OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sulfonat

En química orgànica, un sulfonat és un ió que conté el grup funcional -SO₃$^−$. La seva fórmula general és R-SO₃$^−$, on R és algun grup orgànic, sent la base conjugada del corresponent àcid sulfònic amb fórmula RSO₂OH.
A causa de l'estabilitat dels anions de sulfonat, els cations de sals de sulfonat com el triflat d'escandi tenen aplicació com àcids de Lewis.
És usual utilitzar el terme sulfonat per referir-se a compostos que continguin aquest grup funcional, ja sigui en forma de sal iònica o formant un compost covalent de tipus èster RSO₂OR'.

### Sultona

Els èsters sulfònics cíclics són anomenats sultones. Un exemple és la 1,3-propano sultona. Algunes sultònes són intermediàries de curta durada, utilitzades com agents alquilants forts per introduir un grup sulfonat carregat negativament. En presència d'aigua, hidrolitzen lentament als àcids hidroxi-sulfònics. Els òxids de la sultona són intermedis clau en la síntesi de la droga farmacèutica anticonvulsiva zonisamida.
La tisocromida és un exemple d'una sultona.

## Exemples de sulfonats

* Ió mesilat (metanosulfonat), CH₃SO₂O$^−$ (MsO$^−$)
* Ió triflat (trifluorometanosulfonat), CF₃SO₂O$^−$ (TfO$^−$)
* Ió tosilat (p-toluenosulfonat), CH₃C₆H₄SO₂O$^−$ (TosO$^−$ ó TsO$^−$)
* Ió besilat (benzenosulfonat), C₆H₅SO₂O$^−$
Els denominacions precedents s'apliquen tant a sals com a èsters així com a anions.

## Bibliografia

* K. Peter C. Vollhardt (1994). K. Peter C. Vollhardt. Química Orgánica. Barcelona: Ediciones Omega S.A. ISBN 84-282-0882-4.
* W.R. Peterson (1996). W.R. Peterson. Formulación y nomenclatura química orgánica. Barcelona. Barcelona: EDUNSA - Ediciones y distribuciones universitarias S.A.. ISBN 84-85257-03-0.

## Referències

* ↑ Cremlyn, R. J.. An Introduction to Organosulfur Chemistry (en anglès). Chichester: John Wiley and Sons, 1996. ISBN 0 471 95512 4.
* ↑ Mondal, Shovan «Recent Developments in the Synthesis and Application of Sultones». Chem. Rev., 2012. DOI: 10.1021/cr2003294.
# Tegiri

Tegiri (en grec antic Τεγύριος) va ser, segons la mitologia grega, un rei de Tràcia.
Quan Eumolp, fill de Posidó i de Quíone, va ser desterrat d'Etiòpia junt amb el seu fill Ísmar, es va dirigir a la cort de Tegiri, a Tràcia, on va ser acollit per aquest rei, que donà una de les seves filles a Ísmar. Però Eumolp va prendre part en una conjura contra Tegiri, que va ser descoberta, i va haver de fugir, refugiant-se a Eleusis. Més tard, després de la mort d'Ísmar, Eumolp es va reconciliar amb Tegiri, que el va cridar al seu costat i li llegà el seu reialme.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 505 i 184. ISBN 9788496061972.
# Teglio

Teglio és un municipi situat al territori de la província de Sondrio, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Teglio limita amb els municipis d'Aprica, Bianzone, Brusio, Castello dell'Acqua, Chiuro, Corteno Golgi, Paisco Loveno, Ponte in Valtellina, Schilpario, Valbondione, Villa di Tirano i Vilminore di Scalve.

## Galeria

* Torre Deli Beli Mirre.
* Església de Sta. Eufèmia
* Església de S. Antoni
* Fresc del Palazzo Besta
# Taneyamalita

La taneyamalita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la deerita-howieïta. Rep el nom de la mina Taneyama, al Japó, una de les colocalitats tipus.

## Característiques

La taneyamalita és un silicat de fórmula química (Na,Ca)(Mn,Mg,Fe)₁₂Si₁₂(O,OH)₄₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1977. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la taneyamalita pertany a «09.DH - Inosilicats amb 4 cadenes senzilles periòdiques, Si₄O₁₂» juntament amb els següents minerals: leucofanita, ohmilita, haradaïta, suzukiïta, batisita, shcherbakovita, taikanita, krauskopfita, balangeroïta, gageïta, enigmatita, dorrita, høgtuvaïta, krinovita, makarochkinita, rhönita, serendibita, welshita, wilkinsonita, safirina, khmaralita, surinamita, deerita, howieïta, johninnesita i agrel·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descrita amb els exemplars de dues mines japoneses: la mina Taneyama, situada a la localitat de Toyo (Yatsushiro, Prefectura de Kumamoto) i la mina Iwaizawa, a Hanno (Prefectura de Saitama). També ha estat descrita a la mina Ananai, a la prefectura de Kochi, i l'estat de Califòrnia (Estats Units).

## Referències

* ↑ «Taneyamalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2020].
# Teatre sociològic

El teatre sociològic és un tipus de teatre que va néixer a finals del segle xix amb el propòsit d'emancipar la cultura obrera de la cultura catòlica, culturitzar la classe treballadora i sensibilitzar el conjunt de la població enfront dels problemes dels més desvalguts. Als Països Catalans fou un pilar important a la cultura republicana, anarquista i modernista. Una de les companyies de teatre sociològic que destacà fou la Companyia Lliure de Declamació de Felip Cortiella. Alguns títols destacats són Un enemic del poble d'Henrik Ibsen, estrenada el 1893 a Catalunya, i en català Els vells i Les garses d'Ignasi Iglésias. Un autor de referència mundial n'és Eugene O'Neill.
A Europa, durant el canvi de segle xix al XX, el teatre sociològic; així com altres manifestacions culturals, incloent l'escola integral o racionalista, la premsa obrera, el neomalthusianisme de Paul Robin, l'excursionisme científic i l'esperanto com a proposta d'idioma internacional, per exemple; van suposar una innovació cultural profunda que pretenia posar fi al monopoli catòlic sobre el pensament, l'educació i les relacions humanes.
El teatre sociològic també ha tingut un desenvolupament rellevant a alguns països americans, com Argentina i Brasil, i africans. Al segle XXI es parla també de teatre sociològic actual en referència a gèneres que es desmarquen del teatre comercial i institucional, al qual els autors s'acosten a la realitat escènica buscant fer un teatre interessant des del punt de vista social, tractant temes com la família i la violència.

## Referències

* ↑ Lily Litvak, España 1900: modernismo, anarquismo y fin de siglo. Anthropos Editorial, 1990. ISBN 9788476582077 (castellà)
* 1 2 Eduard Masjuan Bracons, Medis obrers i innovació cultural a Sabadell (1900-1939), Universitat Autònoma de Barcelona, 2006. ISBN 9788449024795 (català)
* ↑ Marisa Siguán Boehmer, La recepción de Ibsen y Hauptmann en el modernismo catalán, editat per PPU, 1990. ISBN 9788476652992 (castellà)
* ↑ Marta Giné i Solange Hibbs, Traduccion y cultura / Translation and Culture, editat per Peter Lang, 2010. ISBN 9783034303668 (anglès) (castellà)

## Bibliografia

* Sergio Velluti i Bertolt Brecht, (Bertolt) Brecht e il teatro sociologico. Ed. Cremonese, 1974. ISBN (italià)
* Marina D'Amato, Finzione e mondi possibili: per una sociologia dell'immaginario. Libreriauniversitaria.it ed., 2012. ISBN 9788862921886 (italià)
* Magalí Muguercia, Del teatro sociológico al teatro de la identidad (castellà)

## Vegeu també

* Teatre de l'oprimit
* Teatre social
* Teatre fòrum
# Tarpenbek-West

El Tarpenbek-West és un des dos rius-fonts del Tarpenbek a Norderstedt a Slesvig-Holstein (Alemanya). Neix als prats molls a les torberes altes dites Wilden Moor i conflueix a prop d'Ochsenzoll amb el Tarpenbek-Ost tot just a la frontera amb Hamburg. Junts formen els dos rius-fonts del Tarpenbek. El riu s'ha integrat en un nou passeig circular que reuneix els monuments naturals més interessants de la vall del Tarpenbek-West, Tarpenbek-Ost i de l'Ossenmoorgraben.
Per a l'etimologia, vegeu l'article Tarpenbek.
* La font del Tarpenbek-West a Norderstedt-Harksheide
* Estany al Stadtpark que alimenta el Tarpenbek-West
* Conflent del Tarpenbek-West i del Tarpenbek-Ost

## Referències

* ↑ Arbeitsgemeinschaft für die Reinhaltung der Elbe, Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet
* ↑ «Norderstedt - Rundweg in der Tarpenbek-Niederung» (pdf) (en alemany). Ajuntament de Norderstedt, 2014. [Consulta: agost 2016].
# Televisió a Itàlia
## Llista de canals
### Emissions obertes

L'apagada digital s'ha completat a Itàlia i per aquest motiu les emissions que es poden veure al país en obert són digitals. El nombre de canals que reben els telespectadors italians sobrepassa la centena. El ciutadà pot triar, en aquest sentit, entre televisions de pagament per televisió digital terrestre o bé conformar-se amb les televisions gratuïtes que operen en obert.
| Canals gratuïts: Rai 1 Rai 2 Rai 3 Rete 4 Canale 5 Italia 1 LA7 TV8 NOVE 20 Mediaset Rai 4 Iris $^1$A aquests canals cal afegir-hi les versions en alta definició | Rai 5 Rai Movie Rai Premium Cielo Paramount Channel RTL 102.5 TV Boing K2 Rai News 24 Rai Sotria Rai Sport TV2000 Real Time Retecapri | Canals de pagament: Sky TG 24 Sky Uno Sky Spoirt Eurosport |

### Per via satèl·lit

L'oferta televisiva italiana mitjançant el satèl·lit no es veu limitada, com en altres països, de forma que el públic pot veure els mateixos canals que es reben en oberta a Itàlia mateix. Les emissions 'emeten a través de l'Astra 19,2°E o amb l'Hotbird 13°E. El mercat se'l disputen dues companyies:
* Sky Italia
* TivùSat
Llista de canals disponibles a través del satèl·lit:
| Rai 1 Rai 2 Rai 3 Rete 4 Canale 5 Italia 1 LA7 TV8 NOVE 20 Mediaset Rai 4 Iris | Rai 5 Rai Movie Rai Premium Cielo Paramount Channel RTL 102.5 TV Boing K2 Rai News 24 Rai Sotria Rai Sport TV2000 Real Time Retecapri Euronews |

### Per cable

El mercat televisiu per cable se'l disputen tres companyies, una de les quals és autòctona. L'opció per cablejat apropa uns dos centenars de canals a qui opta per pagar alguna de les fórmules proposades per les tele-operadores.
* Sky Italia
* Mediaset
* Europa 7
Llista de canals, tots els operadors confosos:
| Crime (i tots els derivats) Action (i tots els derivats) Stories (i tots els derivats) Cinema (i tots els derivats) JOi Eurosport (i tots els derivats) Sky TV (i tots els derivats) FOX (i tots els derivats) Blaze Comedy Channel MTV (i tots els derivats) DMAX Lei Milan TV | Inter TV Ci Wimbledon (i tots els derivats) History Channel (i tots els derivats) Discovery Channel (i tots els derivats) National Geographic Channel TV (i tots els derivats) Travel Euronews CNBC Ret Economy TRM h24 CNN News RT News France 24 Nickelodeon (i tots els derivats) Disney Channel (i tots els derivats) |

### IPTV
## Referències

* ↑ «Italiano | Canales Parabólica :: Aprender italiano con la TV satélite» (en castellà). [Consulta: 2 juliol 2018].
* ↑ «Oggi in TV: programmazione di oggi e domani | Sky Guida TV». Arxivat de l'original el 2018-07-02. [Consulta: 2 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web d'Sky Itàlia
* Lloc web de Rai
* Lloc web de Mediaset Itàlia
# Tarsiger

Tarsiger és un gènere d'ocells de la família dels muscicàpids (Muscicapidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, juliol 2021) aquest gènere està format per 6 espècies:
* Tarsiger indicus - Rossinyol cellut.
* Tarsiger hyperythrus - Rossinyol ventre-rogenc.
* Tarsiger johnstoniae - Rossinyol de Taiwan.
* Tarsiger cyanurus - Rossinyol cuablau.
* Tarsiger rufilatus - Rossinyol de l'Himàlaia.
* Tarsiger chrysaeus - Rossinyol daurat.

## Referències

* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Tarsicio de Azcona

Jesús Morrás Santamaría, més conegut pel seu nom religiós i literari Tarsicio de Azcona (Aizkoa, 24 de desembre de 1923 - Pamplona, 21 de maig de 2022), va ser un sacerdot i reconegut historiador navarrès.

## Biografia

Nascut a Azcona, va estudiar a Humanitats al seminari de Caputxins d'Alsasua. Posteriorment es va formar en filosofia a Estella i teologia a Pamplona, abans de ser ordenat sacerdot el 1946. Més tard, es va traslladar a Roma, on es va formar en Història de l'Església, i es doctorà, a la Universitat Gregoriana. També es diplomà en Biblioteconomia i Arxivística i l'Escola Vaticana. Posteriorment, es llicencià i doctorà en Història Civil a la Universitat de Saragossa. Entre 1951 i 1992 fou professor d'Història de l'Església a Pamplona. El 1969 va entrar a treballar com a professor al Centre Superior d'Estudis Teològics de Pamplona, fins al seu retir en 1992.
Com a historiador de reconegut prestigi intel·lectual, es va especialitzat en la investigació en història de l'Església, i comptava amb importants treballs sobre l'Orde dels Caputxins, a la qual pertanyia, i sobre altres aspectes de la realitat eclesial. Les seves investigacions es van centrar en el regnat d'Enric IV de Castella i els Reis Catòlics, i va escriure dues biografies al voltant de les figures d'Isabel la Catòlica i Juana la Beltraneja. El 2011 presenta el llibre Azcona de Yerri : el pueblo, su parroquia y sus ermitas, un estudi sobre l'església parroquial, l'ermita de Santa Caterina i la basílica de la Mare de Déu de Mendigaña de la seva localitat natal. Aquest mateix any, la Reial Acadèmia de la Història el va nomenar acadèmic corresponent a Navarra. El 2014 va rebre el premi Príncep de Viana de Cultura.

## Referències

* 1 2 3 «Biografia de Tarsicio de Azcona». Diario de Navarra, 12-05-2014 [Consulta: 13 desembre 2017].
* 1 2 3 «Tarsicio de Azcona recibe el Premio Príncipe de Viana de la Cultura 2014». Europa Press, 04-06-2014 [Consulta: 13 desembre 2017].
* ↑ Estornés Lasa, Bernardo «Azcona, Tarsicio de». Auñamendi Eusko Entziklopedia - Fons Bernardo Estornés Lasa. Eusko Ikaskuntza/Sociedad de Estudios Vascos, EI-SEV. ISSN: 2444-5487 [Consulta: 13 desembre 2017].

## Bibliografia

* Echeverría, José Ángel «Tarsicio de Azcona, OFMCap (Jesús Morrás Santamaría)». Huarte de San Juan. Geografía e historia, Núm. 21, 2014, pàg. 63-80. ISSN: 1134-8259 [Consulta: 13 desembre 2017].
# Tetragonopterus riveti

Tetragonopterus riveti és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2: i-xviii + 1-532, (Pls. 9-10, in v. 4).
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Tetrachaete

Tetrachaete és un gènere monotípic de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. La seva única espècie, Tetrachaete elionuroides Chiov., és originària d'Eritrea i Aràbia es distribueix per Etiòpia, Somàlia, Kenya i Tanzània. Viu en pendents secs i rocosos.

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2004-07-25. [Consulta: 3 febrer 2010].
* ↑ «Tetrachaete». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# The Smithereens

The Smithereens són un grup de rock nord-americà format a principis dels 80, a l'estat de Nova Jersey, liderat per Pat DiNizio i compost per Jim Babjak (guitarra), Mike Mesaros (baix) i Dennis Diken (bateria), encara actiu en l’actualitat. La formació es va mantenir sense canvis fins al 2006, quan Mesaros va ser substituït per Severo Jornacion.
El seu estil es fa ressò del dels grups pop de la invasió britànica.
Van debutar el 1982 amb l'EP Girls About Town, seguit d'un segon EP Beauty And Sadness l'any següent on ja van combinar el rock 'n' roll, el power pop de Los Angeles i el folk rock que guanyaven terreny als Estats Units del Sud.
El disc de debut és del 1986, Especially for You, un àlbum original de power pop, encara que deutor del so i les melodies dels anys seixanta, però és amb els posteriors Green Thoughts que el grup aconsegueix la maduresa gràcies a cançons com Only a Memory.
Amb el següent àlbum 11 (del 1989), el grup es va desviar cap a un so una mica més dur, amb l’èxit del tema A Girl Like You pujant a les llistes de Billboard.
Després de Blow Up el 1991 i A Date with Smithereens el 1994, el grup es va separar i DiNizio va continuar en solitari i va llançar Songs and Sounds amb els nous companys JJ Burnel, Tony Smith i Don Dixon.
El 1999 el grup es reuneix i publica God Save the Smithereens.
A la dècada de 2000 van llançar tres àlbums de portada. El 2007, Meet the Smithereens! dedicat als Beatles. Després d’un disc de Nadal i un directe, van llançar un altre disc dedicat als Fab Four, B-Sides the Beatles. El 2009 van tornar a publicar tot el seu àlbum Tommy de la mà de Who publicat sota el nom de The Smithereens Play Tommy.
Després d'onze anys el 2011 es va publicar el seu àlbum de cançons inèdites, el 2011.

## Discografia

Àlbum:
* Especially for You, 1986 (Enigma, Capitol) US #51, UK INDIE #5
* Green Thoughts, 1988 (Enigma, Capitol) US #60, UK INDIE #7
* 11, 1989 (Enigma, Capitol) US #41
* Blow Up, 1991 (Capitol) US #120
* A Date with The Smithereens, 1994 (RCA, BMG) US #133
* God Save The Smithereens, 1999 (Velvel, Koch)
* Meet The Smithereens!, 2007 (Koch)
* Christmas with The Smithereens, 2007 (Koch)
* B-Sides The Beatles, 2008 (Koch)
* The Smithereens Play Tommy, 2009 (eOne Music)
* 2011, 2011 (eOne Music)
# The Soviettes

The Soviettes va ser una banda de punk rock de Minneapolis fundada l'any 2001.

## Història

Annie (guitarra), originària de Fargo, es va traslladar a Minneapolis el 1995 on va conèixer Sturgeon (guitarra). Van començar a escriure cançons el 2001 i se'ls va unir Susy (baix) poc després i Lane Pederson a la bateria. El grup va gravar el seu primer EP, TCCP, el mateix any.
Després de dos àlbums d'estudi amb Adeline Records, The Soviettes va signar amb el segell discogràfic Fat Wreck Chords i va aportar la cançó «Paranoia! Cha-Cha-Cha» a l'àlbum recopilatori Rock Against Bush, Vol. 1. El 28 de juny de 2005 es va publicar el tercer LP de la banda titulat LP III a Fat Wreck Chords. La seva última gira va recórrer 50 estats a finals de 2005 juntament amb els grups Against Me!, Epoxies i Smoke or Fire, abans de separar-se el 2006.
The Soviettes es va reunir el 2010 per a fer una gira de presentació de l'àlbum Rarities, publicat amb Red Sound Records.

## Discografia

* TCCP (EP, 2002)
* LP I (2003)
* LP II (2004)
* LP III (2005)
* Rarities (2010)

## Referències

* ↑ «The 100 Best Pop Punk Bands». Consequence, June 5, 2019. [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ «The Soviettes. - Free Online Library». [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «The Revolution Will Be Illustrated - Page 1 - Music - Minneapolis - City Pages», 08-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-08. [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «The Curse - Page 1 - Music - Minneapolis - City Pages», 08-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-08. [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «The Soviettes reunite for rarities album and show - Minneapolis / St. Paul Music - Gimme Noise», 10-11-2010. Arxivat de l'original el 2010-11-10. [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «Awesome Fest Schedule | San Diego Punk», 16-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 26 agost 2023].
# Tauleta de queixa a Ea-nasir

La tauleta de queixa a Ea-nāṣir és una tauleta d'argila que va ser enviada a l'antiga Ur, escrita cap al 1750 aC. És una queixa a un comerciant anomenat Ea-nāsir d'un client anomenat Nanni. Escrita en cuneiforme accadi, es considera la queixa escrita més antiga coneguda. Actualment es conserva al Museu Britànic. El 2015, el contingut de la tauleta i Ea-nāsir en particular van guanyar popularitat com a mem d'Internet.

## Contingut

Ea-nāsir va viatjar a Dilmun per comprar coure i va tornar a Mesopotàmia a vendre'l. En una ocasió particular, havia acceptat vendre lingots de coure a Nanni. Nanni va enviar el seu servent amb els diners per completar la transacció. Nanni va considerar que el coure no era estàndard i no va ser acceptat. En resposta, Nanni va crear aquesta carta cuneiforme per enviar-la a Ea-nāsir. Hi ha inscrit una queixa sobre un enviament de coure de la qualificació incorrecta i problemes amb un altre. Nanni també es va queixar que el seu servent (que s'encarregava de la transacció) havia estat tractat de manera grollera. Va afirmar que, en el moment d'escriure-la, no havia acceptat el coure, tot i haver-ne pagat els diners.

## Adquisició

La tauleta va ser descoberta i adquirida per Sir Leonard Woolley, liderant una expedició conjunta de la Universitat de Pennsilvània i el Museu Britànic de 1922 a 1934 a la ciutat sumèria d'Ur. A més, s'han trobat altres tauletes a les ruïnes que es creu que eren l'habitatge d'Ea-nāsir. Aquests inclouen una carta d'un home anomenat Arbituram que es queixava que encara no havia rebut el seu coure, mentre que un altre diu que estava cansat de rebre coure de mala qualitat.

## Llegat

La tauleta s'ha convertit en un mem d'Internet a causa de la seva naturalesa aparentment anacrònica, amb Forbes afirmant que s'assemblava a moltes queixes de clients a l'era moderna. Ha estat reconeguda pels Guinness World Records com la "queixa de client més antiga".

## Referències

* ↑ Hyken, Shep. «Oldest Customer Service Complaint Discovered: A Lesson from Ancient Babylon» (en anglès). [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ UCL. «The Legend of Ea-Nasir: how a Babylonian businessman became an internet meme» (en anglès), 08-12-2022. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ Brinkley, Liv. «The World's Oldest Customer Complaint Is Almost 4000 Years Old» (en anglès americà), 17-03-2022. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «Sir Leonard Woolley and Ur of the Chaldees | Bible Interp». [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «tablet | British Museum» (en anglès). [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «Collections Online | British Museum». [Consulta: 6 maig 2023].
* 1 2 Killgrove, Kristina. «Meet The Worst Businessman Of The 18th Century BC» (en anglès). [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «Complaint Tablet To Ea-Nasir - World's Oldest Complaint Letter» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2023-05-30. [Consulta: 6 maig 2023].