OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dennis Gabor

Dennis Gabor (en hongarès: Gábor Dénes) (5 de juny de 1900 - 8 de febrer de 1979) fou un professor universitari i físic hongarès guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1971 pel descobriment de l'holografia.

## Biografia

Va néixer el 5 de juny de 1900 a la ciutat de Budapest, en aquells moments integrada en l'Imperi Austrohongarès i que avui dia és la capital d'Hongria. Estudià física entre les universitats de Budapest i Berlín, i es doctorà l'any 1927 amb una tesi doctoral sobre els raigs catòdics.
El 1933 va fugir de l'Alemanya nazi i s'establí al Regne Unit, on va treballar en el departament de desenvolupament de la British Thomson-Houston Company a Rugby, situada al comtat de Warwickshire. L'any 1948, va ingressar a l'Imperial College de Londres i el 1958 va accedir a una plaça de professor de física aplicada, que ocupà fins a la seva jubilació l'any 1967.
Gabor es morí el 9 de febrer de 1979 a la ciutat de Londres, ciutat on havia fixat la seva residència.

## Recerca científica

Després d'iniciar les seves investigacions en el món de l'òptica amb treballs sobre l'oscil·loscopi i el tub de raigs catòdics, el 1947 va inventar un sistema fotogràfic anomenat holografia. Aquest sistema consistia a crear imatges sobre suport pla que, per il·lusió òptica, semblen tridimensionals, però la seva comercialització i èxit no fou efectiu fins a la invenció l'any 1962 del làser, i la creació del primer holograma l'any següent. Per la invenció de l'holografia, un gran avanç tecnològic en el món de la fotografia, el 1971 fou guardonat amb el Premi Nobel de Física.
Gabor també va investigar la manera en la qual es comuniquen i escolten els éssers humans. El resultat d'aquests treballs va ser la primera teoria de la síntesi granular, terme creat pel músic grec Iannis Xenakis. Fou l'introductor de l'anomenat concepte de filtre de Gabor, una variant local de la transformada de Fourier, molt utilitzada avui dia en el món de les telecomunicacions i processament d'imatges. Obtingué més d'un centenar de patents.

## Referències

* ↑ Gabor, D. «Dennis Gabor – Biographical» (en anglès). NobelPrize.org. Nobel Foundation, 1971. [Consulta: 26 març 2023].
* 1 2 3 «Dennis Gabor» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. Encyclopaedia Britannica, Inc., 2023. [Consulta: 26 març 2023].

## Enllaços externs

* «Dennis Gabor» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Furia española (pel·lícula)

Furia española és una pel·lícula espanyola dirigida el 1975 per Francesc Betriu, qui també és coautor del guió, i protagonitzada per Cassen i Mònica Randall. Es tracta d'una comèdia costumista ambientada en el futbol.

## Sinopsi

Sebastián, un gran aficionat al futbol, entra a formar part d'una penya del Futbol Club Barcelona. Allí hi coneix Juliana, filla del seu amic Amadeu, qui no pararà fins que Sebastián la demani en matrimoni. I celebren el casori el mateix día en què el Barça i el Reial Madrid juguen el clàssic.

## Repartiment

* Cassen - Sebastián
* Mònica Randall - Juliana
* Carlos Ibarzábal - Amadeo
* Ovidi Montllor - Ricardo

## Premis

Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics
| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1975 | Millors decorats | Elisa Ruiz Fernández | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Furia española a Historia de nuestro cine, rtve.es
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1975». CEC. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 15 desembre 2018].
# Metre per segon al quadrat

El metre per segon al quadrat (símbol: m/s²) és una unitat derivada del Sistema Internacional d'Unitats per a mesurar l'acceleració d'un cos. Mesura l'increment de la velocitat (en metres per segon) aconseguit cada segon.
Per exemple, una acceleració de 10 m/s² significa que a cada segon que passa la velocitat del cos s'incrementa en 10 m/s. Per tant, si tenim un coet amb una acceleració de 10 m/s² que parteix del repòs (v = 0), al cap d'un segon tindrà una velocitat de 10 m/s, al cap de dos segons, una velocitat de 20 m/s, i quan hagin passat 10 segons tindrà una velocitat de 100 m/s.

## Vegeu també

* Gal
* Intensitat del camp gravitatori

## Referències

* ↑ «Le Système International d'Unités» (en francès). BIMP [Sèvres], Novena edició, 2019, pàg. 55.
# Čedomir Janevski

Čedomir "Čede" Janevski (en macedoni: Чедомир Јаневски; Skopje, 3 de juliol de 1961) és un entrenador de futbol macedoni. Actualment, és el seleccionador de la selecció de futbol de Macedònia del Nord. Abans també havia estat jugador de futbol, que va jugar de defensa en diversos equips.

## Carrera
### Com a jugador

Janevski era considerat un defensa contundent, un d'aquells típics centrals que produïa el futbol iugoslau de la dècada de 1980.
Durant els primers anys, Čedomir Janevski va jugar als equips macedonis del FK Skopje i del FK Vardar, aconseguint amb aquest darrer guanyar la lliga de Iugoslàvia la temporada 1986-1987.
El 1989 Janevski va iniciar un periple internacional que el va portar a jugar, principalment, a Bèlgica. Després d'un breu període al Club Bruges, el jugador macedoni va fitxar per un altre equip belga, el Charleroi SC. Un breu parèntesi el va portar a l'Istanbulspor turc, però aviat tornaria a Bèlgica per jugar al Lokeren.

### Com a entrenador

Després de la seva carrera futbolística, Čedomir Janevski va rebre la llicència d'entrenador professional de la UEFA, convertint-se, a més a més, en l'entrenador del Bruges. Després va ser entrenador de l'Olimpiakos grec, de l'Estrella Roja de Belgrad serbi i de l'Enosis Neon Paralimni de Xipre, abans de convertir-se en el seleccionador nacional de Macedònia.

## Referències

* ↑ Pàgina oficial de la UEFA
# Barranc de Sant Tirs

El Barranc de Sant Tirs és un corrent fluvial afluent per la dreta de la Riera de Madrona que neix al vessant de l'extrem meridional del Serrat dels Apòstols, a menys de 250 m. al sud de l'ermita dels Apòstols. De direcció global cap a les 8 del rellotge, desguassa al seu col·lector a menys d'un quilòmetre a l'est del nucli de Madrona després d'haver passat pel nord de la masia de Sant Tirs.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, el Barranc de Sant Tirs passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Castellar de la Ribera | 1.313 | 17,19% |
| Per l'interior del municipi de Pinell de Solsonès | 2.017 | 26,41% |
| Fent de frontera entre Castellar de la Ribera i Pinell de Solsonès | 1.965 | 25,73% |
| Altre cop per l'interior del municipi de Pinell de Solsonès | 2.342 | 30,67% |

## Xarxa hidrogràfica

La seva xarxa hidrogràfica està constituïda per 69 cursos fluvials la longitud total dels quals suma 50.674 m.

### Afluents destacables

* El Barranc dels Apòstols
* La Rasa de Can Mas
* La Rasa dels Aumissers
* El Barranc de les Cases

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica transcorre pels següents termes municipals:

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web de la XRCC, són 41° 59′ 38.71″ N, 1° 25′ 17.25″ E﻿ / ﻿41.9940861°N,1.4214583°E﻿ / 41.9940861; 1.4214583
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Beiarn

Beiarn és un municipi situat al comtat de Nordland, Noruega. Té 1.034 habitants (2016) i la seva superfície és de 1,222.16 km². El centre administratiu del municipi és la població de Moldjord. Les altres poblacions del municipi són Høyforsmoen, Trones, i Tverrvika.
El municipi se situa just al nord del cercle polar àrtic. El riu Beiarelva travessa el municipi i és un dels principals rius de salmó del nord de Noruega. El Parc Nacional de Saltfjellet–Svartisen està parcialment situat a Beiarn.
Ballangen es va establir el 1925, quan es va separar de Gildeskål. L'escut d'armes del municipi mostra un pi daurat sobre un fons verd, tenint en compte que la zona està coberta de grans pinedes de pi roig.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 1r desembre 2018].
* ↑ «Arstadlia-Tverviknakken naturreservat» (en noruec). Arxivat de l'original el 2012-04-15. [Consulta: 19 novembre 2008].
* ↑ Jukvam, Dag. «Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen» (en noruec). Statistisk sentralbyrå, 1999.
* ↑ Norske Kommunevåpen. «Nye kommunevåbener i Norden», 1990. [Consulta: 18 novembre 2008].
# Clandestino (cançó)

«Clandestino» és una cançó de Manu Chao, editada el 1998 en el seu disc Clandestino. És una cançó que descriu el problema que pateixen milions d'immigrants arreu del món, com descriu el seu autor.
| « | La migració és com un riu que flueix, però si el riu deixa de fluir, l'aigua s'estanca i l'aigua estancada s'embruta. | » |
| — Manu Chao. |||
Descriu el patiment dels immigrants que les autoritats governamentals no aconsegueixen solucionar. La cançó reflecteix bé la realitat perquè els immigrants il·legals sovint tenen problemes amb les autoritats que els persegueixen a Europa. La manera com es fa la immigració, el viatge perillós pel mar, és també esmentada a la cançó. La cançó vol fer atenció sobre la injustícia de la situació dels immigrants i condemna la marginació, la discriminació i l'aïllament d'aquests. Per tant, l'atmosfera de la cançó és molt trista.

## Versions

* La cantant brasilera Adriana Calcanhotto en fa la seva versió a l'àlbum Publico (2000).
* El cantant argentí Pil Trafa en fa una versió punk, en el seu àlbum debut solista El monopolio de las palabras (2004).
* El cantant espanyol José Mercé en fa una versió flamenc, disponible al seu àlbum 'Grandes éxitos' (2007).
* La cantautora mexicana oaxaquenya Lila Downs, en fa una versió cumbia vallenato, inclosa al seu àlbum Al Chile (2019). Versió afamada per Manu Chao.
* La cantautora mexicana Silvana Estrada en fa una versió ranxera malenconiosa al seu EP “Abrazo” (2022).

## Llista de cançons
### Senzill en CD

* «Clandestino» – 2:30
* «Bienvenido A Tijuana» – 2:37
* Mama Call – 2:21
* «Clandestino» (vídeo musical)

## Notes

* ↑ Estudi sobre cançons. Clandestino, Manu Chao: aquí.
* ↑ «Manu Chao - Clandestino (CD)». Discogs.
# Deserció alcista

Deserció alcista (en anglès: Bullish Breakaway) és un patró d'espelmes japoneses format per cinc espelmes que indica un possible esgotament o canvi de tendència baixista; rep aquesta denominació perquè la darrera espelma blanca evidencia que la tendència baixista s'ha esgotat.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és baixista.
* Es forma un gran espelma negra en consonància amb la tendència alcista.
* El segon s'obre amb gap baxista i es forma una petita espelma negra.
* El tercer i el quart dia es continua amb tendència baixista amb tancaments inderiors cada cop menors. (la tercer espelma inclús pot ser blanca).
* Finalment el cinquè dia es forma una espelma blanca amb tancament superior a l'anterior i enmig del gap baixista del segon dia.

## Explicació

En un context de tendència baixista perllongada s'observa un gap a la baixa; així i tot però, els tres tancaments subsegüents són cada cop menors i finalment es produeix una espelma blanca que evidencia el deteriorament de la força venedora al tancar per sobre de l'obertura dels tres dies anteriors enmig del gap baixista. El fet que el gap baixista no s'hagi acabat d'omplir alerta que el sisè dia es pot produir aquest fet i confirmar un canvi de tendència.

## Factors importants

El patró del volum que acompanya aquest patró d'espelmes acostuma a mostrar una reducció progressiva fins a arribar a l'espelma negra, quan es dispara. Es recomana esperar a la confirmació al sisè dia següent en forma gap alcista, un trencament de tendència, o sinó en forma d'espelma blanca amb tancament superior, millor si ho fa per sobre de la meitat de la primera espelma blanca.

## Bibliografia

* «Bullish Breakaway». Candlesticker. [Consulta: 9 maig 2011].
# Michel Debré

Michel Debré (París, 15 de gener de 1912 - Montlouis-sur-Loire, 2 d'agost de 1996) fou un polític francès.

## Biografia

Michel Debré era fill del professor Robert Debré (1882-1978), considerat el fundador de la pediatria moderna a França, i de Jeanne Debat-Ponsan, associada en medicina. Era net del rabí Simon Debré (1854-1939) i del pintor Édouard Debat-Ponsan. Val a dir que la família Debré a donat diverses grans personalitats, sobretot metges.
Debré va estudiar a París, a l'institut Montaigne i després a l'institut Louis-le-Grand. Llicenciat a l’Escola Lliure de Ciències Polítiques, es va doctorar en Dret a la Facultat de Dret de París i també es va incorporar a l’Escola d’Oficials de Reserva de Cavalleria de Saumur. Als 22 anys va ser admès a l'examen d'auditor al Consell d'Estat.
Lluità en la Resistència, i el 1942 es convertí en adjunt delegat del general Charles de Gaulle. Fou Senador per l'Indre i Loira (1948-1958) i diputat gaullista fins a la seva mort a l'Assemblea Nacional per La Reunió (1963-88) i al Parlament Europeu (1979-80). Entre 1959 i 1962 fou Primer Ministre de França. Ocupà també els ministeris de Justícia (1958-59), Economia i Finances (1966-68), Afers Estrangers (1968-69) i Defensa (1969-73) i també de manera interina els de Reconstrucció i Habitació (1958), Veterans i Víctimes de Guerra (1958) i Educació (1959-60).
Va ser alcalde d'Amboise de 1966 a 1989. Formulà la idea de l'Europa de les pàtries. Enfrontat a Jacques Chirac, el 1981 es presentà com a candidat dissident a les presidencials.

## Referències

* ↑ «Michel Debré» (en francès). Govern francès. [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ «Michel Debré» (en francès). Assemblea Nacional francesa. [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ Cotta, 2008, p. 371.

## Vegeu també

* Lluita del Larzac.

## Bibliografia

* Cotta, Michèle. Cahiers secrets de la Ve République (en francès). vol. II: 1977-1986. Fayard, 2008. ISBN 978-2213637228.
# Vassilpólie

Vassilpólie - Васильполье (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 55 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Čekovce

Čekovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1391.
# Ayyub

Ayyub és el nom dels següents personatges:
Ayyub forma part del nom de molts personatges:
* Abu-Ayyub al-Ansarí, company del Profeta Mahoma
* Abu Ayyub al-Masri, suposat cap d'al-Qaeda a Iraq des del 2006
* Abu-Ayyub Sulayman ibn Muhàmmad ibn Hud al-Judhamí al-Mustaín
* Abu-Ayyub Sulayman ibn Makhlad al-Muriyani, secretari del califa Al-Mansur (abbàssida)
* Abu-Ayyub Sulayman ibn Wahb, funcionari i visir abbàssida
* Abu-Ubayd Abd-Al·lah ibn Abd-al-Aziz ibn Muhàmmad ibn Ayyub al-Bakrí, geògraf àrab
* Al-Màlik al-Àdil Abu-Bakr Sayf-ad-Din Muhàmmad ibn Ayyub, sobirà aiúbida
* Al-Màlik al-Massud Salah-ad-Din Yússuf ibn al-Kàmil ibn Àdil ibn Ayyub, príncep aiubita
* Al-Màlik al-Muàddham Xams-ad-Din Turan-Xah ibn Najm-ad-Din Ayyub, sobirà aiúbida
* Al-Màlik al-Mudhàffar Sulayman ibn Taqí-d-Din ibn Xahanxah ibn Ayyub as-Sufí, príncep aiubita
* Al-Mudhàffar Taqí-d-Din Úmar ibn Nur al-Dawla Shahanshah ibn Ayyub, príncep aiúbida
* An-Nàssir Ayyub, príncep aiubita del Iemen
* As-Sàlih Ayyub, sultà aiubita d'Egipte
* Ayyub, profeta de l'islam
* Ayyub ibn Habib al-Lakhmí, valí de l'Àndalus
* Ayyub ibn Xahdí ibn Marwan, ancestre epònim dels aiúbides
* Ayyub Khan, kan dels cumans
* Ayyub Khan, emir de l'Afganistan a Herat i Kandahar
* Bai Yanhu, conegut com a Muhammad Ayyub, cap rebel musulmà del nord de la Xina
* Eyüp Sabri Paşa, escriptor otomà
* Fadlawayh ibn Ali ibn al-Hasan ibn Ayyub
* Muhàmmad ibn Ayyub ibn Ghàlib al-Gharnati, geògraf i historiador àrab
* Najm-ad-Din Ayyub, ancestre dels aiúbides
* Salah-ad-Din Yússuf ibn Ayyub, soldà aiúbida. I referit a aquest:
** Tomba de Saladí, lloc on va ser sepultat Al-Nasir Salah ad-Din Yusuf ibn Ayyub
* Turan-Xah ibn as-Sàlih Ayyub, soldà del soldanat aiúbida de Damasc i del soldanat aiúbida d'Egipte
El nom Ayyub també forma part del nom d'accidents geogràfics:

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquesta llista s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Ayyub, tot i que no en fos el nom principal
# Beia

Beia (en rus: Бея) és un poble de la República de Khakàssia, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 5.247 habitants. És la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ Почтовые индексы России. Регионы России → Республика Хакасия → Боградский район → село Абакано-Перевоз
# Dakota City (Nebraska)

Dakota City, en anglès: Dakota City, Nebraska, és una ciutat dels Estats Units ubicada al comtat de Dakota (Nebraska) a Nebraska. Al cens de 2010 tenia 1.919 habitants.
Dona el nom a la formació geològica anomenada, des de 1862, Dakota Formation.
# Vassimont-et-Chapelaine

Vassimont-et-Chapelaine és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 71 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vassimont-et-Chapelaine era de 71 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 36 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vassimont-et-Chapelaine el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 35 persones, 31 eren actives i 4 eren inactives. De les 31 persones actives 27 estaven ocupades (16 homes i 11 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 4 persones inactives 3 estaven jubilades i 1 estava estudiant.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Vassimont-et-Chapelaine hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.448 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vassimont-et-Chapelaine a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vassimont-et-Chapelaine a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Čechynce

Čechynce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 1.255 habitants. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1247.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12-04-2022. [Consulta: 6 agost 2022].
* ↑ «História obce» (en eslovac). Obec Čechynce. [Consulta: 6 agost 2022].
# Bamana

«Bamana» té aquests significats:
* Imperi Bamana: antic imperi principalment al modern Mali
* Llengua bamana, llengua africana del grup mandé que parlen uns deu milions de persones.
* Cultura bamana, cultura de la gent que usa la llengua bamana.
* Poble bamana, poble principalment de Mali i Burkina Faso
# Combretum hereroense

Combretum hereroense és una espècie d'arbre nativa de Sud-àfrica inclosa a la família de les combretàcies. Creix en mitjanes a baixes altituds, en sabanes arbustives i en praderies arbrades. També pot créixer als marges dels pantans i sovint sobre termiters. Sol ser un arbre petit d'uns 3 a 5 metres d'alçada, a vegades arriba fins i tot als 10 metres. L'escorça és gris fosc, de textura aspre, solcada i es descama. Les branques sovint s'arquegen. Les fulles es presenten en branquetes laterals i curtes. Són de forma més aviat arrodonida, estretament el·líptiques o quasi ovades d'uns 2-7 x 1-4,5 cm però normalment d'uns 3x2 cm. Són d'un color verd intens a gris verdós densament cobertes d'un vellut de color marró, en particular quan són joves, sovint donant un aspecte marronós particular a l'arbre. Les fulles també presenten de 3 a 6 parells de nervis laterals; l'àpex de les fulles és més aviat arrodonit. Les flors són d'un color blanc cremós tirant a groc, en espigues denses, axil·lars i terminals (en ferides deixades per fulles antigues) d'uns 6 cm de llarg, ocasionalment esfèric d'uns 10 mm de diàmetre. El fruit presenta quatre ales, d'uns 2x2 cm de mida, conspicu (aparent i atraient), d'un color verd llimona que es torna d'un marró vermellós. En la cultura africana, s'ha usat com a amulet per assegurar la caiguda de l'enemic.

## Referències

* ↑ «Combretum hereroense a EOL» (en anglès). [Consulta: 10 febrer 2015].
* ↑ «Combretum hereroense a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 10 febrer 2015].

## Bibliografia

* Gibbs Russell, G. E., W. G. M. Welman, E. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 1987. 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
* Coates Palgrave, Keith. TREES of Southern Africa. Third edition. 2002. Struik Publishers. p:797.