OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eighth World

Eighth World (titulat com a EIGHth WØRlD) és el vuitè àlbum d'estudi de la cantant japonesa Misia i el primer després de tornar a signar amb el segell BMG JApan, que es va editar el 9 de gener de 2008. Inclou els senzills «Any Love» i «Royal Chocolate Flush», així com la versió del tema «Winter Campaign Holy December, Be in Love with J-Wave» de J-Wave i el tema principal de la versió japonesa de la pel·lícula Bridge to Terabithia, To «Be in Love».
L'àlbum va aconseguir la certificació d'or de la RIAJ al vendre'n més de 100.000 còpies.

## Llista de cançons

Totes les lletres escrites per Misia, exceptuant "Ishin Denshin", que ha estat escrita per Mayumi Satō.

## Llistes
### Llista Oricon de vendes

| Llançament | Llista | Posició | Vendes debut | Vendes totals | Duració |
| 9 gener 2008 | Llista Oricon diària d'àlbums | 1 | | 131.635 | 11 setmanes |
| 9 gener 2008 | Llista Oricon setmanal d'àlbums | 3 | 70.916 | 131.635 | 11 setmanes |
| 9 gener 2008 | Llista Oricon mensual d'àlbums | 12 | | 131.635 | 11 setmanes |
| 9 gener 2008 | Llista Oricon anual d'àlbums | 85 | | 131.635 | 11 setmanes |

### Llista de vendes físiques

| Llista | Posició |
| Lista Oricon diària d'àlbums | 1 |
| Llista Oricon setmanal d'àlbums | 3 |
| Llista Oricon mensual d'àlbums | 12 |
| Llista Oricon anual d'àlbums | 85 |
| Billboard Japan TOP Albums | 3 |
| Llista G-Music J-pop (Taiwan) | 4 |
| Llista Five Music J-pop/K-pop (Taiwan) | 5 |
| Llista Soundscan d'àlbums | 2 |

## Referències

* ↑ allmusic review
* ↑ «ゴールドディスク認定作品一覧　2008年1月» (en japonès). RIAJ. [Consulta: 26 agost 2013].
* ↑ «G-Music 風雲榜 (東洋榜». Arxivat de l'original el 2012-08-30. [Consulta: 26 agost 2013].
* ↑ «五大唱片 (日韓榜)». Arxivat de l'original el 2018-04-17. [Consulta: 26 agost 2013].
* ↑ «週刊 CDソフト TOP20». Arxivat de l'original el 2008-08-29. [Consulta: 26 agost 2013].

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial de Misia».
* «Eighth World Official Page». Arxivat de l'original el 2012-07-22. [Consulta: 26 agost 2013].
# El Dormidor (Mosset)

El Dormidor, o Tuc Dormidor, és una muntanya de 1.842,2 metres d'altitud del límit entre les comunes catalana de Mosset, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord, i occitanes de Conòsol, Santa Coloma de Rocafort i Montfort de Bolzana, totes tres del País de Sault, al Llenguadoc - País de Foix.
És a la zona nord-oest del terme de Mosset, on representa el punt més septentrional del terme, al sud-est del terme de Conòsol, a l'extrem sud del de Santa Coloma de Rocafort i al sud-oest del de Montfort de Bolzana.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC
És en una de les zones més concorregudes pels excursionistes de la Catalunya del Nord.

## Referències

* ↑ El Dormidor en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ Ruta excursionista de Mendikat
# El Pujol

«El Pujol» té aquests significats:
* El Pujol (Maçanet de la Selva)
* El Pujol (Lladó)
* Entitats de població:
** El Pujol (Lladó), entitat de població al municipi de Lladó (Alt Empordà)
** El Pujol (Mediona), entitat de població al municipi de Mediona (Alt Penedès)
* Masies:
** El Pujol (Castellar de la Ribera), masia al municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès)
** El Pujol (Vilamantells), masia al municipi de Guixers (Solsonès)
** El Pujol (les Masies de Roda), masia al municipi de les Masies de Roda (Osona)
** el Pujol (Sant Feliu de Pallerols), a la Garrotxa
** El Pujol de Muntanya, masia al municipi de Viladrau a la comarca d'Osona
** El Pujol del Racó, masia al poble de la Pedra, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès)
** El Pujol Vell, masia al municipi d'Artés (Bages)
* Muntanyes:
** El Pujol (Matadepera), cim al Vallès Occidental
** El Pujol (Piera), muntanya al municipi de Piera (Anoia)
** El Pujol (Rubió), cim al terme de Rubió (l'Anoia)
** El Pujol (Salomó), cim al Tarragonès
** El Pujol (Sant Climent Sescebes), muntanya al municipi de Sant Climent Sescebes (Alt Empordà)
** El Pujol (Saus, Camallera i Llampaies), muntanya al municipi de Saus, Camallera i Llampaies (Alt Empordà)
# El Roquet

El Roquet és una masia de Tavèrnoles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia que presenta tres cossos diferenciats. El de migdia és de planta rectangular cobert a una sola vessant, consta de planta baixa i dos pisos, la part esquerra és atalussada i presenta diverses finestres amb l'ampit motllurat i un porxo al segon pis. La part de ponent està recolzada sobre unes grans roques de gres verd, caigudes antigament d'un cingle que està a uns 20 m de la casa. A través d'un portal rectangular es dona accés al primer pis. En aquest punt, junt amb el mur Est de la cabana Oest, el mur Nord de la cabana Sud i el mur Oest de la pròpia casa, es forma una lliça enllosada. El portal principal es troba ja a l'altre cos de la casa i hi ha dues finestres a cada pis. Sota grans pedres hi ha dues corts fetes amb grans lloses. Tant en la part Nord com Est presenten poques obertures. És construïda amb maçoneria, pedra viva i tàpia que denoten les diverses etapes constructives. A l'interior de la casa hi ha una finestra goticitzant.
Hi ha dues cabanes:
La cabana sud és un edifici agrícola de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana la qual es troba orientada a migdia. Està assentada sobre el desnivell del terreny i la part nord consta d'un sol pis; A través del portal rectangular, descentrat del cos abasta la planta baixa i el primer pis, amb una porta a la part baixa i amb uns troncs situats verticalment que fan de paret de protecció al primer pis amb la finalitat de guardar-hi l'herba i que aquesta s'airegi. A llevant s'hi adossa un cobert d'uralites i el mur de ponent és cec.
És construïda amb maçoneria i alguns trossos són de tàpia.
La cabana oest és un edifici agrícola de planta irregular, coberta a dues vessants amb el carener direcció N-S. La part Est té algun afegitó de totxo que descriu una obertura rectangular. La part nord s'adapta al cingle de pedra al qual es troba adossat i que li fa de mur. En aquest indret s'hi obre un portal rectangular i amb porta de fusta que s'abriga sota el ràfec de llevant que presenta un voladís escàs.
Els murs estan construïts amb maçoneria, pedra viva i algun afegitó de totxo.

## Història

Antiga masia, el topònim de la qual prové el lloc on està ubicada, ja que està construïda sota un cingle i aprofitant els rocs que d'aquest s'han desprès.
Aquesta masia i els seus habitants estan esmentats al fogatge de la parròquia i terme de Sant Esteve de Tavèrnoles de l'any 1553. Aleshores habitava el mas un tal Terres, segons consta a la referència del fogatge: EN TERRES GUI ESTA AL MAS ROQUET.
La història de les cabanes va unida a la del mas.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «El Roquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Dotaku

Els dotaku són una mena de campanes, majoritàriament de bronze, que es feien servir al Japó durant el període Kofun. També es van estendre a altres cultures orientals, com a Corea. Destaquen per la seva mida i per la seva decoració amb gravats representant escenes costumistes. Es feien servir sovint com a part d'ofrenes funeràries. Hi ha un museu dotaku a la ciutat de Yasu al sud del Japó.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.180 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
* 1 2 http://www.city.yasu.lg.jp/map/24.html Arxivat 2012-09-05 a Wayback Machine.
# Dotalabrus aurantiacus

Dotalabrus aurantiacus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Russell, B.C., 1988. Revision of the labrid fish genus Pseudolabrus and allied genera. Rec. Aust. Mus. (Suppl. 9):1-72.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Edith Layard Stephens

Edith Layard Stephens (Ciutat del Cap, 6 de desembre de 1884 - Ciutat del Cap, 2 de març de 1966) va ser una botànica sud-africana, una autoritat en algues i fongs comestibles o verinosos.

## Biografia

Stephens nasqué l'any 1884 a Ciutat del Cap. El 1901, es matriculà a la Rustenburg School for Girls de Rondebosch (Ciutat del Cap). el 1907, passà a la Cambridge University.
El 1908, Stephens publicà A preliminary note on the embryo-sac and embryo of certain Penaeaceae als Annals of Botany, basant-se en la seva recerca iniciada a South African College. En aquella època la Cambridge University no donava graus a les dones però va ser elegida fellow de la Linnean Society of London. El 1911, Stephhens tornà a Sud-àfrica. Contribuí a les Penaeaceae.

## Obres

* Notes on the Aquatic Flora of South Africa, Cape Town : University of Cape Town, 1924.
* The Botanical Features of the South Western Cape Province Cape Town : Specialty Press of S.A. Ltd., 1929. (With Robert Harold Compton; Robert Stephen Adamson; Paul Andries van der Byl and Margaret R Levyns, Mrs.)
* Some South African Edible Fungi, Longmans, Green and Co., Cape Town, 1953
* Some South African Poisonous and Inedible Fungi, Longmans, Green and Co., Cape Town, 1953

## Referències

* ↑ Brown, A. C.. A History of Scientific Endeavour in South Africa: A Collection of Essays Published on the Occasion of the Centenary of the Royal Society of South Africa. Royal Society of South Africa, 1977, p. 249.
* ↑ Creese, Mary R.S.; Creese, Thomas M. Ladies in the laboratory III South African, Australian, New Zealand, and Canadian women in science : nineteenth and early twentieth centuries : a survey of their contributions. Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2010. ISBN 9780810872899.
* 1 2 Gunn, Mary; Codd, L. E. W.. Botanical exploration of southern Africa. Cape Town: A. A. Balkema, 1981. ISBN 0869611291.
* ↑ Plantilla:S2a3 name
* ↑ Stafleu, Frans Antonie; Cowan, Richard S. Taxonomic literature : a selective guide to botanical publications and collections with dates, commentaries and types. Vol. 5. 2nd. Utrecht: Bohn, Scheltema & Holkema, 1976, p. 895. DOI 10.5962/bhl.title.48631.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Eberard Jordi Frederic de Rappolstein

Eberard Jordi Frederic de Rappolstein, nascut a Guémar el 12 de març 1570, tenia quinze anys a la mort del seu pare Egenolf III de Rappolstein al que va succeir en les senyories dels Rappolstein.
Situat sota tutela del seu oncle matern, el comte d'Erbach i del comte de Fürstenberg, va fer els seus primers estudis a Estrasburg, i va freqüentar més tard la universitat de Tübingen, sota la direcció del seu preceptor Sigismond Maendel de Steinfels. L'arxiduc Ferran va fer ordenar per la regència d'Ensisheim al landrichter de Sainte-Marie-aux-Mines de suspendre el servei evangèlic i de tancar les dues esglésies d'Auf-der-Matten i d'Echéry.
Eberard, ja major d'edat, va agafar les regnes del govern i es va fer notar per la seva magnificència i els seus gustos per les lletres; va fer reobrir les esglésies evangèliques i calvinistes de Sainte-Marie-aux-Mines i va atorgar una igual protecció a les dues confessions dissidents. Durant molts anys, va ser l'home de confiança dels Habsburg a Alsàcia.
En els anys 1599 i 1601, va fer missions diplomàtiques amb diversos prínceps de l'Imperi en nom de Rodolf II, i el 1604 l'arxiduc Maximilià li va encarregar d'apaivagar els trastorns que havien esclatat a l'Alt Rin. Tanmateix havent intentat, el 1613 d'allotjar, contràriament a la decisió del senat, un protestant en una casa que li pertanyia, a Kaysersberg, el magistrat d'aquesta ciutat va obtenir de l'emperador Maties cartes que van fer encallar les pretensions del comte.
El 1619, Eberard va ser diputat en ambaixada de Ferran II a la ciutat d'Estrasburg, i va anar, el 1625, amb el mateix títol, a la cort de Lorena. Com a soldat, s'havia distingit en la guerra dels Països Baixos en els exèrcits imperials i havia combatut valentament contra els turcs. El 1606, en la seva qualitat de cap dels músics, va donar a la confraria nous estatuts impresos d'una profunda devoció envers la Mare de Déu, prova que els descendents dels fundadors de Nostra Senyora de Dusenbach, encara que guanyats a la Reforma, no van repudiar el culte consagrat a Maria pels seus avantpassats.
Va morir el 12 d'agost 1637, enmig de les tempestes de la guerra dels Trenta Anys, amb una progenitura de set fills, que gairebé tots van morir joves.

## Referències

* Sitzmann, Édouard : Dictionnaire de biographie des hommes célèbres de l'Alsace, Rixheim, Imprimerie F. Sutter & Cie, 1910, 2 volums
# Eberbach-Seltz

Eberbach-Seltz (en alsacià Neidorf) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2006 tenia 387 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes de la Plana del Rin

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 316 | 318 | 294 | 300 | 311 | 373 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Paul Joerger | |
| 2008- | Antoine Haeussler | |
# El virgo de Vicenteta (pel·lícula)

El virgo de Visanteta és una pel·lícula dirigida per Vicente Escrivá inspirada en el sainet homònim escrit per Josep Bernat i Baldoví el 1845. Quan s'estrenà (l'any 1979), es va fer molt popular, i continua sent un mite de l'imaginari col·lectiu valencià. N'hi hagué una segona part, anomenada Visanteta, estate queta.

## Argument

Es tracta d'una adaptació de l'obra de Bernat i Baldoví amb tocs humorístics del cinema espanyol de l'època coneguda com el destape, on se succeeixen escenes i diàlegs farcits d'erotisme. La trama ocorre al poble de Favara (Ribera Baixa) i narra dos històries entrellaçades: la d'una jove i virginal Visanteta (interpretada per la italiana Maria Rosaria Omaggio) que, a partir de la seua interpretació de Santa Bàrbara en una obra folklòric-religiosa, compta amb una espècie de força sobrenatural al seu favor, que consisteix en una ajuda divina que sorgeix cada vegada que està a punt de tindre una relació sexual; la segona mostra la relació entre un matrimoni del poble.

## Vegeu també

* El virgo de Vicenteta
# El milió

El milió (original: Le Million) és una pel·lícula francesa presentada com una comèdia musical, dirigida per René Clair, estrenada el 1931 i doblada al català.

## Argument

Michel (René Lefèvre) és un artista pintor sense sou, que viu a les golfes d'un immoble parisenc en companyia de Prosper (Jean-Louis Allibert), escultor i Béatrice (Annabella), ballarina estrella. Encara que compromès amb Béatrice, afalagada per Prosper, Michel flirteja amb una bonica americana, Wanda. Perseguit pels seus creditors, acorralat a la planta baixa pel conjunt dels comerciants del barri, s'assabenta que el seu bitllet de loteria ha guanyat un milió de florins. Desgraciadament, en la confusió de la persecució, un cap mafiós de nom La Tulipe (Paul Ollivier), oficialment honrat drapaire, ha entrat al pis de Béatrice i per escapar a la policia ha manllevat la vella jaqueta de Michel. La Tulipa s'afanya de revendre la jaqueta a un artista líric, Sopranelli, a punt de marxar a Amèrica i a la recerca d'una vestimenta pel seu paper a «els bohemis». S'adona que el bitllet guanyador es trobava a la butxaca de la jaqueta.

## Repartiment

* Annabella: Béatrice
* René Lefèvre: Michel Bouflette
* Jean-Louis Allibert: Prosper
* Paul Ollivier: Pare La Tulipe
* Constantin Siroesco: Ambrosio Sopranelli
* Raymond Cordy: el taxista
* Vanda Gréville: Vanda
* Odette Talazac: la cantant
* Pedro Elviro (Pitouto): el regidor
* Jane Pierson: la dependenta
* André Michaud: el carnisser
* Armand Bernard
* Gabrielle Rosny

## Al voltant de la pel·lícula

* El milió formava part de les 10 millors pel·lícules de tots els temps en la primera classificació de 1952 de Sight and Sound, la revista del British Film Institute. Caient les comèdies musicals en desús, ja no en formarà part ulteriorment.
* Destacar l'estranya similitud amb A Night at the Opera dels The Marx Brothers dirigida només 4 anys més tard.
* Algunes escenes cultes: la persecució creuada "chaplinesca" de Michel i La Tulipa, el partit de Rugby als passadissos de l'òpera, la reconciliació muda dels amants darrere els decorats de l'òpera duplicada pel duo de cantants lírics, etc.

## Referències

* ↑ El milió
* ↑ «Le Million». The New York Times.
# Eleuterodactilins

Eleutherodactylinae és una subfamília de granotes de la família Leptodactylidae.

## Gèneres

* Adelophryne
* Atopophrynus
* Barycholos
* Dischidodactylus
* Eleutherodactylus
* Euparkerella
* Geobatrachus
* Holoaden
* Ischnocnema
* Oreobates
* Phrynopus
* Phyllonastes
* Phyzelaphryne

## Referències

* Informació taxonòmica d'aquesta subfamília de granotes. (anglès)
# Elliott Coues

Elliott Coues (Portsmouth (Nou Hampshire), 9 de setembre de 1842 - Baltimore, 25 de desembre de 1899) va ser un metge militar, historiador, escriptor i ornitòleg estatunidenc.

## Obres

* A monograph of the Tringeae of North America (1868)
* A check list of North American birds (1873)
* Field ornithology. Comprising a manual of instruction for procuring, preparing and preserving birds, and a check list of North American birds (1874)
* Birds of the North-west (1874)
* Monographs on North American Rodentia, escrit amb Joel Asaph Allen (1877)
* Birds of the Colorado Valley... scientific and popular information concerning North American ornithology (1878)
* A Bibliography of Ornithology (1878-1880).
* A check list of North American birds (1879)
* New England bird life: being a manual of New England ornithology, escrit amb Winfrid Alden Stearns (1881-1883).
* The Coues check list of North American birds (1882)
* Biogen, A Speculation on the Origin and Motive of Life (1884)
* The Daemon of Darwin (1884)
* Can Matter Think ? (1886)
* Neuro-Myology (1887)

## Referències

* ↑ Exemplar digitalitzat a Internet Archive.
* ↑ Exemplar digitalitzat a Internet Archive.
* ↑ Exemplar digitalitzat a Internet Archive.
* ↑ Exemplar digitalitzat a Internet Archive.
* ↑ Exemplar digitalitzat a Internet Archive.
* ↑ Exemplar digitalitzat a Internet Archive 1r volum i 2n volum.
* ↑ Exemplar digitalitzat a Internet Archive.
# El dandi moribund

El dandi moribund (en suec: Den dandyn döende) és una pintura a l'oli del pintor suec postimpressionista Nils von Dardel, de 1918. Ara es troba en la col·lecció del Moderna Museet d'Estocolm (Suècia).

## Descripció

L'obra mostra un grup de quatre personatges -tres dones i un home- al voltant de la imatge central del dandi moribund. La mà esquerra del moribund cobreix el seu pit just en el lloc del cor, i la dreta té agafat un mirall -«viure i dormir davant del mirall» segons Charles Baudelaire és un símbol de dandisme-. El cap descansa sobre el coixí, que subjecten les dones amb una brusa blava i una altra rosa. La tercera dona de la brusa de color taronja, cobreix amb un cobertor de color vermell amb dibuixos el moribund. La figura més tràgica es vesteix amb elegància, hermafrodita, un jove amb una jaqueta de color lila, que està clarament plorant, eixugant-se les llàgrimes amb un mocador. En l'esbós realitzat per a aquesta pintura l'autor havia col·locat ploraners masculins, però en els dos últims els va substituir amb els personatges femenins.

## Interpretació

La interpretació de la pintura ha tingut moltes direccions i amb freqüència s'associa amb la biografia de Dardel, que podria ser el prototip d'un dandi d'una pintura -un dandi que gira en cercles artístics i intel·lectuals de París, va estudiar en el taller de Henri Matisse i el seu contacte amb joves homosexuals (com el col·leccionista i artista Rolf de Maré). El 1918, no obstant això, Dardel va conèixer una dona, de la qual es va enamorar i s'hi va casar més tard. La imatge que representa la pintura, podria ser, llavors, una forma de dir adéu a l'edat de la vida portada anteriorment.
D'acord amb Mari Jungstedt, que va escriure la novel·la El dandi moribund, creada amb els motius del segrest d'una obra fictícia, la mà en el pit podria significar un cor trencat, o també pot referir-se a la malaltia cardíaca que l'artista va sofrir i, finalment, va morir-hi a Nova York. La desesperació de l'home també podria ser un homosexual, representat per Dardel, plorant una infinitat de vegades. El mètode de la representació de les dones porta a la ment la mort de Crist, la primera per un àngel amb els dibuixos de les fulles de palma darrere d'ella en lloc de les ales. La segona dona al capdavant de l'artista, vestida de blau característic color de la Mare de Déu, l'última de les dones i els seus vestits vermells i morats es podria vincular amb la figura de Maria Magdalena; l'home plorant representaria sant Juan.

## Europeana 280

A l'abril de 2016, la pintura El dandi moribund va ser seleccionada com una de les deu més grans obres artístiques de Suècia pel projecte Europeana.

## Referències

* 1 2 3 Chojnacka, Zofia Muzeum musi być wyjątkowo dobrym tancerzem. «Rozmowa z Cecilią Widenheim, główną kuratorką kolekcji sztuki szwedzkiej i nordyckiej oraz Ann-Sofi Noring, dyrektorką Moderna Musset». CBIEG. [Consulta: 24 maig 2016].
* ↑ Jungstedt, 2011, p. 200-202.
* ↑ «Europeana 280 Blog» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-05-01. [Consulta: 24 maig 2016].

## Bibliografia

* Jungsttedt. Umierający dandys. Bellona: Warszawa, 2011. ISBN 978-83-11-12039-6.
# Emergència (pel·lícula)

Emergència (títol original: City on Fire) és una pel·lícula de Hong Kong dirigida per Ringo Lam, estrenada el 1987. Ha estat doblada al català.

## Argument

De resultes d'un assassinat en ple barri popular de Hong Kong, l'inspector Lau encarrega un dels seus millors polícies d'infiltrar-se en una banda de perillosos malfactors. Ko Chow es converteix així en un "talp", sospitós pels atracadors i perseguit per la polícia que ignora tot de la seva verdadera identitat. Després d'un atracament particularment sagnant, Chow fa d'amistat amb el cap de la banda, l'implacable però lleial Lee Fu.

## Repartiment

* Chow Yun-fat: Ko Chow
* Danny Lee: Fu
* Sun Yuet: inspector Lau
* Carrie Ng: Huong
* Roy Cheung: inspector John Chan
* Maria Cordero: la cantant
* Victor Hon: Bill
* Tom Konkle: Fu (veu)
* Lau Kong: l'inspector Chow
* Elvis Tsui: Chan Kam-Wah
* Tommy Wong: Kwong
* Wong Pak-man: Ah Man

## Influència

Aquesta pel·lícula - per la seva trama i algunes escenes fortes (com el cul-de-sac mexicà al final de la pel·lícula) - ha inspirat molt fortament la pel·lícula Reservoir Dogs (1992). El seu autor Quentin Tarantino, ha reconegut a més que City on Fire era una de les seves pel·lícules favorites.

## Premis

Premi al millor director i millor actor (Chow Yun-fat), així com nominacions al Premi a la millor pel·lícula, millor guió, millor actor (Danny Lee), millor actriu secundària (Carrie Ng), millor direcció artística (Lok Chi-fung), millor muntatge, millor música i millor cançó (Maria Cordero, per Yiu Jaang Chui Faai Lok), als Hong Kong Film Awards el 1988.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Emergencia. esadir.cat.
* ↑ «City on Fire». The New York Times.

## Enllaços externs

* Critiques Cinemasie
* Critiques Hk Mania