OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Astyanax pelecus

Astyanax pelecus és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes. Poden assolir fins a 6 cm de llargària total. Tenen 35 vèrtebres.
Viu a àrees de clima tropical al riu Pardo (Bahia, Brasil) a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Bertaco, Vinicius A.; Lucena, Carlos A. S. de «Two new species of Astyanax (Ostariophysi: Characiformes: Characidae) from eastern Brazil, with a synopsis of the Astyanax scabripinnis species complex». Neotropical Ichthyology, 4, 1, 01-03-2006, pàg. 53–60. DOI: 10.1590/S1679-62252006000100004. ISSN: 1679-6225.
* 1 2 3 Torres, Armi G.; Bailly, Nicolas. «Astyanax pelecus Bertaco & Lucena, 2006» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Kavalco, Karine Frehner; Pazza, Rubens; de Almeida-Toledo, Lurdes Foresti «Astyanax bockmanni Vari and Castro, 2007: an ambiguous karyotype in the Astyanax genus» (en anglès). Genetica, 136, 1, 01-05-2009, pàg. 135–139. DOI: 10.1007/s10709-008-9325-z. ISSN: 1573-6857.
* Morelli, S.; Bertollo, L. A. C.; Foresti, F.; Moreira, O.; De Almeida Toledo, S. «Cytogenetic Considerations on the Genus Astyanax (Pisces, Characidae). I. Karyotypic Variability» (en anglès). Caryologia, 36, 3, 01-01-1983, pàg. 235–244. DOI: 10.1080/00087114.1983.10797664. ISSN: 0008-7114.
# Sant Francesc de Borja i el moribund impenitent

Sant Francesc de Borja i el moribund impenitent és una obra pictòrica de Francisco de Goya y Lucientes, realitzada l'any 1788 per a la catedral de València, enquadrada dintre del Romanticisme.
La pintura va ser un encàrrec dels ducs d'Osuna, per a la seva capella de la catedral de València, juntament amb l'obra Acomiadament de Sant Francesc de Borja de la seva família.
Goya reflecteix en aquest quadre encara restes del barroc, però amb uns trets d'expressionisme, que es pot copsar al rostre dramàtic del moribund i a les aparicions dels éssers fantàstics i demoníacs a la vegada que es veuen al costat del llit, mentre sant Francesc, intenta d'aconseguir la confessió com salvació de la seva ànima. El personatge, a punt de morir, sent la presència de les pors internes i aquests éssers monstruosos només són producte del seu temor. Goya anticipa en aquesta pintura el tema de la bogeria que seria tan present en la seva obra.

## Bibliografia

* Bornay, Erika (dir. Jose Milicia). Historia Universal del Arte: El siglo XIX. Editorial Planeta, 1986. ISBN 84-320-6688-5.
# Cyprinion tenuiradius

Cyprinion tenuiradius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1843. Ichthyologie [von Syrien]. A: J. von Russegger. Reisen in Europa, Asien und Africa, mit besonderer Rücksicht auf die naturwissenschaftlichen Verhältnisse der betreffenden Länder unternommen in den Jahren 1835 bis 1841, etc. Stuttgart. Ichthyol. von Syrien v. 1 (pt 2). 990-1099.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Vocal quasioberta central

La vocal quasioberta central és un tipus de so vocal utilitzat en alguns parlars. El símbol de l'Alfabet Fonètic Internacional que representa aquest so és [ɐ], una a minúscula llatina capgirada.

## Característiques

* Té el primer grau d'obertura, semioberta, que significa que la posició de la llengua és similar a una vocal oberta però lleugerament més estreta.
* El punt d'articulació és central, és a dir que la llengua se situa a mig camí entre una vocal anterior i una posterior.
* El caràcter d'arrodoniment és indefinit.

## Utilització

En català representa el so especialment obert de la vocal neutra que es dona en català barceloní en lloc del so estàndard [ə], per exemple [bɐɾsɐˈlonɐ].
En altres llengües:
* Alemany: der [deːɐ];
* Anglès (alguns dialectes): cup [kɐp];
* Portuguès: vida [ˈvidɐ].

## Referències

* ↑ Rafel i Fontanals, Joaquim. Aplicació al català dels principis de transcripció de l'Associació Fonètica Internacional (pdf). Barcelona: Insitut d'Estudis Catalans, 1999, p. 14.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Jōyō kanji

Els jōyō kanji (常用漢字, literalment 'kanji per a l'ús comú') és la guia pels caràcters kanji considerats d'ús quotidià en el japonès, promulgada oficialment pel Ministeri d'Educació japonès. La llista actual de jōyō kanji conté 2.136 caràcters i fou revisada per darrer cop el 2010; és una versió lleugerament modificada dels tōyō kanji, que era la llista inicial de kanjis d'educació secundària estandarditzada després de la Segona Guerra Mundial.
Si en un text japonès apareix un kanji que no pertanyi als jōyō kanji s'ha de marcar la seva pronúncia mitjançant els furigana. Abans de la reforma del 30 de novembre del 2010, els jōyō kanji eren considerats un total de 1945.
Els 2.136 kanji de la llista de jōyō kanji es poden dividir en dos grups:
* 1.026 kanji que s'ensenyen a l'escola primària (cursos 1-6) (els kyōiku kanji)
* 1.110 kanji addicionals que s'ensenyen a secundària (cursos 7-9)

## Canvis del 1981

L'any 1981, els jōyō kanji van substituir els antics tōyō kanji. S'hi van afegir 95 caràcters addicionals i se'n va simplificar un: 燈 passa a 灯. Els kanji afegits van ser els següents:
    猿 凹 渦 靴 稼 拐 涯 垣 殻 潟 喝 褐 缶 頑 挟 矯 襟 隅 渓 蛍 嫌 洪 溝 昆 崎 皿 桟 傘 肢 遮 蛇 酌 汁 塾 尚 宵 縄 壌 唇 甚 据 杉 斉 逝 仙 栓 挿 曹 槽 藻 駄 濯 棚 挑 眺 釣 塚 漬 亭 偵 泥 搭 棟 洞 凸 屯 把 覇 漠 肌 鉢 披 扉 猫 頻 瓶 雰 塀 泡 俸 褒 朴 僕 堀 磨 抹 岬 妄 厄 癒 悠 羅 竜 戻 枠

## Canvis del 2010

L'any 2010 el Ministeri d'Educació Japonès va revisar la llista per incloure-hi 196 caràcters addicionals i treure'n 5 (勺, 銑, 脹, 錘, i 匁), per formar el total dels 2.136 kanji actuals. La llei promulgada també en va revisar la lectura. Vint-i-vuit kanji van guanyar una nova lectura, tres van perdre una lectura obscura i el kun'yomi de 側 va canviar de kawa (かわ) a gawa (がわ). Els 196 caràcters nous foren els següents:
    媛 怨 鬱 唄 淫 咽 茨 彙 椅 萎 畏 嵐 宛 顎 曖 挨 韓 鎌 葛 骸 蓋 崖 諧 潰 瓦 牙 苛 俺 臆 岡 旺 艶 稽 憬 詣 熊 窟 串 惧 錦 僅 巾 嗅 臼 畿 亀 伎 玩 挫 沙 痕 頃 駒 傲 乞 喉 梗 虎 股 舷 鍵 拳 桁 隙 呪 腫 嫉 𠮟(叱) 鹿 餌 摯 恣 斬 拶 刹 柵 埼 塞 采 戚 脊 醒 凄 裾 須 腎 芯 尻 拭 憧 蹴 羞 袖 汰 遜 捉 踪 痩 曽 爽 遡 狙 膳 箋 詮 腺 煎 羨 鶴 爪 椎 捗 嘲 貼 酎 緻 綻 旦 誰 戴 堆 唾 鍋 謎 梨 奈 那 丼 貪 頓 栃 瞳 藤 賭 妬 塡(填) 溺 諦 阜 訃 肘 膝 眉 斑 阪 汎 氾 箸 剝(剥) 罵 捻 虹 匂 喩 闇 弥 冶 麺 冥 蜜 枕 昧 勃 頰(頬) 貌 蜂 蔑 璧 餅 蔽 脇 麓 籠 弄 呂 瑠 瞭 侶 慄 璃 藍 辣 拉 沃 瘍 妖 湧 柿 哺 楷 睦 釜 錮 賂 毀 勾
Els caràcters en negreta es fan servir en noms de prefectures i els que van seguits de parèntesi són els oficials seguits de la forma emprada al JIS X 0208.
El Ministeri d'Educació, Cultura, Esports, Ciència i Tecnologia del Japó va instar els professors a començar a ensenyar els nous caràcters l'any 2012 per tal que els estudiants de secundària baixa els sabessin llegir i els de secundària alta fossin capaços d'escriure'ls. Els instituts i les universitats van començar a utilitzar-los en els exàmens d'entrada a partir de l'any 2015.

## Referències

* ↑ «Revising the list of kanji» (en anglès). Japan Times, 16-11-2008. [Consulta: 4 octubre 2020].
* 1 2 «改定常用漢字表、30日に内閣告示 閣議で正式決定» (en japonès). Nihon Keizai Shimbun, 24-11-2010. Arxivat de l'original el 3 març 2016. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «「柿」など９字追加、「鷹」は選外 新常用漢字の修正案» (en japonès). Asahi Shimbun, 23-10-2009. Arxivat de l'original el 14 febrer 2010. [Consulta: 25 octubre 2009].
# Takht-e Soleyman

Takht-i Soleyman (en persa: تخت سلیمان, Takht-i Soleyman, literalment, "el Tron de Salomó"), en l'anterior període antic conegut com a Shiz o Adur Gushnasp, literalment, "el foc dels Reis Guerrers") és un jaciment arqueològic a l'Azerbaidjan Oest, Iran. Es troba a mig camí entre Urmia i Hamadan, molt a prop de l'actual ciutat de Takab, i 400 km a l'oest de Teheran. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2003.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Takht-e Soleyman» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
# Athie (Costa d'Or)

Athie és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 90 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Athie era de 90 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 51 eren cases i 1 era un apartament. Dels 37 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 14 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Athie el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 56 persones, 39 eren actives i 17 eren inactives. De les 39 persones actives 37 estaven ocupades (20 homes i 17 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 17 persones inactives 10 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Athie hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 537 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Athie a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Athie a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bousignies

Bousignies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 303 habitants. Limita al nord-est amb Rosult, al sud-est amb Millonfosse, al sud-oest amb Tilloy-lez-Marchiennes i al nord-oest amb Brillon.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 185 | 206 | 182 | 203 | 249 | 268 | 303 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Michel Dewitte | |
# Coyoacán

Coyoacán (Nàhuatl: coyo-hua-can, lloc de coiots) és una de les 16 delegacions o subdistrictes del Districte Federal mexicà. Està situada al sud del districte de Benito Juárez, a l'oest d'Iztapalapa, al nord dels districtes de Xochimilco i Tlalpan i a l'est d'Alvaro Obregón.
Durant l'època pre-colombina, Coyoacán era una ciutat i va esdevenir el principal centre comercial de la riba sud del Llac de Texcoco. L'any 1950 va ser engolida per la conurbació de ciutat de Mèxic i va passar a ser-ne una delegació.
A Coyoacán hi resideix principalment gent de classe mitjana-alta, als barris de Plaza Hidalgo i Jardín Centenario, i destaca per la seva vida cultural bohèmia i artística. En aquest districte hi ha el Museu Frida Kahlo i el Museu Lev Trotski.
Hi va néixer la pintora Frida Kahlo; hi van viure l'artista Diego Rivera i l'actriu Dolores del Rio; i hi van morir Lev Trotski i l'escriptor arenyenc Josep Maria Miquel. El violinista barceloní Josep Rocabruna hi té un carrer en honor seu.

## Enllaços externs

* Govern de la delegació de Coyoacán (castellà)
# Volta a Rio Grande do Sul

La Volta a Rio Grande do Sul és una cursa ciclista per etapes que es disputa a l'estat de Rio Grande do Sul (Brasil). La primera edició es va disputar el 2001 amb el nom de Volta a Gravataí i el 2009 va entrar a formar part del calendari de l'UCI Amèrica Tour. El 2012 i 2013 no es va disputar, i el 2014 va tornar, amb el nom actual.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2007 | Carlos Manarelli | Rodrigo Nascimento | Cleiton Fadanelli |
| 2008 | Soelito Gohr | Nilceu dos Santos | Daniel Rogelin |
| 2009 | Ramiro Cabrera | Flávio Cardoso | Eduardo Pinheiro |
| 2010 | Jaime Castañeda | Juan Pablo Suárez | Antônio Nascimento |
| 2011 | Renato Seabra | José Eriberto | Antônio Nascimento |
| 2014 | José Luis Rodríguez | Óscar Sánchez | Gregolry Panizo |
| 2015 | Byron Guamá | William Chiarello | Renato Ruiz |
| 2016 | Murilo Affonso | Kleber Ramos | Alan Maniezzo |

## Referències

* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa 1 a sitiodeciclismo.net
* Fitxa 2 a sitiodeciclismo.net
# Xavier Ibáñez

Xavier Alfonso Ibáñez Pis, més conegut com a Xavier Ibáñez, (Vila-real, 3 de novembre de 1963) és un exjugador de bàsquet espanyol. Amb els seus 2,05 metres d'alçada, jugava en la posició de pivot.

## Carrera esportiva

Es va formar al planter del Club Joventut Badalona, club amb el que va debutar a la Lliga Nacional la temporada 1982-83, amb el llavors anomenat Joventut Fichet. Les dues temporades següents les va disputar a Primera B, formant part de les files de l'Oximesa Granada, i les dues següents a l'ACB, després de conseguir l'ascens amb el club granadí. La temporada 88-89 va tornar a Primera B per jugar amb el Caixa Ourense, i novament va aconseguir l'ascens a la màxima categoria del bàsquet espanyol, on hi va tornar a participar dues temporades més amb l'equip gallec. El 1991 va fitxar pel Juver Murcia, per jugar un any a l'ACB. La 92-93 va jugar a Primera Divisió, amb l'Askatuak de Donostia, i la 93-94 va retornar a Múrcia, per jugar a l'ACB la seva darrera temporada en actiu. En total va disputar a l'ACB 124 partits, amb una mitjana de 2,9 punts i 1,5 rebots en 11 minuts.

## Referències

* ↑ Xavier Ibáñez jugador a l'ACB
* ↑ «Javier Ibáñez: Perspectiva agridulce» (en castellà). Endesa Basket Lover, 06-09-2014 [Consulta: 30 agost 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-08-31. [Consulta: 30 agost 2018].
# Aspàsia (metgessa)

Aspàsia (segle IV dC) fou una metgessa atenesa de l'antiga Grècia, especialitzada en obstetrícia i ginecologia. Fou una excepció al sistema de classes socials grec de l'època que impedia l'accés de les dones a l'educació. La seva feina va influir en metges i cirurgians del període de medicina romana d'Orient, com Aeci i Paule Egineta. Aspàsia va introduir tècniques quirúrgiques per a hemorroides uterines, les varicoceles i les hidroceles, molts similars als mètodes moderns. Va desenvolupar una tècnica per moure els nadons en posició podàlica —part de natges— per alleujar el moment de donar a llum. També va treballar en medicina preventiva amb dones embarassades.

## Referències

* 1 2 3 Tsoucalas, Gregory; Sgantzos, Markos «Aspasia and Cleopatra Metrodora, Two Majestic Female Physician-Surgeones in the Early Byzantine Era». Journal of Universal Surgery, 4, 2016, pàg. 1–5. DOI: 10.21767/2254-6758.100055. ISSN: 2254-6758.
* 1 2 Tsoucalas, Gregory; Kousoulis, Antonis A.; Androutsos, George «Innovative Surgical Techniques of Aspasia, the Early Greek Gynecologist». Surgical Innovation, 19, 3, pàg. 337–338. DOI: 10.1177/1553350611423933.
* ↑ Ogilvie, Marilyn Bailey. Women in science : antiquity through the nineteenth century : a biographical dictionary with annotated bibliography. Cambridge, Mass.: MIT Press, 1986. ISBN 0-262-15031-X.
# Bousies

Bousies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.679 habitants. Limita amb Croix-Caluyau, Fontaine-au-Bois, Forest-en-Cambrésis, Poix-du-Nord, Robersart, i Vendegies-au-Bois.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.885 | 1.895 | 1.814 | 1.723 | 1.717 | 1.683 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1899-1900 | Isaïe Cloche |
| 1900-1940 | Camille Bourdon |
| 1940-1944 | Casimir Pottiez |
| 1944-1959 | Georges Lefebvre |
| 1959-1964 | Georges Panteignes |
| 1964 | Léon Gauthier |
| 1964-1965 | Fernand Carlier |
| 1965-1977 | Pierre Gouzon |
| 1977-1989 | Jean-Pierre Desrousseaux |
| 1989- | André Ducarne |

## Agermanaments

* Risum-Lindholm
# Sant Joan Baptista de Censà (església vella)

Sant Joan Baptista de Censà és l'antiga església parroquial del poble nord-català de Censà, a la comuna del mateix nom, de la comarca del Conflent.
Està situada al sud-est del nucli urbà de Censà, al costat del cementiri.

## Història

Sant Joan Baptista de Censà és esmentada per primer cop l'any 1189, en una venda dins del territori de la seva parròquia. Fou l'església parroquial de Censà fins al segle xix, quan es construí un nou temple al bell mig del poble.

## L'edifici

L'església, en bon estat per una restauració recent, actualment és buida i desafectada, però ben conservada. És de nau única, capçada a llevant per un absis semicircular i coberta amb volta de canó seguit, lleugerament apuntada. Un ample arc presbiterial uneix la nau amb el presbiteri. La nau presenta senyals d'haver estat originalment més petita i que fou allargada cap a ponent. La porta és a la façana de migdia, a prop de l'absis, cosa no gaire freqüent en el romànic: el seu emplaçament habitual és igualment a la façana sud, però a prop de l'angle sud-oest.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «140 - Sansà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 133. Sant Joan Baptista de Sansà». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Censà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere; Adell i Gisbert, Joan-Albert. «Censà: Sant Joan de Censà». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995, p. 545-546 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ Sant Joan Baptista de Censà en els ortofotomapes de l'IGN
# Croada dels Pastors (1320)

La Croada dels Pastors, un moviment popular al nord de França dirigit a ajudar a la Reconquesta, una època de fam deguda als canvis climàtics i la deteriorada situació econòmica de la població rural, unida amb profecies i la parla d'una nova croada. L'endeutament amb els prestadors jueus havia estat eliminat amb la seva expulsió per Felip IV de França el 1306, però el seu fill Lluís X els va portar de tornada, sent soci en la recuperació dels seus deutes.
La croada va començar al maig de 1320 a Normandia, quan un pastor adolescent va afirmar haver estat visitat per l'Esperit Sant, que li va donar instruccions per combatre els moros a la península Ibèrica.
En 1320, la croada dels pastors travessà els Pirineus atacant les aljames de Jaca i Montclús. Jaume el Just actuà i envià un destacament per protegir els jueus, i l'infant Alfons manà penjar quaranta dels atacants d'Osca i els atacants es dirigiren a Tudela i Pamplona, on els jueus plantaren cara i els rebutjaren.
Igual que en la Croada dels Pastors de 1251, aquest moviment es componia en la seva majoria d'homes joves, dones i nens. Va marxar a París per demanar a Felip V per guiar-los, però es va negar a reunir-se amb ells, i mentre eren a París es van alliberar els presos al Grand Châtelet.

## Referències

* ↑ Baer, Yitzhak. A history of the Jews in Christian Spain (en anglès). Jewish Publication Society of America, 1978, p. 15.
* ↑ Lacave, José Luis. Sefarad, Sefarad: la España Judía (en anglès). Comisión Quinto Centenario, Grupo de Trabajo Sefarad 92, 1987, p. 208. ISBN 8485983580.
# Voto (Cantàbria)

Voto és un municipi a l'est de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Limita al nord amb els municipis de Bárcena de Cicero i Colindres, a l'est amb Solórzano, al sud amb Ruesga i Ramales de la Victoria i a l'oest amb Limpias i Ampuero. Inclou les localitats de Bádames (capital), Bueras, Carasa, Llánez, Nates, Padiérniga, Rada, San Bartolomé de los Montes, San Mamés de Aras, San Miguel de Aras, San Pantaleón de Aras i Secadura.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2007 |
| 3.151 | 3.370 | 3.483 | 3.598 | 3.870 | 4.079 | 3.698 | 3.292 | 2.816 | 2.661 | 2.227 | 2.386 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 665 | 38,48% | 5 |
| PRC | 606 | 35,07% | 4 |
| PSOE | 372 | 21,53% | 2 |
Eleccions municipals de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 589 | 33,87% | 4 |
| PRC | 531 | 30,53% | 3 |
| PP | 457 | 26,28% | 3 |