OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# AS Ali Sabieh Djibouti Télécom

L'Association Sportive d'Ali Sabieh / Djibouti Télécom, o simplement AS Ali Sabieh o ASAS Djibouti Télécom, és un club de Djibouti de futbol de la ciutat d'Ali Sabieh.
Vesteix color groc, i de vegades uniforme vermell.

## Palmarès

* Lliga djiboutiana de futbol:
** 2008-09, 2012-13, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2017-18
* Copa djiboutiana de futbol:
** 2005-06 (com a AS Ali Sabieh), 2015-16, 2017-18

## Referències

* ↑ https://int.soccerway.com/teams/djibouti/as-ali-sabieh-djibouti-telecom/20854/matches/
* ↑ Résumé de la 8éme journée du D1 2016-2017 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ Résumé de la 7éme journeé du D1 2016-2017 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 5ème journée du Championnat national du Football D1saison 2017-2018 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 4ème journée du Championnat national du Football D1 saison 2017-2018 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 1ere journee d1 2018-2019 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 2éme journée d1 2018-2019 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ 4eme journee d1 2018-2019 FDF Fédération Djiboutienne de Football
* ↑ «Djibouti Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Djibouti Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Ajac

Ajac (en occità Ajac) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.
Es troba a 7 km del mercat local de Limós i a 30 km de la ciutat històrica de Carcassona. Forma part del País Càtar, una zona rica en abadies i castells medievals.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r març 1968 | 20 febrer 1975 | 4 març 1982 | 5 març 1990 | 8 març 1999 | 1r gener 2006 | 1r gener 2011 | 2013 | 2015 | 1r gener 2016 | 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2019 | 1r gener 2020 | 1r gener 2021 |
| 219 | 226 | 217 | 209 | 196 | 235 | 198 | 194 | 192 | 191 | 187 | 191 | 196 | 201 | 199 |

## Referències

* ↑ «Site officiel du tourisme de l'Aude Pays Cathare, le Sud a son Histoire !» (en francès). [Consulta: 25 abril 2021].

## Enllaços externs

* Fotografies d'Ajac
# Agapi sta 16

Agapi sta 16 (Αγάπη στα δεκάξι, Amor als 16) és una pel·lícula de Grècia del 2004 dirigida per Kostas Haralambous.

## Argument

Grècia, 1980. L'Antigoni, de quinze anys, s'ha traslladat recentment amb la seva família al poble on viuen l'Alexis i els seus amics. El noi, fascinat pel seu tarannà revolucionari, de seguida s'enamora d'ella.

## Repartiment

* Giorgos Gerontidakis-Sempetadelis: Alexis
* Markella Pappa: Antigoni
* Giorgos Lazarides: Giorgos
* Meletis Rapaj: Soulis
* Tasos Rapaj: Jimmy
* Elias Tsikos: Nikos
* Vangelis Nikolaou: Stamatis
* Spyros Panayiotopoulos: Andreas
* Betty Valassi: Àvia
* Vasilis Andreopoulos: Avi
* Dina Michaelidi: Antonia
* Antonis Loudaros: Giannis
* Stefanos Iatridis: Haralambos
* Petros Xekoukis: Tzimas
* Deniz Baltsavia: Mare de Tzimas
* Anet Papathanasiou: Mare d'Antigoni
* Vagelis Dimitriou: Preside
* Eftihia Fanarioti: Georgia
* Elias Stratakos: Alekos
* Mihail Giannikakis: Kaltsas
* Kyriaki Gaspari: Mestre de francès
* Apostolos Tsironis: Bardounias
* Efstathia Prassa: Athanasia

## Ubicació

La pel·lícula es va rodar a la ciutat de Levidi, al Peloponès, a Grècia.

## Referències

* ↑ Love at 16 a Variety
* ↑ Love at 16 a seecinema.net

## Enllaços externs

* Agapi sta 16 a YouTube
# Al-Heila

Al-Heila (àrab: الحيلة, al-Ḥayla) és una vila palestina de la governació d'Hebron, a Cisjordània, situada 8 kilòmetres al sud d'Hebron. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques tenia 1.686 habitants el 2016. Les instal·lacions d'atenció primària de salut del poble són designades pel Ministeri de Salut com a nivell 1.

## Referències

* ↑ 2007-2016 PCBS census Arxivat 2013-07-05 at Archive.is. Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). p. 107.
* ↑ West Bank Health care
# Al-Hawawish

Al-Hawawish és un llogarret d'Egipte que dona el nom modern a la necròpolis de la ciutat d'Akhmim, l'antiga Khen-min (grec Panòpolis). És a uns 4 km al nord-est d'Akhmin.
El cementiri (a menys d'un quilòmetre del llogaret, en un turonet) fou excavat per un equip australià sota el patrocini de l'Australian Centre for Egyptology i la Macquarie University, excavació dirigida pel professor Naguib Kanawati. S'hi van trobar moltes tombes, però d'altres havien estat totalment destruïdes. Les tombes corresponen a tots els períodes, des de la dinastia VI fins al període grecoromà. Al nord i a l'oest d'Al-Hawawish hi ha un cementiri cristià, usat entre els segles V i xv i, a la vora, un monestir copte.

## Referències

* ↑ «El-Hawawish» (en anglès). Ministry of Antiquities - Egypt, 2019. [Consulta: 9 octubre 2022].
* ↑ «La gran necrópolis de El Hawawish» (en castellà). Sobreblogs Networks SL. [Consulta: 9 octubre 2022].
* ↑ Kanawati, Naguib; Scannell, Reece. Sohag in Upper Egypt: A Glorious History. Giza: Prism Archaeological Series 4, 1990, p. 16. ISBN 9772350025.
# Al-Hawtah

Al-Hawtah (àrab: الحوطة, al-Ḥawṭa) una localitat situada al centre-est del Iemen, a la governació d'Hadramaut. El 2004 hi vivien 134 persones repartides en 19 llars.

## Enllaços externs

* Ciutats i pobles de la governació d'Hadramaut Arxivat 2008-11-21 a Wayback Machine.
# Ali ibn Nima ibn al-Hawwas

Alí ibn Nima ibn al-Hawwàs (àrab: علي بن نعمة بن الحواس, ʿAlī b. Niʿma ibn al-Ḥawwās), més conegut simplement com a Ibn al-Hawwàs fou emir d'Agrigent.
L'emil kalbita Ahmad II al-Akhal de Palerm fou enderrocat el 1036, però el seu germà Hasan II al-Samsan tornava a estar al poder vers el 1038 o 1040. Hasan fou enderrocat el 1052/1053 (Ibn Khaldun dona la data 1040) i llavors el caid d'Agrigent, Alí ibn Nima ibn al-Hawwàs, prengué el control de la comarca i de Castrogiovanni i Castronuovo mentre el seu cunyat Ibn al-Maklati aconseguia el control de Catania.
Ibn al-Maklati no va conservar el poder gaire temps i va ser enderrocat per Ibn ath-Thumna, emir de Siracusa. L'esposa d'Ibn al-Maklati, Maymuna, que era germana d'Alí ibn Nima, va ser capturada per l'emir siracusà.
Al cap d'un cert temps Alí ibn Nima va obtenir una victòria notable prop de Castrogiovanni sobre Ibn ath-Thumna i va esdevenir l'únic emir realment poderós de Sicília. Ibn ath-Thumna va demanar ajut als normands que van arribar a l'illa. El 1061 es va produir el primer desembarcament normand, però fou rebutjat; però van tornar al cap d'uns mesos i amb l'ajut de soldats lleials a Ibn ath-Thumna, van derrotar Ali ibn Nima prop de Castrogiovanni, tot i que la victoria no fou decisiva i els musulmans es va refugiar a la fortalesa on van resistir.
Ali va morir vers 1065 en la lluita entre les seves forces i les del zírida Ayyub, fill de l'emir Tamim ben al-Muizz (1062-1108) que havien arribat a l'illa en suport dels musulmans, però amb les que al cap d'un temps van esclatar diferències i es van enfrontar.

## Bibliografia

* M. Amari, Storia dei Musulmani di Sicilia, Catania, 1933-1939
# Ali ibn Il-Arslan

Ali ibn Il-Arslan Karib Daim al-Hodjdjab, anomenat també al-Khwishawand (el parent), fou un comandant militar turc dels gaznèvides al servei de Mahmud de Gazni, i per poc temps dels seus successors Muhammad ben Mahmud i Masud I ben Mahmud.
Fou la figura dominant en el conflicte successori del 1030 quan va morir Mahmud. Llavors era comandant en cap (hadjib-i buzurg, al-hadjib al-kabir) de l'exèrcit gaznèvida. Pel seu malnom se suposa que era un amic molt proper de Mahmud i potser un oncle o un parent més vell que el mateix sultà. Junt amb el visir Abu Ali Hasan ibn Muhammad conegut per Hasanak, va donar suport a la pujada al tron de Muhammad ben Mahmud, que no era el fill més gran de Mahmud, i del qual esperaven que serien el verdader poder a l'ombra; Ali va garantir el suport de les tropes a Gazni mentre Masud era absent a Pèrsia occidental. Amb Muhammad Ali va esdevenir el principal centre de poder i tenia el poder de nomenar tots els càrrec per sota de visir. Pero aviat es va distanciar d'Hasanak i quan Masud va iniciar la seva marxa capo a l'est, va decidir trair a Muhammad i passar al bàndol de Masud.
Muhammad va sortir de Gazni per enfrontar al seu germà que havia arribat a Herat, i va arribar a Teginabad al Zamindawar. Llavors Ali va enviar al segu germa Il-Direk (o Ildirek) que va oferir a Masud el seu suport en nom propi, del seu germà i de l'oncle de Muhammad, Yusuf ibn Sebuktegin (germà de Mahmud). Muhammad fou derrotat i capturat sent empresonat mentre Masud assolia el poder (1031). Una vegada consolidat al poder, sospitant que Ali igual li podia donar suport que no, el va fer detenir junt amb altres oficials propers i fou tancat a la presó on segurament va morir en data desconeguda.
El 1040/1041 un fill seu va participar en la deposició de Masud i l'efímera restauració de Muhammad.

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, Later Ghaznavids
* C. E. Bosworth, Ghaznavids
* C. E. Bosworth, "ʿALĪ B. IL-ARSLAN QARĪB" a Encyclopaedia Iranica
# Ailleville

Ailleville és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. El 2017 tenia 251 habitants.
# Pimelodus fur

Pimelodus fur és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del São Francisco (Brasil).

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Platymantis luzonensis

Platymantis luzonensis és una espècie de granota que viu a les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Ubaldo, D.& Gutierrez, B. 2004. Platymantis luzonensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Platymantis macrops

Platymantis macrops és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Parker, F. 2004. Platymantis macrops. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Plaça de Catalunya – Escola Industrial

Plaça de Catalunya – Escola Industrial és un barri de Terrassa, a la part oriental del districte 1 o del Centre, centrat entorn de la plaça de Catalunya (a l'extrem nord) i l'Escola d'Enginyeria de Terrassa, a l'angle nord-oest, llocs que li donen nom. Té una superfície de 0,21 km² i una població de 5.115 habitants el 2021.
Està limitat al nord pel passeig Vint-i-dos de Juliol (l'antiga via del ferrocarril Barcelona-Manresa de la RENFE), al sud pel carrer de Richard Wagner, a l'est per l'avinguda de Barcelona i a l'oest per la carretera de Castellar i el carrer de Colom.
El sector occidental del barri pertany a la parròquia de Sant Josep de Can Palet, mentre que l'oriental depèn de Sant Cristòfol de Ca n'Anglada. La festa major és l'11 de setembre.
En aquest barri hi tenen la seu diversos centres del campus terrassenc de la Universitat Politècnica de Catalunya, entre els quals l'Escola d'Enginyeria de Terrassa (EET) a l'edifici del Palau d'Industries i l'Institut d'Investigació Tèxtil de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeries Industrial i Aeronàutica de Terrassa (ETSEIAT), al Vapor Universitari.

## Història

L'edificació més antiga del barri és l'Escola d'Enginyeria de Terrassa, obra de Lluís Muncunill i Parellada i Josep Domènech i Mansana inaugurada el 1904, a la confluència de la carretera de Castellar, el carrer de Colom i l'avinguda de Jacquard. Ja el 1921 l'arquitecte municipal Melcior Vinyals ja definia aquesta àrea de la ciutat com el barri de Can Gorgs, per la masia situada a l'est de l'actual plaça de Catalunya, al començament del carrer de Jacint Elias, enderrocada arran de la urbanització de l'avinguda de Barcelona, que va partir el mas.
La plaça de Catalunya, que centra la part nord del barri, es va inaugurar el 1986. Aquesta nova infraestructura ciutadana va comportar la creació d'una associació de veïns que va començar a reivindicar les senyes d'identitat de la barriada anomenada popularment de l'Escola Industrial.

## Llocs d'interès

* L'Escola Industrial, edifici modernista situat al carrer de Colom número 1, antic Palau d'Indústries i actualment seu de l'Escola d'Enginyeria de Terrassa (ETT), centre adscrit a la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC).
* El Vapor Universitari, modern edifici rehabilitat per Eduard Broto (1995), aprofitant les instal·lacions de l'antiga fàbrica Hilabor. Forma part també del campus universitari. Comprèn, entre d'altres, la Residència d'Estudiants i l'Institut d'Investigació Tèxtil de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeries Industrial i Aeronàutica de Terrassa (ETSEIAT), el centre de la UNED a Terrassa i l'Escola Superior de Comerç i Distribució (ESCODI). Carrer de Colom, 114.

## Referències

* ↑ «Districte 1 - Ajuntament de Terrassa». Arxivat de l'original el 2018-08-04. [Consulta: 3 agost 2018].
* ↑ «Ajuntament de Terrassa – Anuari estadístic 2021». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «El Barri | Associació de veïns Plaça Catalunya Escola Industrial» (en espanyol europeu). [Consulta: 4 agost 2018].
* ↑ Verdaguer, Joaquim. «Joaquim Verdaguer i Caballé: Escola Industrial de Terrassa», dissabte, 24 desembre 2016. [Consulta: 4 agost 2018].
# Pou de gel d'Oliana

El Pou de gel d'Oliana és un pou de glaç fet de pedra que s'emprava per emmagatzemar gel, situat prop del riu de la Flor, als afores de la vila d'Oliana. Fou utilitzat al llarg dels segles per a conservar el glaç i la neu durant l'hivern. A l'estiu aquesta reserva era emprada per elaborar gelats, conservar el peix, entre altres aliments, o productes per a fins terapèutics.
Per mantenir l'aïllament tèrmic del pou aquests es construïen soterrats en planta circular i coberts amb volta de mitja esfera. S'hi pot veure una exposició permanent sobre pous de gel i de neu de Catalunya, País Valencià i d'altres indrets de l'àrea mediterrània, com fotografies i gràfics explicatius sobre el funcionament d'aquestes construccions.
A més, el gel extret del pou també es comercialitzava. D'aquesta manera el negoci del gel va portar a l'establiment d'importants xarxes comercials. Es duia a Mallorca o Menorca i Eivissa; del Montseny a Cotlliure, i fins i tot a Itàlia. També s'embarcava a Mataró amb destí cap a Cadis, i de Boston a les Illes Britàniques o a Calcuta.

## Referències

* ↑ AADD. Guia de Museus i Equipaments Patrimonials de l'Alt Pirineu i Aran. Lleida: Garsineu Edicions, 2008, p.30. ISBN 978-84-96779-45-7.
* 1 2 «El pou de gel d'Oliana». alturgell.org, 2002. [Consulta: 24 abril 2010].
* ↑ «Pou de Gel». Associació de Museus i Equipaments Patrimonials de l'Alt Pirineu i Aran. [Consulta: 6 gener 2011].
* ↑ AADD. Museus i Centres de Patrimoni Cultural a Catalunya. Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2010, p. 89. ISBN 84-393-5437-1.

## Enllaços externs

* Museu del Pou de gel d'Oliana Arxivat 2013-04-11 a Wayback Machine.
# President pro tempore de la Unió de nacions sud-americanes

El president pro tempore de la Unió de nacions sud-americanes és el lloc situat al cap i representant la Unió de nacions sud-americanes (UNASUR). En el moment de les reunions internacionals, les declaracions i opinions concertades de l'organisme supranacional són presentades pel president pro tempore. El càrrec és exercit per a un període d'un any sobre una base temporal del professional per un dels caps d'Estat de cada Estat membre del UNASUR, la successió segueix l'ordre alfabètic. La primera persona en ocupar aquest lloc va ser la presidenta de la República de Xile, Michelle Bachelet, del 23 de maig de 2008 al 10 d'agost de 2009.

## Atribucions

Les atribucions del president pro tempore són:
* Organitzar, convidar els membres i presidir les reunions de la UNASUR.
* Presentar al consell dels ministres d' Afers estrangers el pla anual d'activitats de la UNASUR i l'ordre del dia de les reunions, en coordinació amb el secretari general.
* Representar la UNASUR a les reunions internacionals, amb l'aprovació dels Estats membres
* Signar les declaracions i els acords amb altres Estats o organitzacions, després d'aprovació de les institucions relatives de la UNASUR
També, la presidència pro tempore assumeix l'adreça dels vuit consells executius de l UNASUR:
* el Consell sud-americà a la Salut, CSS (Uruguai)
* el Consell sud-americà al Desenvolupament social, CSDS (Guyana)
* el Consell sud-americà d'Infraestructures i el Pla, COSIPLAN (Brasil)
* el Consell sud-americà de l'Educació, la Cultura, la Ciència, la Tecnologia i la Innovació, COSECCTI, (Equador)
* el Consell sud-americà sobre el Problema del món de les drogues (Bolívia)
* el Consell sud-americà de Defensa, CDS (Perú)
* el Consell sud-americà d'Economia i Finances, CSEF (Argentina)
* el Consell sud-americà d'Energia (Venezuela)

## Llista dels presidents pro tempore de la UNASUR

* Michelle Bachelet : 23 de maig de 2008 – 10 d'agost de 2009
* Rafael Correa : 10 d'agost de 2009 – 26 de novembre de 2010
* Bharrat Jagdeo : 26 de novembre de 2010 - 29 d'octubre de 2011
* Fernando Lugo : 29 d'octubre de 2011 - 22 de juny de 2012
* Ollanta Humala : 29 de juny de 2012 - 30 d'agost de 2013
* Desi Bouterse : 30 d'agost de 2013 - 4 de desembre de 2014
* José Mujica : 4 de desembre de 2014 - 1 de març 2015
* Tabaré Vázquez : 1 de març 2015 - 23 d'abril de 2016
* Nicolás Maduro : 23 d'abril de 2016 - 21 d'abril de 2017
* Mauricio Macri : 21 d'abril de 2017 - 17 d'abril de 2018
* Evo Morales : 17 d'abril de 2018 - 16 d'abril de 2019

## Referències

* ↑ «Tratado Constitutivo de la Unasur». Arxivat de l'original el 2011-10-09. [Consulta: 29 desembre 2019].
* ↑ «Tractat constitutiu de l'Unió de nacions sud-americanes». Arxivat de l'original el 2011-10-25. [Consulta: 29 desembre 2019].
# Ait Sidi Daoud

Ait Sidi Daoud (en àrab آيت سيدي داود, Āyt Sīdī Dāwd; en amazic ⴰⵢⵜ ⵙⵉⴷⵉ ⴷⴰⵡⴷ) és una comuna rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 18.976 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Presidente João Goulart

Presidente João Goulart és un barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul. El barri està situat al districte de Sede.

## Villas

El barri amb les següents villas: João Goulart, Vila Fredolina, Vila Nova, Vila Operária, Vila Schirmer.

## Galeria de fotos

| Itararé Menino Jesus | Itararé / Campestre do Menino Deus | Campestre do Menino Deus Km 3 |
| Menino Jesus | | Km 3 |
| Nossa Senhora das Dores | Nossa Senhora das Dores / Km 3 | Km 3 |

## Referències

* ↑ (pt) Llei municipal 72/2009 que estableix la llei per a l'ús i ocupació del sòl, subdivisió, sistema urbà camí perimetral i el municipi de Santa Maria. Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.
# Ait Taguella

Ait Taguella (en àrab آيت تڭلا, Āyt Tagallā; en amazic ⴰⵢⵜ ⵜⴰⴳⵍⵍⴰ) és una comuna rural de la província d'Azilal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.268 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# President interí del Pakistan

El president interí del Pakistan (en urdu: نگران صدر) és un càrrec temporal previstper la constitució del Pakistan. En el cas que el temps de servei d'un president acabi aviat o durant la seva absència, el president del Senat del Pakistan assumeix el càrrec, segons la línia de successió al president del Pakistan.
Dos president interins han estat al càrrec per breus períodes: Wasim Sajjad i Muhammad Mian Soomro. Sajjad serví com a president interí en dues ocasions no consecutives, el 1993 i el 1997-98.

## Llegenda

| Símbol | Significat |
| PML (N) | Lliga Musulmana del Pakistan (N) |
| PML (Q) | Lliga Musulmana del Pakistan (Q) |

## Presidents interins

| No. | Portrait | Name (Birth–death) | Took office | Left office | Partit polític (aliança) | Partit polític (aliança) | Note(s) |
| 1 | — | Wasim Sajjad (1941–) | 18 juliol 1993 | 14 novembre 1993 | Lliga Musulmana del Pakistan (N) | PML (N) | President del Senat |
| 1 | — | Wasim Sajjad (1941–) | 2 desembre 1997 | 1 gener 1998 | Lliga Musulmana del Pakistan (N) | PML (N) | President del Senat |
| 2 | | Muhammad Mian Soomro (1950–) | 18 agost 2008 | 9 setembre 2008 | Lliga Musulmana del Pakistan (Q) | PML (Q) | President del Senat |

## Referències

* ↑ «Constitution of Pakistan of 1956» (pdf). National Assembly of Pakistan, 25-04-2010. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2018. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «The Constitution of 1973». Story of Pakistan, 01-06-2003.
* 1 2 «Profile of Mr. Wasim Sajjad». Story of Pakistan, 01-06-2003. [Consulta: 16 gener 2013].
* ↑ «Soomro takes over as Pak President». Press Trust of India, 18-08-2008. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2019. [Consulta: 30 març 2016].
# Adelaida de Savoia

Adelaida de Savoia (~1092 - Montmartre, París, 18 de novembre de 1154) fou infanta de Savoia i reina consort de França (1115 - 1137).

## Família

Filla del comte Humbert II de Savoia i la seva muller Gisela de Borgonya. Fou neta d'Amadeu II de Savoia i Joana de Ginebra, per línia paterna, i de Guillem I de Borgonya, per línia materna. Així mateix, fou germana del comte Amadeu III de Savoia i neboda, per línia materna, del papa Calixt II.
Es casà amb Lluís VI de França el 4 de maig de 1115 a la catedral de Notre-Dame de París. D'aquesta unió nasqueren:
* el príncep Felip de França (1116 - 1131), mort d'un accident de cavall
* el príncep Lluís el Jove (1120 - 1180), rei de França
* el príncep Enric de França (1121 - 1175), bisbe de Beauvais i duc arquebisbe de Reims
* el príncep Hug de França (~ 1123- mort jove)
* el príncep Robert I de Dreux (1123 - 1188), comte de Dreux
* la princesa Constança de França (1124 - 1180), casada el 1140 amb Eustaqui IV de Bolonya i el 1154 amb Raimon V de Tolosa
* el príncep Felip de França (1125 - 1161), bisbe de París
* el príncep Pere de Courtenay (1126 - 1183), casat el 1152 amb Elisabet de Courtenay
A la mort del rei el 1137 es va tornar a casar el 1141 amb el conestable Mateu I de Montmorency. D'aquest matrimoni nasqué una filla.
El 1153 aconseguí el permís del seu marit per retirar-se a l'abadia de Montmartre, que ella havia fundat amb el seu primer espòs. Va morir allà el 1154 als seixanta anys.

## Referències

* 1 2 3 4 Díez Canseco, Vicente. Diccionario biográfico universal de mujeres célebres (en castellà). Madrid: Imprenta de D. José Félix Palacios, 1844, p. 30-31.