OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Franklin (Indiana)

Franklin és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 19.463 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Franklin tenia 19.463 habitants, 6.824 habitatges, i 4.872 famílies. La densitat de població era de 667,4 habitants/km².
Dels 6.824 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 11,5% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.414$ i la renda mediana per família de 52.304$. Els homes tenien una renda mediana de 37.509$ mentre que les dones 25.601$. La renda per capita de la població era de 18.937$. Entorn del 4,5% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# 106

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu cent sis.

## Esdeveniments

* Primer document escrit on surt la paraula "catòlic"
* La Dàcia esdevé província romana.
* Inici de la construcció del Fòrum de Trajà.
* Va ser elegit el Papa Alexandre I, sisè papa, que va succeir al Papa Evarist.

## Necrològiques

* Decèbal, rei de Dàcia (suïcidi, perseguit pels romans) (n. 87 dC)

## Referències

* ↑ «Dàcia». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ Roth, Leland M. Understanding Architecture: Its Elements, History and Meaning. First. Boulder, CO: Westview Press, 1993. ISBN 0-06-430158-3.
* ↑ Loomis. James T. Shotwell. The Book of the Popes (Liber Pontificalis) (en anglès). James T. Shotwell.
* ↑ A Companion to Latin Studies. CUP Archive, 1910, p. 140–. GGKEY:2AE1DU53Z2Y.
# Françoise Spira

Françoise Spira, pseudònim de Françoise Parel (París, 7 de desembre de 1928-Neauphle-le-Château, 4 de gener de 1965) va ser una actriu i directora teatral francesa.
Spira va començar la seva carrera teatral en el Festival d'Avinyó, on la va dirigir Jean Vilar. Vilar la incorporaria posteriorment a la companyia del Teatre Nacional Popular. En aquesta interpretaria el paper de Jimena en El Cid, de Corneille.
En el Teatre Hébertot va ser elogiada per la seva actuació en Miracle a Alabama, de Gibson.
Va assumir l'adreça del Théâtre Vivant, esforçant-se a representar un repertori més cosmopolita, com Lulú, de Wedekind; La Bête dans la Jungle, adaptació d'una obra d'Henry James; o El Vicari, de Rolf Hochhuth.
També va intervenir en algunes pel·lícules, entre elles Zwei Mütter i L'any passat en Marienbad, i sèries de televisió.

## Referències

* 1 2 3 4 Carmona Ristol, Ángel. Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana Supl. anual 1965-1966 (en castellà). Madrid: Espasa-Calpe, 1976, p. 402. ISBN 8423945979.
* ↑ «Françoise Spira» (en anglès). [Consulta: 4 març 2018].
# Fliegende Blätter

Fliegende Blätter (en català, Fulles voladores) fou un setmanari satíric alemany, es va publicar entre els anys 1845 i el 1944.

## Història

Kaspar Braun es va associar amb un editor, Friedrich Schreiber, per fundar l'editorial Verlag Braun & Schneir de la qual sortirà un periòdic abundantment il·lustrat. Kaspar Braun és l'encarregat de les il·lustracions mentre Friedrich Schneider s'ocupa dels textos. A més de les caricatures, es publiquen poemes i narracions d'autors com Adolf Kussmaul. Un número (llarg sense esmentar data) consta de vuit pàgines i es publica setmanalment.
El tema principal de les caricatures de Fliegende Blätter és la burgesia alemanya. Els personatges Biedermann und Bummelmaier (anomenat així pel moviment Biedermeier) es van convertir en personatges populars..
Les il·lustracions a Fliegende Blätter provenen d'artistes famosos com Ferdinand Barth, Wilhelm Busch, Gustav Adolf Closs, Eugen Croissant, Josef Nikolaus Geis, Hans Kaufmann, Kaspar Kögler, Franz Kreuzer, Adolf Oberländer, Franz Graf von Pocci, Carl Reinhardt, Emil Reinicke, René Reinicke, Carl Spitzweg, Hermann Stockmann, Gustav Traub, Hermann Vogel ...
Hi ha dibuixos i il·lustracions còmiques on es representen els personatges amb filferros.
Segons un informe del Leipziger Zeitung, el Flying Leaves tenia una circulació de 15.000 exemplars el març de 1847.

## Galeria d'imatges

* Tusch (1894)
* A la pista de gel de Suècia a Fliegenden Blättern 1853
* Pàgina de títol de Fliegenden Blätter del 18 de maig de 1928 amb una il·lustració de Franziska Schlopsnies.
* "Però Meta, amb els seus estats d'ànim, et tortures a tu i a mi", numero. 4493, (1931)

## Referències

* ↑ «Les fils de fer du Fliegende Blätter». Tofferiana.fr.
* ↑ Leipziger Zeitung. Nr. 67 vom 19. März 1847, S. 1.258. (books.google.cat).(alemany)
# Abdagases I

Abdagases (en grec antic Ἀβδαγάσης 'Abdagáses', en kharosthi 𐨀𐨬𐨡𐨒𐨮 A-va-da-ga-ṣa, 'Avadagaṣa') va ser un rei Indo-Part de la dinastia de Suren que va regnar a la part oriental de Pèrsia (Drangiana, Aracosia i Gandhara). Va ser nebot i successor de Gondofares. Va regnar entre els els anys 50 i 60 aproximadament.
Un rei de nom igual o similar, que Tàcit anomena Abdagaeses va intentar defensar el tron de Pàrtia de Tiridates III (35-36. D'aquest Abdagaeses se sap que va ser coronat pels Suren,i possiblement era el mateix rei, però després el va aconsellar abandonar Selèucia. Alguns autors suposen que podria ser un parent d'Abdgases que regnava pocs anys després.
Abdagases va ser succeït per Pakoros o per Ortagnes.
És conegut únicament per unes monedes que mostren un text en llengua kharoshti on s'hi pot llegir Gudaphara brathaputrasa maharajasa Abadagashasa. “Brathaputra” vol dir “nebot” en la llengua Prakrit. En la mateixa cara s'hi pot observar una efígie de Zeus representada. Va perdre Gandhara enfront del rei Kushana Soter Megas.

## Referències

* 1 2 Rezakhani, Khodadad. Reorienting the Sasanians: east Iran in late antiquity. Edimburg: Edinburgh University Press, 2017, p. 37. ISBN 9781474400299.
* ↑ Tàcit. Annals, VI, 36 i seg.
* ↑ Gazerani, Saghi. The Sistani Cycle of Epics and Iran’s National History. Boston; Leiden: Brill, 2015, p. 24-25, 37, 111. ISBN 9789004281998.

## Bibliografia

* P. Gardner, Catalogue of Indian Coins in the British Museum: the Greek and Scythic Kings of Bactria and India, Londres, 1886
# Diagrama de temps

Un diagrama de temps, en el Llenguatge Unificat de Modelatge 2.0, és un tipus específic de diagrama d'interacció, on l'atenció se centra en les limitacions de temps.
Els diagrames de temps s'utilitzen per explorar el comportament dels objectes al llarg d'un període determinat. És una variant molt semblant al diagrama de seqüència. Les diferència entre el diagrama de temps i el diagrama de seqüència està en el fet que els eixos s'inverteixen de manera que el temps s'incrementa d'esquerra a dreta i les línies de vida es mostren en compartiments separats disposats verticalment.

## Referències

* ↑ «OMG (2011).» (en anglès), 04-11-2014.
# 1061
## Esdeveniments

* Alexandre II és elegit papa
* Acabada la catedral de Speyer
* 16 d'abril Pedro Dias i Muño Vandilas (primer matrimoni documentat a la Península Ibèrica) es casen per un sacerdot en una capella al municipi gallec de Rairiz de Veiga dins el Regne de Lleó.

## Referències

* ↑ MJA, Faro de. «El primer matrimonio homosexual de Galicia se ofició en 1061 en Rairiz de Veiga» (en castellà). El Faro de Vigo, 27-02-2011. [Consulta: 9 febrer 2020].
# 1561
## Esdeveniments
### Resta del món

* 14 d'abril: El fenomen celeste de Nuremberg produeix una inexplicable fulguració en ple dia, que és recollit en un fulletó conservat a Zúric.

## Naixements
### Països Catalans

* Barcelona: Galceran Albanell, religiós membre de la Diputació del General.

### Resta del món

* 22 de gener - Londres, Anglaterra: Francis Bacon, filòsof, estadista, francmaçó i assagista anglès (m. 1626).
* 11 de juliol - Còrdova Luis de Góngora y Argote, poeta i dramaturg del Segle d'Or espanyol.
* 17 de juliol - Florència. República de Florència: Jacopo Corsi, compositor.

## Necrològiques
### Països Catalans

* Barcelona: Jaume Caçador, president de la Generalitat de Catalunya.
* Resta del món

## Referències

* ↑ «Luis de Góngora y Argote | enciclopèdia.cat». [Consulta: 8 maig 2020].
# A Night in the Show

Una nit al teatre (A Night in the Show) és una pel·lícula muda de l'Essanay escrita, dirigida i protagonitzada per Charles Chaplin. Chaplin interpreta per primera vegada dos papers de una pel·lícula: Mr. Pest i Mr. Rowdy, cosa que repetiria posteriorment “The Idle Class” (1921) i “El gran dictador” (1940). La idea de la pel·lícula es la mateixa que una de les obres de Chaplin quan actuava en la companyia de Fred Karno, Mumming Birds. La pel·lícula es va estrenar el 20 de novembre de 1915.

## Argument

Mr. Rowdy i Mr. Pest van a teatre, un a platea i l'altre al galliner. Durant la representació tots dos personatges es veuen involucrats en una successió de discussions i baralles amb els altres assistents i els actors. Mentrestant a l'escenari van apareixent aquests amb números de cant, encantament de serps, danses orientals o il·lusionisme. Al final tot acaba amb el caos absolut.

## Repartiment

* Charles Chaplin (Mr. Pest / Mr. Rowdy)
* Edna Purviance (senyora del collar a platea)
* Charlotte Mineau (dona gran a la platea)
* Bud Jamison (Dash, el cantant)
* May White (senyora grassa/ la Belle Wienerwurst)
* Leo White (assistent de la Belle Wienerwurst/ home de color al galliner)
* John Rand (director de l'orquestra/dona amb nadó)
* Dee Lampton (noi molt gras)
* Paddy McGuire (acomodador/Clarinetista)
* James T. Kelley (cantor/trombonista)
* Wesley Ruggles (home amb monocle)
* Phyllis Allen (senyora del públic)
* Fred Goodwins (senyor del públic)
* Charles Insley (espectador)
* Carrie Clark Ward (espectador)

## Referències

* 1 2 Okuda, Ted; Maska, David. Charlie Chaplin at Keystone and Essanay: Dawn of the Tramp (en anglès). iUniverse, 2005-08, p. 135-137. ISBN 978-0-595-36598-2.
* ↑ Goodwins, Fred. Charlie Chaplin's Red Letter Days: At Work with the Comic Genius (en anglès). Rowman & Littlefield, 2017-04-27, p. 63. ISBN 978-1-4422-7809-7.
* ↑ Neibaur, James L. Early Charlie Chaplin: The Artist as Apprentice at Keystone Studios (en anglès). Scarecrow Press, 2012, p. 1. ISBN 978-0-8108-8242-3.
* ↑ Neibaur, James L. Early Charlie Chaplin: The Artist as Apprentice at Keystone Studios (en anglès). Scarecrow Press, 2012, p. 226. ISBN 978-0-8108-8242-3.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a YouTube
# A Noise from the Deep

A Noise from the Deep és una comèdia muda, dirigida per Mack Sennett i protagonitzada per Mabel Normand i Roscoe Arbuckle, entre altres parella que esdevindria enormement popular a la pantalla i que arribarien a fer una setantena de pel·lícules junts. A la vegada, es considerada com la primera pel·lícula de la Keystone en la que un actor llença un pastís a la cara d'un altre, un gag que quedaria fortament associat a les comèdies de Sennett. La pel·lícula es va estrenar el 17 de juliol de 1913. Es conserva una còpia de la pel·lícula al Museum of Modern Art de Nova York.

## Argument

Mabel i Bob, dos nois d'entorn rural, estan enamorats i es voldrien casar però tenen l'oposició del pare d'ella que prefereix l'altre pretendent. L'acció comença quan Mabel llença accidentalment un pastís a la cara de Bob. Més tard Mabel va en bicicleta i cau a l'aigua. Mentre el xicot que el seu pare voldria com a marit va en cerca d'ajuda, Bob la rescata. Després fan que un noi bufi per una mànega que té l'altra extrem submergit a l'aigua per tal que les bombolles facin creure que allà hi ha Mabel ofegant-se. Mentre pare i pretendent demanen ajuda a la policia, els Keystone Cops, que arriba a cavall, Bob i Mabel aprofiten per casar-se.

## Repartiment

* Mabel Normand (Mabel)
* Roscoe Arbuckle (Bob)
* Charles Avery
* Al St. John
* Alice Davenport
* Nick Cogley (pare de Mabel)
* William Hauber
* Charles Inslee
* Edgar Kennedy
* Arthur Tavares

## Referències

* 1 2 Walker, Brent E. Mack Sennett's Fun Factory: A History and Filmography of His Studio and His Keystone and Mack Sennett Comedies, with Biographies of Players and Personnel (en anglès). McFarland, 2013-04-25, p. 280. ISBN 978-0-7864-7711-1.
* 1 2 Walker, Brent E. Mack Sennett's Fun Factory: A History and Filmography of His Studio and His Keystone and Mack Sennett Comedies, with Biographies of Players and Personnel (en anglès). McFarland, 2013-04-25, p. 33. ISBN 978-0-7864-7711-1.
* ↑ Lefler, Timothy Dean. Mabel Normand: The Life and Career of a Hollywood Madcap (en anglès). McFarland, 2016-03-18, p. 191. ISBN 978-0-7864-7867-5.
* ↑ «Filmography – Mabel Normand» (en anglès americà). About Mabel Nornand. Arxivat de l'original el 2021-07-27. [Consulta: 25 novembre 2019].
* ↑ «Keystone Comedies». The Moving Picture World, 19-07-1913, pàg. 341.
* ↑ «A Noise from the Deep». The Moving Picture World, 26-07-1913, pàg. 430.
# Aaru

En la mitologia egípcia, Aaru era el paradís de l'inframón on manava Osiris; les ànimes (Ka) que pels seus pocs pecats pesaven menys que la Ploma de la veritat eren enviades a Aaru per viure-hi en calma durant tota l'eternitat. Aaru era considerat un lloc a l'est (allà on sorgeix el sol) i era descrit com un delta o una sèrie d'illes cobertes de canyes.
Només als esperits els actes passats terrenals dels quals (consciència i moralitat, representats pel cor) pesaven igual que el Maat (l'harmonia còsmica, representada simbòlicament per una ploma), els era permès començar un llarg i perillós viatge a l'Aaru, per gaudir plaentment per tota l'eternitat.
Però la vida nova que comença després d'un judici favorable no és, al principi, millor o més espiritual que la vida en la terra. El just continua sent un caminant en un viatge llarg i difícil per a aconseguir arribar a la felicitat en els fèrtils camps d'Aaru.
En aquest viatge, estava exposat a múltiples perills i, per a evitar-los, l'esperit del difunt depenia de l'energia i coneixements que hagués adquirit en la vida passada, i de les paraules màgiques registrades en el Llibre dels morts.
A més, necessitava l'ajuda proporcionada pels parents i amics que encara vivien a la terra, ja que eren ells els que asseguraven la conservació del seu cadàver perquè pogués tornar i utilitzar-lo com a tomba indestructible, llar i abric de la seva Ka, i necessitava aliment i beguda per a la seva vida, oracions i sacrificis per a la seva salvació, i perseverar en el seu record inscrivint als murs de la tomba, o escrivint en rotllos de papir, capítols del Llibre dels morts, introduïts entre els embenats del seu cos momificat.
Noms alternatius: Yaaru, Iaru, Aalu.

## Referències

* ↑ Rodríguez Santidrián, Pedro. «Aaru». A: Diccionario de las Religiones. 1a ed. Madrid: Alianza; El Prado, 1994, p. 9. ISBN 84-7838-400-6.

## Vegeu també

* Jardí de l'Edèn
# Aarwangen

Aarwangen és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), cap del districte d'Aarwangen i des del 2010 cap del Districte administratiu d'Oberaargau.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial de la comuna de Aarberg (alemany)
* Aarwangen en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Abraham Zacut

Abraham Zacut o Abraham Ben Zacuth —en hebreu: אברהם זכות, en portuguès Abraão ben Samuel Zacut — (Salamanca, 1452 - Damasc, cap a 1510) va ser un matemàtic, astrònom i historiador xueta castellà. A Salamanca, la biblioteca del Campus de Ciències du el nom de Biblioteca Abraham Zacut.
Va estudiar astronomia a la Universitat de Salamanca i en la seva joventut va ser amic i protegit del rector i bisbe de Salamanca, Gonzalo de Viver, qui el va animar a publicar la seva obra El gran Tractat o Compilació Magna el 1478, escrita en hebreu, les mesures estan calculades per al meridià de Salamanca. En 1481 va ser traduïda al castellà pel catedràtic d'Astronomia de la Universitat, Juan de Salaya, i posteriorment al llatí, per José Vicinho i publicada el 1496 amb el nom Almanach Perpetuum Celestium Motuum, nom amb el qual és més coneguda. Aquest text de Zacut va ser molt important per a la posterior navegació per l'Atlàntic.
Va ser rabí de la seva comunitat i sembla que va ser professor d'astronomia de la Universitat, i molt probablement va formar part, en 1486, del Consell de doctes Homes de la Universitat que va avaluar i va rebutjar el projecte de Cristòfor Colom per viatjar a les Índies per Occident. A més, se sap desenvolupar un astrolabi més precís.
El 1492, després de l'expulsió dels jueus d'Espanya, va buscar refugi a Portugal, on va ser nomenat Historiador i Astrònom Reial pel rei Joan II, càrrec que va mantenir durant el regnat de Manuel I.
Cap al 1497 Zacut va abandonar Portugal per escapar de les conversions forçoses i es va instal·lar a l'Imperi Otomà, on va morir al voltant de 1510.
Durant aquell forçat èxode, a Tunísia va compondre en hebreu la seva obra historiogràfica, El llibre del llinatge (Sefer Yuhassin, en hebreu: ספר יוחסין), en què narra cronològicament l'ordre de les generacions jueves, des de la Creació fins a la seva temps, que va ser reimpresa a Cracòvia el 1581, a Amsterdam el 1717 i en Königsberg en 1857, en anglès el 2005.

## Obres

* Hasafot leséfer ha-'Aruk (obra lexicogràfica),
* Séfer Yugasin (històrica)
* Haajibbur hagadol (El gran Tractat) coneguda també com: Hibbur ha-Gadol, Almanach perpetuum o Almagest,
* Tractat de les influències del cel i Judici dels eclipsis,
* Mix paté ha-cisteganin

## Referències

* ↑ Biblioteca Abraham Zacut Facultats de Ciències i Ciències Químiques de la Universitat de Salamanca
* ↑ Cililo Florez Miguel. Ciències, segle XV-XVII, en la Història de la Universitat de Salamanca: sabers i confluències

## Bibliografia

* Goldstein, Bernard R. Abraham Zacut (1452-1515) i l'astronomia a la península Ibèrica (en castellà). Salamanca: Edicions de la Universitat de Salamanca, 2010. ISBN 978-84-7800-232-0.

## Enllaços externs

* Jewish Encyclopedia 1901-1906
* Almanach perpetuum (Incunable. 1496) Biblioteca Nacional de España
# Abu-Muhàmmad Abd-al-Wàhid ibn Abi-Hafs

Abu-Muhàmmad Abd-al-Wàhid ibn Abi-Hafs al-Hudhalí (àrab: عبد الواحد بن أبي حفص الهذلي, ʿAbd al-Wāḥid b. Abī Ḥafṣ al-Huḏalí) fou fill d'Abu-Hafs Úmar ibn Yahya al-Hintatí, company del mahdí almohade Ibn Túmart. Fou nomenat governador almohade d'Ifríqiya el 1207 i va exercir fins al 1221.

## Referències

* Yver, G. «Ḥafṣids». Encyclopaedia of Islam, primera edició (1913-1936). Editada per M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Brill Online, 2016. 25 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-1/hafsids-SIM_2608
# A Head Full of Dreams (cançó)

«A Head Full of Dreams» és una cançó de la banda britànica Coldplay llançada com a quart senzill de l'àlbum d'estudi homònim el 19 d'agost de 2016. Aquesta fou la cançó que utilitzava Coldplay per obrir els concerts durant la gira internacional A Head Full Of Dreams Tour.
El videoclip de la cançó es va llançar el mateix dia que el senzill, fou dirigit per James Marcus Haney i filmat a Ciutat de Mèxic a l'abril del mateix any mentre realitzaven la gira en aquest país. L'inici del videoclip inclou una veu en off amb un discurs de Charles Chaplin que forma part de la pel·lícula The Great Dictator (1940).

## Crèdits
### Coldplay

* Guy Berryman – baix
* Jonny Buckland – guitarra elèctrica
* Will Champion – bateria, percussió, veus addicionals
* Chris Martin – cantant, piano, guitarra acústica

### Músics addicionals

* Mikkel S Eriksen – instruments addicionals, producció, mescles
* Tor Erik Hermansen – instruments addicionals, producció, mescles
* Rik Simpson – instruments addicionals, veus addicionals, mescles

## Referències

* ↑ Kreps, Daniel. «See Coldplay Bike Around Mexico City in 'A Head Full of Dreams' Video» (en anglès). Rolling Stone, 19-08-2016. [Consulta: 26 desembre 2016].
* ↑ Bruner, Raisa. «Let Coldplay Take You on a Tour of Mexico City in New “A Head Full of Dreams” Music Video» (en anglès). Time, 19-08-2016. [Consulta: 26 desembre 2016].
# Ager publicus

L'ager publicus era el territori que pertanyia al poble romà. S'hauria creat ja sota Ròmul que va dividir el territori romà (ager romanus, el territori que pertanyia a l'estat romà) en tres parts: l'ager regius o domini reial; l'ager privatus, lots distribuïts a les famílies patrícies; i l'ager publicus, pastures col·lectives per les famílies romanes.
L'ager publicus es va nodrir dels territoris conquerits sobretot després de les guerres samnites. Quan Roma conqueria un regne confiscava la meitat o el 60% de les terres que passaven a l'ager publicus; hi passaven sempre les mines i les salines, que eren estratègiques per l'estat. El Decemviri Agris Dandis Adsignandis era el col·legi de decemvirs encarregat de repartir i controlar l'ager publicus. Amb les mines i salines l'estat s'assegurava uns ingressos regulars, si bé generalment concedia la gestió a empreses privades a canvi d'una quantitat prefixada. A l'ager publicus es podien crear colònies romanes. La terra doncs estava ocupada però no podia ser posseïda per qualsevol excepte quan l'estat distribuïa lots d'ager publicus a persones que havien fet un servei a la pàtria (com servei militar, als veterans principalment) o per pagar un deute públic; els antics propietaris de les terres en podien continuar l'explotació; els colons tanmateix gaudien de la possessió però no de la propietat, i l'explotaven contra el pagament en natura (vectigalia) o en especies (stipendium o tributum). Amb els temps els posseïdors van voler esdevenir propietaris i van provocar un moviment social que va portar a la reforma dels Gracs, i a la crisi de la república.
Al període imperial, la major part de l'ager publicus d'Itàlia havia estat distribuïda als veterans de generals com Luci Corneli Sila, Gai Juli Cèsar i Gneu Pompeu Magne, por lo que tot el que quedava eren propietats de les ciutats i terres comunes de pastura. A les províncies en canvi els terrenys públics eren immensos i van passar a propietat de l'emperador si bé en realitat tots van romandre sota possessió privada.

## Bibliografia

* Drummond, Andrew (1999). "Licinius Stolo, Gaius. Sextius Sextinus Lateranus, Lucius", a Simon Hornblower & Anthony Spawforth (eds.), The Oxford Classical Dictionary. Oxford: 3ª edición
* Lewis, Andrew Dominic Edwards (1999). "ager publicus". En: Simon Hornblower & Anthony Spawforth (eds.), The Oxford Classical Dictionary. Oxford: 3ª edición
* Roselaar, Saskia T. (2010). Public land in the Roman Republic: a social and economic history of the ager publicus, 396-89 BC. Oxford.