OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Smythita

* No s'ha de confondre amb la smithita, una sulfosal..
La smythita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la pirrotina. Rep el nom en honor de Charles Henry Smyth, Jr. (Oswego, Nova York, EUA, 31 de març de 1866 - Princeton, Nova Jersey, EUA, 4 d'abril de 1937), professor de Geologia Econòmica de la Universitat de Princeton.

## Característiques

La smythita és un sulfur de fórmula química (Fe,Ni)$_{3+x}$S₄, on x = 0-0,3. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1956. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la smythita pertany a «02.C - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Ni, Fe, Co, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: achavalita, breithauptita, freboldita, kotulskita, langisita, niquelina, sederholmita, sobolevskita, stumpflita, sudburyita, jaipurita, zlatogorita, pirrotina, troilita, cherepanovita, modderita, rutenarsenita, westerveldita, mil·lerita, mäkinenita, mackinawita, hexatestibiopanickelita, vavřínita, braggita, cooperita i vysotskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al tall de la Ruta Estatal 37, al seu pas per Bloomington, al comtat de Monroe (Indiana, Estats Units). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta, inclosa l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Smythite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ Goresy, A.E., Yabuki, H., Ehlers, K., Woolum, D.S., & Pernicka, E.st Pernicka «Qingzhen and Yamato-691: A tentative alphabet for the EH chondrites». Antarctic meteorite research, 01-03-1988 [Consulta: 31 gener 2022].
# Tarot Piemontès

El Tarot Piemontès (o bé el Tarot del Piemont) és un tipus de baralla d'origen italià. És el disseny de cartes de tarot més comú d'Itàlia, molt més que el Tarot Bolonyès o el Tarot Sicilià. El joc més comú de tarot piemontès són l'scarto, el mitigati, el chiamare il re i partita, jugats principalment a Pineròl i Torí.
Aquest disseny deriva del Tarot de Marsella, però es feu reversible per al joc modern de cartes. Consisteix en 78 cartes: un coll de trumfos, numerats del 0 al 21, i quatre colls de 14 cartes cada un: espases (spade), bastos (bastoni), copes (coppe) i oros (denari). Cada coll té un rei (re), una reina (donna), un cavaller (cavallo) i una sota (sense anomenar), cartes pip numerades del 2 al 10 i una carta sense numerar amb la imatge, molt més elaborada, del coll, que és considerada com el número 1. La major part de les cartes venen numerades en aràbics (trumfos, copes i oros) o bé en romans (espases i bastos). Curiosament, en molts casos el trumfo 20 supera al 21 (això és una influència dels jocs bolonyesos).
L'ordre dels trumfos en la majoria dels jocs jugats amb aquestes cartes és:
* L'Àngel "l'angelo" (20).
* El Món "il mondo" (21).
* El Sol "il sole" (19).
* La Lluna "la luna" (18).
* L'Estrella "le stelle" (17).
* La Torre "la torre" (16).
* El Diable "il diavolo" (15).
* La Temperança "la temperenza" (14).
* La Mort "la morte" (13).
* El Penjat "l'apesso" (12).
* La Força "la forza" (11).
* La Roda de la Fortuna "rota di fortuna" (10).
* L'Ermità "l'eremita" (9).
* La Justicia "la giustizia" (8).
* El Carro "il carro" (7).
* Els Enamorats "gli amanti" (6).
* El Papa "il papa" (5).
* L'Emperador "l'imperatore" (4).
* L'Emperadriu "l'imperatrice" (3).
* La Papesa "la papessa" (2).
* L'Artesà "il bagatto" (1).
El boig, o il matto (0), és jugat de la manera clàssica, no pot guanyar a cap carta, però sempre serveix com un ardid, de manera que qui la juga no té perquè seguir el coll.
L'ordre de les cartes en el cas dels bastos i les espases és rei, reina, cavaller, sota, X, IX,...I.
L'ordre de les cartes en el cas de les copes i els oros és rei, reina, cavaller, sota, 1, 2,... 10.
Aquesta baralla no està relacionada amb els tarots no piemontesos que usen els colls francesos de cors, diamants, espases i garrots.

## Referències

* ↑ Parlett, David. Oxford Dictionary of Card Games. Oxford University Press, 1996. ISBN ISBN 0-19-869173-4.
* ↑ Mann, Sylvia. All Cards on the Table. Leinfelden: Deutsches Spielkarten-Museum, 1990, p. 33–34..
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} Tarocco Piemontese]». International Playing-Card Society. [Consulta: 18 febrer 2018].
# Hegèmone (satèl·lit)

Hegèmone, també conegut com a Júpiter XXXIX (designació provisional S/2003 J 8), és un satèl·lit natural de Júpiter. Va ser descobert el 2003 per un equip d'astrònoms de la Universitat de Hawaii liderat per Scott S. Sheppard.
Hegèmone té uns 3 quilòmetres de diàmetre i orbita Júpiter a una distància mitjana de 23.703 Mm en 745,5 dies, amb una inclinació de 153° respecte a l'eclíptica (151° respecte a l'equador de Júpiter), en direcció retrògrada i amb una excentricitat orbital de 0,4077.
Hegèmone va rebre el seu nom el març del 2005 en honor d'Hegèmone, una de les Càrites, filla de Zeus.
Hegèmone pertany al grup de Pasífae, compost per llunes irregulars retrògrades que orbiten Júpiter en una distància d'uns 22,8 - 24,1 Gm i amb una inclinació d'uns 144,5º - 158,3º.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ IAUC 8088: S/2003 J 8 6 de març del 2003 (descoberta)
* ↑ MPEC 2003-E24: S/2003 J 8 6 de març del 2003 (efemèrides)
* ↑ IAUC 8502: Satellites of Jupiter 30 de març del 2005 (anomenament)
# Afrodisià

Afrodisià (en llatí Aphrodisianus) va ser un persa que va escriure una descripció de les terres orientals en grec. També va escriure un llibre sobre la verge Maria. La seva època és desconeguda però devia ser cap a l'inici de l'època cristiana. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Aphrodisianus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 17 desembre 2021].
# Phyllonycteris

Phyllonycteris és un gènere de ratpenats de la família dels fil·lostòmids que viuen a les Antilles.

## Taxonomia

* Subgènere Phyllonycteris
** Ratpenat de les flors porto-riqueny (Phyllonycteris major) †
** Ratpenat de les flors cubà (Phyllonycteris poeyi)
* Subgènere Reithronycteris
** Ratpenat de les flors jamaicà (Phyllonycteris aphylla)

## Referències

* ↑ Phyllonycteris a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)
* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Can Feixes (Cabrera d'Anoia)

Can Feixes és una masia de Cabrera d'Anoia (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció típica de mas català. La més antiga és de l'any 1768 com diu a la inscripció que hi ha sobre la llinda de la porta. La va fer construir en Benet Feixes i Miquel, successor de l'antic Mas de la Pineda, després d'haver traslladat, on és ara, l'església de Santa Eulàlia. Son fill hereu i successor Joseph Feixes i Mir, feu construir les cases anomenades carrer de Can Feixes, on abans s'hi aixecava la capella.
Després el nucli de la masia ca créixer i s'hi van afegir altres construccions adossades a la capella de Santa Eularia i a l'antic mas Feixes. Després de la guerra civil va ser restaurada, i una mostra d'aquesta restauració són els esgrafiats de la façana atribuïts a Ferran-Serra.
* Capella de santa Eulàlia: Una nau volta de canó. Conserva una representació de Sant Joan en enrajolat i un petit moble de fusta treballada que formaria part de l'antic altar barroc. Té algun nínxol lateral i un annexa a la part esquerra. La Santa Eulàlia és d'aquest segle, ben policromada.

## Referències

* 1 2 3 «Can Feixes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Smírnovka

Smírnovka (en rus: Смирновка) és un poble (un possiólok) deshabitat de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant, pertany al municipi de Sabantxéievo.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Tenebrisme

El tenebrisme és un estil pictòric que es basa en una aplicació radical del clarobscur, per la qual únicament les figures temàticament centrals destaquen il·luminades d'un fons generalitzadament molt fosc.
S'ignora si per influència de Caravaggio o per un desenvolupament paral·lel, l'estil cobraria molta rellevància en la pintura espanyola de finals del segle xvi i començaments del xvii, a partir de l'obra del català Francesc Ribalta.
Ribalta empraria el color i la llum per a donar volum a les figures, i per a destacar els protagonistes en els seus frescos religiosos. El seu estil influiria en el del seu fill Joan Ribalta, mort primerencament, i Vicent Castelló.
Indirectament pesaria també en Zurbarán i en el més destacat dels tenebristes espanyols, Josep de Ribera; aquest últim duria a la seva maduresa l'estil, emprant els volums ombrats per a reforçar l'horror i crueltat dels temes.

## Referències

* ↑ «tenebrisme | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 novembre 2018].
* 1 2 «Tenebrismo» (en castellà). EcuRed.
* ↑ «Tenebrism | art» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ «The Art of Tenebrism - Google Arts & Culture». Google Cultural Institute.
* ↑ «Tenebrism». [Consulta: 18 novembre 2018].
# Guido de Cortona

Guido da Cortona, al segle Guido Pagnottelli o Vagnottelli (Cortona, 1187 - 1247) fou un prevere toscà, frare franciscà. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Guido va néixer a una família benestant; va tenir una joventut agitada, però arran de sentir la predicació d'un franciscà, va canviar de vida. En 1211, va tenir com a hoste Francesc d'Assís, a qui confià que volia ésser-ne deixeble. Quan li demanà què havia de fer, Francesc li digué que repartís els seus béns entre els pobres i en quedés lliure, i Guido ho va fer així. L'endemà, va rebre l'hàbit de l'Orde dels Frares Menors i fundà el convent de Santa Maria di Cortona. Es feu sacerdot, rebent del mateix Francesc d'Assís el permís per predicar. Va dedicar la seva vida a la predicació, la pregària i la caritat, adquirint fama de santedat i essent molt estimat a Cortona.

## Veneració

En morir fou sebollit a Santa Maria di Cortona, en un sepulcre de marbre; el cap, però, fou separat i custodiat al pou de l'església fins que en 1945 tornà a ésser reunit al cos i posat a l'altar de la catedral de Cortona. Va ésser beatificat per Gregori XIII en 1583; la seva festa litúrgic és el 12 de juny.
Se li van atribuir miracles, com haver convertit aigua en vi, haver multiplicat sacs de farina, guarir un paralític i ressuscitar una noia que havia caigut a un pou. Abans de morir, Francesc d'Assís, mort feia vint anys, se li aparegué per anunciar-li quan moriria.

## Bibliografia

* Beato Guido de Cortona. Arxivat 2008-10-06 a Wayback Machine.
# Acta Palaeontologica Polonica

Acta Palaeontologica Polonica és una revista científica revisada per experts sobre paleontologia, publicada per l'Institut de Paleobiologia Roman Kozłowski de l'Acadèmia Polonesa de les Ciències. Apareix a Journal Citation Reports i ha estat publicada trimestralment des del 1956.
La majoria d'articles estan en anglès, però en el passat se n'hi publicaven en polonès i en francès. Tots estan disponibles en format PDF. La majoria tenen un resum en polonès. Les obres publicades des del 2008 tenen les seves respectives entitats DOI i es poden trobar tant al web de l'Institut com a BioOne. Acta Palaeontologica Polonica segueix les recomanacions de la Budapest Open Access Initiative i publica tots els articles en accés obert sota la llicència CC-BY-2.0.
Fou fundada el 1956 amb l'escissió d'Acta Geologica Polonica en dues publicacions, puix que cada vegada arribaven més articles de paleontologia a l'oficina editorial d'aquesta altra revista. Acta Geologica Polonica continuà agrupant els articles sobre geologia, mentre que la nova revista, Acta Palaeontologica Polonica, quedava reservada per a obres paleontològiques.
El 2017 tenia un factor d'impacte d'1,877, que la situava en 12è lloc d'entre 55 revistes paleontològiques.

## Referències

* 1 2 «Acta Palaeontologica Polonica» (en anglès). BioOne Online Journals. [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ «Acta Palaeontologica Polonica» (en anglès). Institut de Paleobiologia Roman Kozłowski. [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ «Od redakcji» (en polonès). Acta Palaeontologica Polonica, 1, 1, 1956, pàg. 1-2.
# Vinogradni

«Vinogradni» té aquests significats:
* Vinogradni (Anapa), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vinogradni (Moldavànskoie), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vinogradni (Vixesteblíievskaia), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Vinogradni (Stàvropol), localitat del krai de Stàvropol, a Rússia
# Plummer (Minnesota)

Plummer és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 270 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plummer tenia 270 habitants, 125 habitatges, i 71 famílies. La densitat de població era de 36,8 habitants per km².
Dels 125 habitatges en un 23,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 42,4% no eren unitats familiars. En el 37,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 23% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.286 $ i la renda mediana per família de 43.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 23.906 $. La renda per capita de la població era de 17.506 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plummer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plummer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Cantó de Sant Salvaur

El cantó de Sant Salvaur de Tinèa és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Niça. Té 8 municipis i el cap és Sant Salvaur de Tinèa.

## Municipis

* Clanç
* Ilonça
* Marìa
* Rimplàs
* Robion
* Rore
* Sant Salvaur de Tinèa
* Val de Blora

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-197. | M. Melan | - |
| 197.-1994 | Raymond Santucci | Divers gauche |
| 1994- | Fernand Blanchi | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | 2.106 | 2.362 |
# Tenedi Josep

Tenedi Josep (en llatí Tenedius Josephus) fou un jurista romà d'Orient de dubtosa existència.
És mencionat per Antoni Agustí i Albanell a Constitutionum graecarum codicis Justiniani imperatoris, collectio et interpretatio com la persona a la que s'atribuí Πρόχειρον Βασιλικῶν κατὰ στοιχεῖον, Prochiron incerti, ordine literarum, sive Josephi Tenedii obra compilada el 969, i com a autor de Τὸ μικρὸν κατὰ στοιχεῖον o Synopsis Minor Basilicorum. Les dues obres són una sinopsi alfabètica de diversos llibres de la Basilica una obra jurídica de Lleó VI el Filòsof que incorpora un gran nombre de lleis i constitucions (codis) anteriors. La raó per la qual aquesta segona obra li és assignada no es coneix.

## Referències

* ↑ Josephus, Tenedius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 614
# Guido Zurli

Guido Zurli, també conegut amb el pseudònim d'Albert Moore (Foiano della Chiana, 9 de gener de 1929 – Roma, 23 d'octubre de 2009), fou un director i guionista italià.

## Biografia

Guido Zurli va néixer a Foiano della Chiana el 9 de gener de 1929. Va treballar com a ajudant de direcció a finals dels anys 50 i principis dels 60. Va col·laborar a I due marescialli (1961), pel·lícula dirigida per Sergio Corbucci.
Va fer la seva primera pel·lícula l'any 1962, una pel·lícula inicialment confiada a Sergio Leone, Le verdi bandiere di Allah. Més tard, utilitzant pseudònim (Albert Moore, G.Z. Reds, Jean Loret, Frank Sanders), va realitzar nombroses pel·lícules de gèneres com el western, d'espionatge, d'aventures i de terror, tot plegat caracteritzat per una vena d'humor subtil. El 1971, se li va demanar que anés a Turquia per fer una pel·lícula detectivesca; l'operació va resultar comercialment viable i Zurli hi va rodar altres produccions turques.
A la segona meitat dels anys setanta a Itàlia, la indústria del cinema va entrar en crisi i només se'ls oferia pel·lícules sexy o pornogràfiques. De tornada a Turquia va rodar Bersaglio altezza uomo el 1979. A l'escena del cinema italià, apareix com a guionista (amb el pseudònim de Guider Zurlen) a la pel·lícula de Raniero Di Giovanbattista Valentina, ragazza in calore (1981), que representa el debut en la pornografia de Moana Pozzi. Només participa en les primeres escenes abans de deixar el projecte.
A la dècada de 1980, va treballar com a director de televisió per a la Rai. A principis dels 90, va tornar a la direcció per rodar pel·lícules de boxa i kick-boxing als Estats Units i Iugoslàvia.
Va morir a Roma l'octubre de 2009 a l'edat de 80 anys.

## Filmografia
### Director

* Le verdi bandiere di Allah, amb Giacomo Gentilomo (1963)
* È mezzanotte... butta giù il cadavere (1966)
* Thompson 1880 (1966)
* Silenzio: si uccide (1966)
* O tutto o niente (1968)
* Sigpress contro Scotland Yard (1968)
* El Zorro (La Volpe) (1968)
* Lo strangolatore di Vienna (1970)
* Yumurcak Küçük Şahit (1971)
* La vergine di Bali (1972)
* Cow-Boy Kid (1973)
* Küçük kovboy (1973)
* La ragazza parigina (1975)
* La missione del mandrillo (1975)
* Gola profonda nera (1976)
* Polizia selvaggia (1977)
* Reporter's Story (1977) - serie TV
* Africa erotica (1978)
* Bersaglio altezza uomo (1979)
* Il terno a letto (1980)
* Lo scoiattolo (1981)
* Rođen kao ratnik (1994)

### Guió

* 100.000 dollari per Ringo, dirigida Alberto De Martino (1965)

### Escenografia

* Il pirata dello sparviero nero, de Sergio Grieco (1958)
* L'ultimo dei Vikinghi, de Giacomo Gentilomo (1961)

## Referències

* 1 2 3 4 5 Sentieri Selvaggi. «Addio al regista Guido Zurli». sentieriselvaggi.it, 23-10-2009. [Consulta: 26 abril 2022].
* 1 2 «Totò nei ricordi di Guido Zurli» (en italià). antoniodecurtis.com, 1999. [Consulta: 26 abril 2022].
* ↑ Alexandre Carle. «Guido ZURLI». lesgensducinema.com, 01-11-2009. [Consulta: 26 abril 2022].
# Requisits per ser una persona normal

Requisits per ser una persona normal és una pel·lícula catalana de comèdia romàntica de 2015 dirigida per Leticia Dolera i protagonitzada per Leticia Dolera i Manuel Burque. Ha estat doblada al català i emesa per TV3 el 12 d'agost de 2017.

## Argument

La Maria és una noia de 30 anys a qui la vida no li somriu: no té feina, l'han fet fora del seu pis, la seva vida romàntica és inexistent i està distanciada de la família. En una entrevista de treball li pregunten quin tipus de persona és i, després adonar-se que no compleix cap dels requisits per a ser considerada "normal", decideix canviar.

## Repartiment

* Leticia Dolera - María de las Montañas Enríquez Conde
* Manuel Burque - Borja
* Silvia Munt - Bárbara Conde
* Jordi Llodrà - Alejandro "Álex" Enríquez Conde
* Miki Esparbé - Gustavo
* Alexandra Jiménez - Cristina Pi
* Blanca Apilánez - Estefanía
* Jorge Suquet - Pablo
* Núria Gago - Noelia
* David Verdaguer - Juan
Amb la col·laboració especial de:
* Carmen Machi - Luisa
* José Luis García Pérez
* Irene Visedo

## Premis
### XXX Premis Goya

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor dirección novell | Leticia Dolera | Nominada |
| Millor actor revelación | Manuel Burque | Nominat |
| Millor montaje | David Gallart | Nominat |

### III Premis Feroz

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor comèdia | Requisits per ser una persona normal | Nominada |
| Millor trailer | Rafa Martínez | Nominat |
| Millor cartell | Natalia Montes | Guanyadora |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2015

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor direcció revelació | Leticia Dolera | Nominada |
| Millor actor revelació | Manuel Burque | Guanyador |
| Millor muntatge | David Gallart | Nominat |

### 18 Festival de Màlaga de cinema espanyol

Biznaga de Plata
| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor Fotografia | Marc Gómez del Moral | Guanyador |
| Millor Muntatge | David Gallart | Guanyador |
| Millor Guionista Novell | Leticia Dolera | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Requisits per ser una persona normal a esadir.cat
* ↑ Requisits per ser una persona normal a Fotogramas
* ↑ «Gala de la 30 edición · 2016». [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ «Premios Feroz 2016». Arxivat de l'original el 2018-10-27. [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ «71 Edición de la gala de las medallas CEC». Arxivat de l'original el 2012-04-25. [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ «Palmarés del 18 Festival de Málaga. Cine Español». Arxivat de l'original el 2020-08-12. [Consulta: 3 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Requisits per ser una persona normal a espinof.com
# Vinogradni (Anapa)

* Per a altres significats, vegeu «Vinogradni».
Vinogradni - Виноградный (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del liman Vitiàzevski, al nord de la desembocadura del riu Gostagaika en la mar Negra. És a 16 km al nord d'Anapa i a 130 km a l'oest de Krasnodar.
Pertanyen a aquest possiólok el possiólok de Suvórov-Txerkesski i una part del d'Utaix.
# Poropuntius bolovenensis

Poropuntius bolovenensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al curs inferior del riu Mekong al sud de Laos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Roberts, T. R., 1998. Review of the tropical Asian cyprinid fish genus Poropuntius, with descriptions of new species and trophic morphs. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 46:105-135.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.