OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beatrice (Nebraska)

Beatrice és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2007 tenia 12.700 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Beatrice tenia 12.496 habitants, 5.395 habitatges, i 3.301 famílies. La densitat de població era de 643,3 habitants per km².
Dels 5.395 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 38,8% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 21,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.735$ i la renda mediana per família de 42.472$. Els homes tenien una renda mediana de 29.976$ mentre que les dones 21.303$. La renda per capita de la població era de 17.816$. Aproximadament el 7% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Beatrice». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Beatrice». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Francesc Viñas i Renom

Francesc Viñas i Renom (Badalona, ca. 1833 - 11 de març de 1925) fou un polític liberal català. Alcalde de Badalona entre 1887-1890 i el 1898, en el marc del torn pacífic entre partits a la Restauració Borbònica.
Fou nomenat alcalde de Badalona a la mort del seu nebot Francesc d'A. Guixeras. Durant el seu mandat va rebre i acompanyar a la reina regent Maria Cristina d'Habsburg-Lorena durant la visita que va efectuar a Badalona, el 2 de juny de 1888, en companyia del president del Consell de Ministres, Práxedes Mateo Sagasta. S'hostatjaren a la torre d'Evarist Arnús amb el seu fill, el rei Alfons XIII, que aleshores només tenia dos anys. Aquesta visita afavorí la concessió de l'ús del títol d'excel·lència per a l'Ajuntament de Badalona i al seu alcalde per Reial Decret el 4 de desembre de 1888. Durant el mandat es va inaugurar el Mercat Maignon (1889), el primer edifici d'aquest tipus, que havia de satisfer les necessitats dels ciutadans en una localitat en plena expansió demogràfica.
El 27 de gener de 1898 va ser elegit alcalde de nou, substituint a Joan Torres i Viza, el qual havia estat nomenat després de la dimissió de Joaquim Palay i Jaurés el mes de gener. Fou substituït al cap d'uns mesos pel també liberal Pere Renom i Riera.
El seu germà, Pere Viñas, fou industrial i mercès de la seva influència afavorí els liberals a Badalona mentre Francesc era alcalde.

## Referències

* ↑ «Necrológicas - Francisco Viñas Renom» (en castellà). La Vanguardia, 15-11-1925 [Consulta: 25 setembre 2014].
* ↑ Villarroya i Font, 1999, p. 118.
* ↑ Lladó, Francesc; Padrós, Joan Antoni. «Mercat Maignon». Pla especial de protecció del patrimoni, 1980. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2013. [Consulta: 19 setembre 2013].
* ↑ Villarroya i Font, 1999, p. 120.
* ↑ Abras Pou, Margarida. Els cementiris de Badalona. Badalona: Ajuntament de Badalona, 1998, p. 77-78.

## Bibliografia

* Villarroya i Font, Joan (dir.); AADD. Història de Badalona. Badalona: Museu de Badalona, 1999. ISBN 84-88758-03-0.
# Coalició pels Valors Tradicionals

La Coalició pels Valors Tradicionals (en anglès: Traditional Values Coalition) és una organització cristiana que representa a més de 43.000 esglésies evangèliques cristianes conservadores dels Estats Units. Es troba a Washington (Districte de Columbia). Els membres de la coalició creuen; "En els valors tradicionals basats en la Bíblia, i en un codi moral i de comportament basat en l'Antic Testament i el Nou Testament". La coalició considera que els valors tradicionals inclouen la creença que Jesucrist és el Fill de Déu; "Nostre Senyor ens ha donat un manual amb regles per viure d'acord amb elles, aquest manual és la Santa Bíblia, així com un compromís per a viure, segons els preceptes morals que han estat ensenyats per Jesucrist, el Fill de Déu, tal com ens ha estat revelat a la Bíblia". La coalició és coneguda principalment per la seva oposició als homosexuals, encara que s'ha manifestat sobre la immigració. L'organització va ser fundada pel Reverend Sr. Louis P. Sheldon, qui és el seu actual president. Andrea Sheldon Lafferty és la seva directora executiva.

## Enllaços externs

* Coalició pels Valors Tradicionals (anglès)
# Casal Regionalista

L'antic Casal Regionalista, Cinematògraf Principal o Casa Abadal, és un edifici del municipi de Manresa (Bages) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Casa de planta baixa i dos pisos, el darrer dels quals està situat sota els pendents pronunciats de les cobertes. La caixa d'escala està situada tocant a la mitgera i el seu cos queda rematat amb una torre mirador de planta quadrada. La part posterior de l'edifici és d'una sola planta de doble alçada, amb un entresolat en forma de ferradura que circumval·la el doble espai il·luminat per una gran claraboia circular. Aquesta part posterior correspon a la part de l'antic cinema que es conservà en les obres que donaren lloc al cos de planta baixa i dues plantes que dona al Passeig. [Fitxa Catàleg Aj. Manresa]

## Notícies històriques

Als primers anys del segle XX es construí al número 12 del Passeig de Pere III. un edifici destinat a cinema. Aquest immoble, amb el nom de Cinematògraf Principal -també conegut com a Ca l'Abadal- fou projectat per l'arquitecte Ignasi Oms Ponsa. El 1913 l'edifici fou comprat pel diputat a Corts de la Lliga Regionalista Josep Claret i Asols. Aquest edifici fou destinat com a seu del Casal Regionalista, associació catalanista adherida a la Lliga, El 18 de setembre de 1913. Josep Claret sol·licità llicència per enderrocar i reconstruir la primera crugia de l'edifici de l'antic Cinematògraf Principal. Les obres comportaren enderrocar la façana i la primera crugia estructural de l'edifici modernista projectat per Ignasi Orna i Ponsa. Al seu lloc s'hi construí un nou cos amb una nova façana. Aquestes obres foren projectades -pel que sembla indicar la documentació existent- per l'arquitecte modernista barceloní Alexandre Soler i March. Aquest nou cos que s'edificà al front del Passeig, substituint el precedent, és el que actualment encara existeix en aquesta finca. El nou edifici, que mes endins de la primera crugia conservava la configuració interior de l'antic cinema, continuà destinat a seu social del Casal Regionalista fins a 1921 o 1922. El 1922 l'edifici fou comprat per la Banca Arnús. El 6 de setembre de 1923, la Banca Arnús inaugurà la seva sucursal en aquest edifici. L'adequació de l'immoble per a la instal·lació de la sucursal fou projectada per Alexandre Soler i March. El 1952 l'edifici passà a mans del Banco Central, el qual al 1954 el va vendre al Banco Popular Español. L'any 1958 el Banco Popular Español sol·licità llicència per realitzar obres en l'edifici. Aquestes obres consistirien bàsicament en modificar les obertures i el material ceràmic vidriat de la façana de la planta baixa de l'edifici: s'eliminaren les obertures en arc de manera que la façana de la planta baixa adoptà la configuració actual. [Fitxa Catàleg Aj. Manresa]

## Referències

* 1 2 «Casal Regionalista». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Escoles Salvador Lluch

Escoles Salvador Lluch és una obra del municipi de Gavà (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'Escola presenta dos cossos individuals, construïts en èpoques diferents. L'un té planta rectangular amb un cos central sobresortit, planta baixa i pis, coberta a quatre aigües i de teula àrab. Cal fer esmena a la composició del ràfec amb combinació de maó i teula. L'altre cos, té planta en forma de "U", amb una façana prou interessant al nord, amb intercalació de pilastres i grans obertures cristalleres.

## Història

El desembre de 1928, L'ajuntament acordà construir un grup escolar a la zona de "Les Colomeres", després que el senyor Lluch, cedís gratuïtament els terrenys. El projecte no s'emprengué fins al temps de la Segona República. Així, doncs, es començà l'any 1931 i el primer edifici s'inaugurà el 1933. L'arquitecte fou Josep Domènech i Mansana. Més tard, en plena Guerra Civil, va edificar-se un nou cos separat de l'anterior.

## Referències

* 1 2 «Escoles Salvador Lluch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Jieznas

Jieznas ( escoltar (?·pàg.)) és una petita ciutat al districte municipal de Prienai de Lituània situat al comtat de Kaunas. Es troba a 16 km a l'est de Prienai junt al llac Jieznas.

## Història

Jieznas va ser esmentada per primera vegada en fonts escrites de l'any 1492 com a propietat del Gran Duc de Lituània. El 1633, l'establiment va ser adquirit per la família Pac. Ells van patrocinar la construcció d'una església, que va ser reconstruïda en estil barroc entre 1768-1772.
El 1747, la família Pac va construir un luxós palau a Jieznas. El palau tenia 12 sales, 52 habitacions i 365 finestres perquè coincidís amb el nombre de mesos, setmanes i dies d'un any. Estava decorat amb pintura al fresc, estucs daurats i miralls venecians. El palau es va perdre a causa de l'endeutament de les famílies el 1807 i va ser destruït per un incendi el 1837.
Al febrer de 1919, Jieznas va viure les primeres batalles i víctimes de la guerra lituanosoviètica. La victòria lituana va impedir que l'Exèrcit Roig marxés sobre Kaunas. Aquesta batalla és commemorada amb el disseny realitzat per Arvydas Každailis el 2002, de l'escut de la ciutat que mostra la figura al·legòrica d'una dona que simbolitza la victòria. Ella sosté una branca de roure d'or, símbol de la força.

## Nom

Jieznas és el nom en lituà de la ciutat.
Les versions del nom en altres llengües inclouen
* polonès: Jezno
* Rus: Езно Yezno
* Belarús: Езно Yezno
* Ídix: יעזנע Yiezne

## Referències

* 1 2 Semaška, Algimantas. Kelionių vadovas po Lietuvą: 1000 lankytinų vietovių norintiems geriau pažinti gimtąjį kraštą (en lituà). Vílnius: Algimantas, 2006, p. 286. ISBN 9986-509-90-4.
* ↑ Lesčius, Vytautas. Lietuvos kariuomenė nepriklausomybės kovose 1918–1920 (en lituà). Vílnius: General Jonas Žemaitis Military Academy of Lithuania. Serie:Lietuvos kariuomenės istorija, 2004, pp.47–50. ISBN 9955-423-23-4. Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine.
* ↑ Rimša, Edmundas. Lietuvos heraldika II (en lituà). Baltos lankos, 2004, p.87. ISBN 9955-584-69-6.
# Beatriz Corredor Sierra

María Beatriz Corredor Sierra (Madrid, 1 de juliol de 1968) és una jurista i política espanyola, que ocupà el Ministeri d'Habitatge, i des de febrer de 2020 presidenta de Red Eléctrica de España.

## Biografia

Va estudiar dret a la Universitat Autònoma de Madrid, en la qual es va llicenciar el 1991. El 1993 va esdevenir Registradora de la Propietat i fou directora del Servei d'Estudis Registrals de Castella-La Manxa entre 2002 i 2007. Així mateix fou vocal-registradora del Tribunal d'Oposicions al Cos de Registres de la Propietat i Mercantils d'Espanya, sent la primera dona a ocupar aquest càrrec.

## Activitat política

Afiliada al Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) des de l'any 2003, ha estat secretària de Dona i Igualtat en l'agrupació local de San Blas a la mateixa ciutat de Madrid.
En les eleccions municipals espanyoles de 2007 ocupà el lloc número 20 en la llista socialista a Madrid encapçalada per Miguel Sebastián Gascón. Va ser regidora entre setembre de 2007 i 2008. El 14 d'abril de 2008 va prendre possessió del Ministeri d'Habitatge d'Espanya en la constitució de la IX Legislatura presidit per José Luis Rodríguez Zapatero del que fou remoguda, juntament amb la desaparició del ministeri, el 20 d'octubre de 2010 en una àmplia remodelació del govern.

## Activitat professional

Des del 25 de febrer de 2020 ocupa el càrrec de presidenta de l'empresa Red Eléctrica de España (Grupo Red Eléctrica y del Consejo de Administración de Red Eléctrica Corporación, S.A.) que desenvolupa l'explotació unificada del transport d'electricitat a tot España. És registradora de la propietat en excedència, professora associada de Dret Civil, professora associada a ETSAM, vicepresidenta del Real Patronato del Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía, mentora de la Fundación Endeavor España i, membre del Consejo Asesor de AlumniUAM.

## Referències

* ↑ Juntas Electorales de Zona: «Zona de Madrid. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 162, 01-05-2007, pàg. 254-280. ISSN: 1989-4791.
* ↑ «Beatriz Corredor, secretaria de Estado de Vivienda y Actuaciones Urbanas». Ministeri de Foment, 22-10-2010.
* ↑ García, Luis B. «Zapatero lo fía todo a Rubalcaba en su remodelación de Gobierno y apacigua las críticas en el PSOE» (en castellà). La Vanguardia (edició digital). Grup Godó, 20-10-2010. Arxivat de l'original el 18 de gener 2012. [Consulta: 20 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Una registradora de la propiedad experta en vivienda (castellà)
* Carme Chacón será ministra de Defensa y Cristina Garmendia, de Innovación (castellà)
# Francisco Javier Mori Cuesta

Francisco Javier Mori, també conegut com a Pirri o Pirri Mori, és un exfutbolista asturià, nascut a Cangues d'Onís el 10 de novembre de 1970. Ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va iniciar la seua carrera en les categories inferiors del Reial Oviedo. A la 89/90 passa a l'antic filial, el Vetusta, i després de romandre la 90/91 al Ribadesella, retorna al ja Oviedo B. Debuta amb el primer equip ovetenc la temporada 92/93, tot quallant una bona temporada, amb 30 partits i un gol. Eixes xifres fan que el fitxe l'Atlètic de Madrid per la temporada 93/94.
El migcampista estaria tres anys a la disciplina matalassera, guanyant una lliga i una copa. Però, només hi va ser titular el seu primer any, mentre que els altres dos hi seria suplent, encara que apareixent amb freqüència.
La temporada 96/97 passa per la SD Compostela i a la següent, al CP Mérida, sense destacar ni en terres gallegues ni extremenyes. La segona meitat de la temporada 98/99 la militaria al Barnsley anglés, on hi penjaria les botes el 1999.
En total, va disputar 135 partits en primera divisió, marcant 12 gols.

## Enllaços externs

* Fitxa de Pirri Mori
# Coll de Lli

El Coll de Lli és un coll de muntanya de 712,8 m alt dels Pirineus a cavall del terme municipal de la Vajol, de l'Alt Empordà, i del comunal de Morellàs i les Illes, dins del territori de l'antic terme de les Illes, del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
És a l'extrem sud-est del terme de Morellàs i les Illes, i al nord-oest del de la Vajol. És al sud-oest del Puig Negre i al nord-est del Serrat Pelat. En el seu vessant de ponent es troba el Bac d'en Cardona.
Hi ha una placa oommemorativa de l'exili dels governs republicans el 1939 que havien estat allotjats a la propera masia de Can Barris, de manera que va ser un dels passos clau de la retirada republicana del 1939.
A més, en aquest coll hi ha també la fita transfronterera número 557, format per una fita d'obra situada damunt d'un turonet. Continuant cap al nord-est, en el Pla de la Llosa hi ha la fita 558, feta d'obra.
Es tracta d'un coll per on passen freqüentment rutes d'excursionisme a peu o en bicicleta de muntanya, tot i que per a les darreres, presenta alguns trams no ciclables (i cal baixar de la bicicleta i fer-los a peu).

## Referències

* ↑ El Coll de Lli en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Museu Memorial de l'Exili, de la Jonquera
* ↑ «Mojones de los Pirineos.com». info@mojonesdelospirineos.com. [Consulta: 5 agost 2016].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «96 - Morellàs i les Illes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Les Cluses i Morellàs i les Illes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Estació d'Aigües de Ribes

Mapa línia Ripoll-Puigcerdà :
Aigües de Ribes és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al municipi de Campelles a la comarca del Ripollès. L'estació, actualment fora de servei, es troba a la línia Ripoll-Puigcerdà per on circulen trens de la línia R3 de Rodalies de Catalunya tot i que no paren en aquesta estació.
Aquest baixador es va obrir per donar servei al Balneari Montagut, també conegut com a Aigües de Ribes, on actualment hi ha dues explotacions d'aigua mineral, les de Fontaga i Vall de Ribes.
Aquesta estació del Ferrocarril Transpirinenc, tal com es coneixia la línia de Ripoll a Puigcerdà, va entrar en servei l'any 1919 quan es va obrir el tram entre Ripoll i Ribes de Freser.

## Referències

* ↑ «Adif té quatre estacions abandonades». Diari de Girona. [Consulta: 22 juliol 2010].
* 1 2 «Conegueu la línia R3». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 26 de març 2010. [Consulta: 22 juliol 2010].
* ↑ «Estació d'Aigües de Ribes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Francisca Benabent Fuentes

Francisca Benabent Fuentes (Callosa de Segura, 13 de febrer de 1942) és una política valenciana, germana de Manuel Benavent Fuentes diputada a les Corts Valencianes en la III i IV Legislatures.

## Biografia

Estudià dret però no va acabar la carrera. Militant de la Unió General de Treballadors, formà part del comitè d'empresa de Telefónica, on treballava com a assistent tècnica sanitària. Alhora va militar al PSPV-PSOE, partit en què fou responsable de Sanitat i Participació de la Dona en la secció alacantina. També ha estat professora col·laboradora a l'Escola Universitària d'Infermeria d'Alacant i assessora jurídica d'UGT en transports i telecomunicacions.
Fou escollida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991 i 1995. Ha estat vicepresidenta de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat (1991-1995) i secretària de la Comissió de Política Social i Ocupació (1995-1999)
A les eleccions municipals espanyoles de 1999 va ser escollida regidora de l'Ajuntament d'Alacant. Tanmateix, en juny de 2002 fou despullada de les seves competències per trencament de la disciplina de vot en absentar-se de la votació sobre les antenes de telefonia mòbil. Finalment, en setembre de 2002 el Comitè d'Ètica del PSOE va decidir expulsar-la del partit, juntament amb la també regidora alacantina María Elena Contreras, per haver signat tres anys abans un contracte privat per repartir-se el sou de la dedicació exclusiva que li corresponia a una d'elles.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.70. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., III Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., IV Legislatura
* ↑ El PSPV castiga a una concejal de Alicante por indisciplina de voto, El País, 11 de juny de 2002
* ↑ El comité de ética del PSOE propone expulsar a dos concejalas de Alicante, El País, 26 de setembre de 2002
# Parcs naturals de Catalunya

Els parcs naturals són espais naturals marítims o terrestres que gaudeixen d'una especial protecció legal davant l'acció humana. A diferència d'altres modalitats d'espais naturals protegits (parcs nacionals, reserves naturals, etc.) els territoris declarats com a parcs naturals, tot i conservar uns valors naturals molt rellevants, presenten sovint un alt nivell d'humanització. Així, en el cas de Catalunya, els parcs naturals es defineixen a la llei d'espais naturals de 1985, com "els espais naturals que presenten valors naturals qualificats, la protecció dels quals es fa amb l'objectiu d'aconseguir-ne la conservació d'una manera compatible amb l'aprofitament ordenat de llurs recursos i l'activitat de llurs habitants".
A Catalunya, en general, els parcs naturals adscrits a la Generalitat de Catalunya disposen d'òrgans específics (juntes rectores, centre d'informació, senyalització, pàgina web, etc.) i equips tècnics de gestió propis encapçalats per un director o directora.
La mateixa Llei d'Espais Naturals explicita que les entitats locals amb competències urbanístiques poden promoure la declaració de parcs naturals. A la província de Barcelona, la Diputació de Barcelona històricament va crear els primers parcs naturals que es van crear a Catalunya. Avui en dia, l'Àrea d'Espais Naturals gestiona dotze espais naturals que formen la Xarxa de Parcs Naturals de la Diputació de Barcelona. Tres d'ells (després de la declaració del Parc de Collserola l'any 2010) tenen la categoria de parc natural.

## Llista de parcs naturals a Catalunya

Els parcs naturals de Catalunya són els següents:
* Parc Natural de l'Alt Pirineu
* Parc Natural Regional del Pirineu Català
* Aiguamolls de l'Empordà
* Parc Natural del Cadí-Moixeró
* Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac
* Cap de Creus
* Delta de l'Ebre
* Parc Natural dels Ports
* Parc Natural del Montseny
* Montserrat
* Serra de Montsant
* Zona volcànica de la Garrotxa
* Parc del Montnegre i el Corredor
* Parc de Collserola
* Parc de la Serralada Litoral
* Parc del Garraf
* Parc Natural del Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter
* Parc Natural les Capçaleres del Ter i del Freser

## Vegeu també

* Efecte de vora
* Parcs naturals del País Valencià
* Parcs Naturals de la Diputació de Barcelona

## Referències

* ↑ «Llei d'Espais Naturals, 12/1985». gencat.cat. [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ «xarxa de parcs». gencat.cat. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ LLEI 12/1985, de 13 de juny, d'espais naturals, article 27
* ↑ Martí Domènec. «La planificació i gestió dels espais lliures a la província de Barcelona Evolució i progressos al llarg de tres dècades». Diputació de Barcelona. [Consulta: 14 gener 2023].

## Enllaços externs

* Parcs naturals de Catalunya
# Jidwaq

Jidwaq (o Jidwaaq) és un clan somali, subclan dels absame, del grup kablalax de la confederacio de clans darod. Jidwaq es pot traduir com "El camí que porta a Déu". Aquest clan viu principalment a Jijiga a la Regió Somali d'Etiòpia. L'ancestre Jidwaq tenia tres germans orígens també de clans: Ogaden (els ogadeni), Bal'ad i Weyteen.
Es divideixen en tres subclans i cadascun en diverses branques:
* Yabare
** Reer Said
** Reer Yusuf
** Reer Habarliyo
** Reer Hodan Barre
** Reer Biyo.
* Bartire
** Reer Ali
** Reer Guuled
** Reer Samatar Dayl
** Ableele Lagmadoobe
** Timo Case
** Tuuro Case
** Habar Yaasuf
** Habar Sacad
* Abaskuul
** Reer Farah
** Reer Geedi
** Reer Guled
** Reer Hildiid
** Reer Ibrahim
** Hassan Osman
** Ismail, Isse
** Reer Aw-nur
** Reer Looge
Els yabares viuen a la vall del Jarar, prop de Jijiga; els bartires (originats en el garaad Wiilwaal) a la mateixa vall (a la part superior) i a Jijiga i Xaadaw. I els abaskuul a la vall a la part inferior i a la vila de Kebri Beyah (Qabribayah).