Jean-Pierre Drouet, Dariush Tari, Alicia Alsina, Dominique Rouits i Jean-Louis Gil. Des del 1987 ha col·laborat com a intèrpret o com a assistentper a moltes obres amb Georges Aperghis. De 2004 a 2017, ha estat professora a la Haute Ecole des Arts de Bern. És cofundadora de l'ensemble S:i.c.

## Referències

* ↑ «https://agoraactualpercussio.com/francois-rivalland/». [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ «http://www.presencesfeminines.com/festival/artistes/francoise-rivalland/». Arxivat de l'original el 14 d’octubre 2019. [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ «http://www.moderecords.com/profiles/francoiserivalland.html». Arxivat de l'original el 18 d’abril 2018. [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ «https://flaneriesreims.com/a-57-francoise-rivalland-flaneries-musicales-de-reims.html». Arxivat de l'original el 14 d’octubre 2019. [Consulta: 14 octubre 2019].
# Uzovský Šalgov

Uzovský Šalgov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1314.
# Antonio Carro Fernández-Valmayor

Antonio Carro Fernández-Valmayor (La Corunya, 16 de setembre de 1945) és un polític socialista gallec. Va cursar la carrera de dret en la Universitat de Santiago de Compostel·la i durant els anys 1970 fou militant clandestí del PSOE a La Corunya. Posseeix els diplomes d'Urbanisme, i Ordenació del Territori i és Tècnic de l'Administració Civil de l'Estat i Funcionari directiu. Professor de Dret Polític de la Universitat de Santiago de Compostel·la. i Membre de l'Associació Espanyola de Ciència Regional, de l'Associació d'Estudis Gallecs, de l'Institut d'Estudis de Galícia i de la Fundació Pablo Iglesias. També és membre de la maçoneria.
A les eleccions generals espanyoles de 1979 fou senador per la província de la Corunya pel PSOE. Durant aquesta etapa fou vicepresident segon de la Comissió de Presidència del Govern i Ordenació General de l'Administració de l'Estat, i vocal de la Comissió d'Incompatibilitats.
També fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Galícia de 1981 i 1985, 1989 i 1993 pel PSdeG-PSOE. Ha estat Secretari General de la Gran Àrea d'Expansió Industrial de Galícia i Subdelegat Provincial del Ministeri d'Obres Públiques i Urbanisme.

## Referències

* ↑ Carro Fernández-Valmayor, Antonio, Fundación Pablo Iglesias
* ↑ Horari del professor Carro a l'USC, curs 2010-2011
* ↑ «Los hermanos pródigos». El País, 08-02-1990.
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ «Composició del Parlament Gallec». Arxivat de l'original el 2021-04-18. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Helga Guitton

Helga Guitton (Königsberg, Alemanya, 18 de desembre de 1942) és una locutora de ràdio i presentadora de televisió alemanya. Va ser discjòquei, entrevistadora per a la RTL i presentadora del Festival de la Cançó d'Eurovisió 1973.
Guitton va treballar per a RTL des de 1964 fins a 1994. A Ràdio Luxemburg va ser copresentadora de Tag Schatz, Tag Scherz amb Jochen Pützenbacher, qui més tard va recordar que treballaven tan bé junts que hi havia rumors que tenien un afer romàntic. El 1983 va insistir a coorganitzar un programa commemoratiu per a un company que havia mort de càncer, per donar-li suport moral, però es va posar a plorar. Va ser la presentadora del programa nocturn Viva – die Lust, zu leben, que incloïa concursos, entrevistes i música.
A la dècada de 1990 va treballar per a RTL plus, més tard RTL television; el 1988 es va comprometre amb Rainer Holbe per moderar un programa d'entrevistes sexy, "Kopfkissen-Gespräche bei Prominenten" (Pillow talk with VIPs); unes entrevistes que més tard va anomenar "Liebe ist..." va ser el seu treball més reeixit, mentre que Radio Telex va ser el seu major fracàs. La seva entrevista de 1985 amb un combatiu Klaus Kinski, que va menjar i beure sense parar, de la qual només es va emetre mitja hora, apareix al DVD Kinski Talks I, publicat per WDR el 2010.
L'any 1973, va ser la presentadora de la XVIII edició del Festival de la Cançó d'Eurovisió 1973, celebrat el dia 7 d'abril en el Théâtre Municipal de la ciutat de Luxemburg.
Després de deixar la ràdio, Guitton es va convertir en estilista.

## Referències

* 1 2 3 4 Hendrik Leuker, "Die deutschen Stimmen von Radio Luxemburg: Camillo Felgen, Jochen Pützenbacher und Helga Guitton", Radio-Kurier, August 2004 (alemany) (pdf).
* ↑ "Blödeltalk und Sexy-Follies", Der Spiegel, 7 March 1988 (alemany)
* ↑ Christoph Dallach, "Klaus-Kinski-DVD: Kugelblitz in Plauderlaune", Der Spiegel, 27 January 2011 (alemany)
* ↑ "'Lass mich ausreden!'" Arxivat 2014-05-29 at Archive.is, Südwest Presse, 19 November 2010 (alemany)
* ↑ "Previous Eurovision winners and UK entries", press release, BBC, 5 May 2005 (pdf)
# Hidroclorotiazida

La hidroclorotiazida, a vegades abreujada com HCT, HCTZ, o HZT és un fàrmac diürètic de primera elecció pertanyent al grup de les tiazides. Actua inhibint els co-transportadors de sodi/clor en el túbul contornejat distal del ronyó per retenir aigua, fent que augmenti la quantitat d'orina. Això redueix el volum de la sang, disminuint la seva tornada al cor i d'aquesta manera el cabal cardíac. A més, mitjançant altres mecanismes, es creu que disminueix la resistència vascular perifèrica. La hidroclorotiazida es ven com a medicament genèric i sota diversos noms comercials. La dosi adequada d'hidroclorotiazida pot ser diferent per a cada pacient.

## Usos

* Hipertensió arterial.
* Insuficiència cardíaca congestiva
* Edemes produïts per fallada del cor, ronyó o fetge.
* Diabetis insípida renal.
* Acidosis tubular renal.
* Hipercalciúria idiopàtica.

## Precaucions

La hidroclorotiazida pot augmentar la quantitat d'orina o la freqüència a orinar. Al principi del tractament pot produir també sensació de cansament; per això és bo planificar amb el metge les millors hores per prendre aquest medicament, amb la finalitat que afecti el menys possible l'activitat diària. En casos d'insuficiència renal o hepàtica es redueix la dosi.
No és recomanable una exposició perllongada al sol, ja que la hidroclorotiazida pot augmentar la sensibilitat de la pell enfront del sol, provocant l'aparició de taques vermelles. S'ha de respectar l'horari pautat. Si s'oblida de prendre una dosi prengui-la tan aviat com sigui possible i torni a la pauta habitual. Però si manca poc temps per a la propera dosi, és millor no duplicar-la i continuar prenent el medicament com s'havia indicat.

## Efectes secundaris

* Cefalea
* Fotosensibilitat
* Hipopotassèmia
* Hipomagnesèmia
* Hiperuricèmia i Gota
* Hiperglucèmia
* Hipercalcèmia
* Nàusea/vòmit
* Disfunció erèctil

## Referències

* ↑ Beermann, B.; Groschinsky-Grind, M.; Rosén, A. «Absorption, metabolism, and excretion of hydrochlorothiazide». Clinical Pharmacology and Therapeutics, 19, 5 Pt 1, 01-05-1976, pàg. 531–537. DOI: 10.1002/cpt1976195part1531. ISSN: 0009-9236. PMID: 1277708.

## Enllaços externs

* NIH medlineplus druginfo
# Hidrocució

La hidrocució o tall de digestió és un problema de salut causat per un xoc termodiferencial (diferència brusca de la temperatura), caracteritzat per un estat sincopal provocat pel contacte brusc de la pell i de les vies respiratòries superiors amb l'aigua freda, fet que desencadena un reflex d'inhibició de la respiració i la circulació generant una sobrecàrrega cardíaca dreta que ocasiona a la majoria dels casos una aturada cardiorespiratòria.

## Factors

Són factors afavoridors:
* Temperatura de l'aigua inferior als 18 °C.
* Exposicions llargues al sol abans del bany.
* Hipertèrmia.
* Exercicis físics violents amb gran sudoració.
* Ingesta de psicofàrmacs.
* Traumatismes previs a l'entrada a l'aigua:
    Per exemple, saltar des de certa alçada i caure sobre el ventre pot produir una pèrdua brusca del coneixement i una aturada cardiorespiratòria per inhibició nerviosa reflexa.
* Estat digestiu: (sovint el mal anomenat tall de digestió és una síncope per hidrocució).
    Es pot produir una pèrdua del coneixement amb aturada cardiorespiratòria i espasme de glotis al moment d'entrar dins l'aigua, o produir un estat d'ensopiment que impedís demanar auxili.

## Símptomes

La majoria de les vegades el síncope és precedit per uns símptomes o "senyals d'alarma" com ara: estat de sopor o d'obnubilació; sensació de vertigen i brunzit a les orelles; mal de cap; fatiga; envermelliment de la pell amb picor i sensació de calor, generalment a l'abdomen i la cara interna de braços i cames; dèficit d'agudesa visual amb visió borrosa; dolors de localització variable que es presenten en forma d'inflor, rampes musculars o dolors articulars; o erecció de fol·licles pilosos (pell de gallina).

## Enllaços externs

* IES Joan Ramon Benaprès. Prevenció de les hidrocucions i dels ofegaments. Revista d'educació física. Edició 10.
* «Hidrocució». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* http://www.explored.com.ec/GUIA/fas887.htm Arxivat 2009-04-30 a Wayback Machine.
* http://www.e-travelware.com/zdive/dvhidrocucion.htm Arxivat 2009-04-24 a Wayback Machine.
# Henry Bracton

Henry Bracton (segle xiii) va ser un jurista i religiós anglès, un dels primers escriptors del seu país de temàtica jurídica. Va ser assessor d'Enric III d'Anglaterra i va escriure tractats sobre la monarquia i sobre el dret romà i la seva aplicació a l'Anglaterra medieval (De Legibus et consuetudinibus Angliæ, 1256).

## Referències

* ↑ «Henry Bracton». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Hiliota meridional

La hiliota meridional (Hyliota australis) és una espècie d'ocell de la família dels hiliòtids (Hyliotidae) que habita principalment els boscos de l'Àfrica Meridional, en Angola, Zàmbia, Zimbàbue, Malawi i Moçambic, i localment a la República Democràtica del Congo i Kenya.

## Referències

* ↑ «Hiliota meridional». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
# Horst Tischoff

Horst Tischoff va un ciclista alemany que va defensar el colors de la República Democràtica Alemanya. Del seu palmarès destaca la medalla de bronze al Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1974.

## Palmarès

* 1972
** Campió de la RDA en contrarellotge per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Horstbek

L'Horstbek és un petit afluent del riu Alster al nord de la ciutat d'Hamburg a Alemanya. Neix a prop del carrer Diekberg al nucli de Lemsahl-Mellingstedt, al bezirk de Wandsbek d'Hamburg i desemboca al mateix nucli.
* La vall de l'Horstbek al carrer Kielbarg
* El desembocadament de l'Horstbek a l'Alster
* Aiguabarreig de l'Horstbek i de l'Alster
# Horst Wessel

Horst Ludwig Georg Erich Wessel (Bielefeld, Westfàlia, 9 d'octubre de 1907-Berlín, 23 de febrer de 1930) va ser un activista del Partit Nacionalsocialista Obrer Alemany (NSDAP), especialment conegut per haver estat l'autor del poema «Die Fahne hoch», publicat el 1929 al diari de propaganda Der Angriff.
Després de la seva mort després d'una baralla amb un activista comunista, l'1 de març el diari Völkischer Beobachter va tornar a publicar el poema amb la capçalera «una salutació de Horst Wessel a l'Alemanya del futur» i, a poc a poc, la propaganda va elevar-lo a la categoria de màrtir i heroi del moviment nacionalsocialista que «es va sacrificar per l'ideal feixista». La cançó es va combinar amb una melodia antiga i va esdevenir de facto l'himne del moviment feixista, que va anar posteriorment denominada «Horst-Wessel-Lied».

## Referències

* ↑ Daniel,, Siemens,. The making of a Nazi hero : the murder and myth of Horst Wessel. ISBN 9780857733139.
# Hans Teuglin

Hans Teuglin fou un compositor alemany dels segles XV i XVI. En les antologies de l'època s'hi troben lieder a 4 veus, d'aquest autor.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 60, pàg. 127. (ISBN-84-239-4560-X)
# Hoshizora no Live: The Best of Acoustic Ballade

Hoshizora no Live: The Best of Acoustic Ballade és el primer àlbum en directe de la cantant japonesa Misia, que es va editar el 22 d'octubre de 2003. Va vendre'n 72.351 còpies durant la primera setmana i es va situar a la segona posició de les llistes japoneses L'àlbum compta amb enregistraments en viu de concerts acústics de Misia a l'aire lliure, celebrats a Okinawa el 15 i el 16 d'agost de 2003.
L'àlbum va aconseguir la certificació de platí de la RIAJ al vendre'n més de 250.000 còpies.

## Llistes
### Llista Oricon de vendes

| Llançament | Llista | Posició | Vendes debut | Vendes totals | Duració |
| 22 octubre 2003 | Llista Oricon diària d'àlbums | 2 | | | |
| 22 octubre 2003 | Llista Oricon setmanal d'àlbums | 2 | 72.351 | 209.538 | 16 setmanes |
| 22 octubre 2003 | Llista Oricon mensual d'àlbums | 5 | | | |
| 22 octubre 2003 | Llista Oricon anual d'àlbums | 96 | | | |

### Llista de vendes físiques

| Llista | Posició |
| lista Oricon diària d'àlbums | 2 |
| Llista Oricon setmanal d'àlbums | 2 |
| Llista Oricon mensual d'àlbums | 5 |
| Llista Soundscan d'àlbums(Només CD) | 2 |

## Referències

* ↑ «オリコン アルバム 2003.11.3». [Consulta: 24 maig 2009].
* ↑ «ゴールドディスク認定作品一覧　2003年11月» (en japonès). RIAJ. [Consulta: 20 agost 2013].
* ↑ «週刊 CDソフト TOP20». Arxivat de l'original el 2008-08-29. [Consulta: 20 agost 2013].

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial de Misia».
* «Sony Music Online Japan : MISIA». Sony.
# Hoxie (Kansas)

Hoxie és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.244 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hoxie tenia 1.244 habitants, 543 habitatges, i 350 famílies. La densitat de població era de 571,8 habitants/km².
Dels 543 habitatges en un 25,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 33,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 21,2% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 25,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.810 $ i la renda mediana per família de 41.641 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.235 $ mentre que les dones 15.804 $. La renda per capita de la població era de 17.286 $. Entorn del 10,7% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hoxie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hoxie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hoyales de Roa

Hoyales de Roa és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 356 | 324 | 275 | 269 |
# Hechos Contra el Decoro

Hechos Contra el Decoro (HCD) van ser un grup de música de Madrid que va estar en actiu entre els anys 1995 i 2001. Es caracteritza per fer una música reivindicativa basada en la fusió musical, especialment centrada en el Hip Hop.

## Història

El projecte Hechos Contra el Decoro va començar el març de 1995 al barri de Vallecas (Madrid). Inicialment el formaven quatre persones: dos cantants, un teclista i un DJ. La primera actuació del grup va ser tan sols dues setmanes després de la seva formació. El 1996, després de gravar una maqueta, comencen a fer concerts d'àmbit europeu. Hi ha canvis en la formació, que passa a ser integrada per 9 músics i fan evolucionar l'estil del grup, afegint més elements al simple rapejat inicial. Treuen el primer treball discogràfic, Rabiamuffin, l'any 1997. El 1998 participen en la banda sonora de la pel·lícula Barrio de Fernando León. Aquest mateix any treuen el seu segon disc, Danza de los Nadie. Després de la gira europea de l'any 1999 hi ha nous canvis en la formació, l'any següent treuen el seu tercer i últim disc d'estudi, Línea de Fuga. El grup se separa l'octubre de l'any 2001. Posteriorment, l'any 2002, s'editarà un directe de la banda.

## Discografia

* Rabiamuffin (1997, Gora Herriak)
* Danza de los Nadie (1998, Gora Herriak)
* Linea de Fuga (2000, Gora Herriak)
* Música contra una Ejecución (2002, AlterMetak)

## Referències

* ↑ Hechos contra el decoro a indyrock.es
* ↑ Los otros Mano Negra, El País, 19 de setembre de 1996
* ↑ Discografia del grup

## Bibliografia

* Descripció del grup Arxivat 2006-11-22 a Wayback Machine. al web de la discogràfica Metak
* Dossier informatiu a RadioChango
* Notícies d'Hechos contra el Decoro a El País
# Huang Sijing

Huang Sijing (xinès tradicional: 黃思靜, xinès simplificat: 黄思静; Meizhou, Guangdong, 8 de gener de 1996) és una jugadora de bàsquet xinesa. Va representar la Xina a la competició de bàsquet als Jocs Olímpics d'estiu de 2016.
Juga a l'equip de Mongòlia Interior a la WCBA, guanyant el títol tres vegades i l'MVP de la final el 2021, i arribant a la final de nou el 2023.

## Referències

* ↑ «FIBA pays close attention to Huang Sijing».
* ↑ «Profile». FIBA.com. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2016. [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ «Inner Mongolia sweeps Xinjiang to win WCBA title». www.china.org.cn. [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ «Han Xu helps Sichuan claim maiden WCBA title - China.org.cn». www.china.org.cn. [Consulta: 19 juny 2023].