OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de l'Albà

El castell de l'Albà és un castell enrunat del municipi d'Aiguamúrcia. És un monument protegit com a bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Notables ruïnes a l'Albà vell. Murs trossejats amb aparell del segle xi.
"Tot són pedres caigudes o amuntegades i parets diformes. Només l'església alça els quatre murs que la formaven. Els esbarzers ho envaeixen tot i les mates habiten allò que abans era cobert pels sostres. Un color de vellúria daura les pedres abandonades. "(Iglésies-Santasusagna).

## Història

Un vell document (del 977 o 978), es refereix al conveni llavors establert entre el bisbe de Barcelona i Guitard "de Mureden", amb l'aprovació del comte Borrell, pel "castro de Albano", el qual Guitard tindrà pel bisbe barceloní.
Es pot apreciar a través de documentació vària, que aquest sector ha constituït al llarg dels anys, un límit del bisbat de Barcelona. En el segle xi, el perill de les incursions sarraïnes hi era expressat. La qüestió dels límits va produir sovint disputes amb el veïnatge.
Al segle xii, s'observa el llinatge Albà referit al castell, sense que es deixi de copsar la senyoria eclesiàstica.
Albà com a cognom, es torna Salbà (de s'Albà); així, al segle xiv la família Salbà estava vinculada amb la Bisbal del Penedès. Per parentiu, sembla que el castell "de Salba" que pertanyia als Albà o Salbà era "d'en Bertran de Gallifa" tal com apareix en el fogatjament de 1365-1370.
Quan es van extingir els senyorius, Albà pertanyia al marquès de la Manresana, pel tràmit familiar.

## Referències

* «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].

## Enllaços externs

* Mapa de recursos culturals, Diputació de Tarragona
# Lasiurus seminolus

Lasiurus seminolus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu als Estats Units i Mèxic.

## Referències

* ↑ Timm, B.; Arroyo-Cabrales, J. Lasiurus seminolus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 març 2018.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Catàleg General de Boss

No s'ha de confondre amb el Catàleg General de Herschel.
El Catàleg General de Boss (GC, a vegades General Catalogue, és a dir: Catàleg General) és un catàleg astronòmic amb 33.342 estrelles. Fou compilat per Benjamin Boss i publicat l'any 1937 als Estats Units. El seu nom original era Catàleg General de 33.342 Estrellas (General Catalogue of 33,342 Stars) i reemplaçà el Catàleg General Preliminar de 6.188 Estrelles a l'Època de 1900 (Preliminary General Catalogue of 6,188 Stars for the Epoch 1900) de 1910 de Lewis Boss.

## Referències

* ↑ «VizieR». [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «General Catalogue of 33342 stars (GC) (Boss 1937)».
* ↑ «Lewis Boss | American astronomer» (en anglès). [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Boss General Catalogue - Oxford Reference» (en anglès). DOI: 10.1093/oi/authority.20110803095519709. [Consulta: 30 juny 2019].
# Laniipriva

Laniipriva és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per Eugene G. Munroe el 1976. Conté només una espècie, Laniipriva antobliqua, descrita pel mateix autor el mateix any, que es troba a Veneçuela.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 1r març 2019].
# Castell de Malagastre

El castell de Malagastre és un antic castell de la comarca de la Noguera, al comtat d'Urgell, ubicat al cim de puig d'Antona. Estava, probablement, al terme de Artesa de Segre, prop de Montsonís.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular d'uns 350 m2 orientat en direcció nord-sud, a l'interior del qual es distribueixen fins al moment deu àmbits a la planta baixa. Set d'aquests àmbits semblen correspondre a habitacions o estances interior del castell i tres corresponen a torres, una al costat est, una altra al costat oest i l'última al costat nord. La torre nord sembla la part més antiga del castell, i hauria tingut la funció de torre de guaita isolada; a redós d'aquesta primerenca torre s'articularia la resta del castell. L'entrada al castell està situada en l'extrem sud formant un passadís des d'on s'accedeix a les estances a banda i banda del recinte, així com a les escales que pujarien cap a un segon pis. Exteriorment, destaca la façana est, la qual presenta una torre i un important talús, que serviria de reforç en un moment posterior. La defensa d'aquest recinte està formada per una gran muralla que ressegueix el vessant franquejable del turó, de la qual sobresurten set torres. La banda que dona al riu no presenta cap mena de construcció defensiva, fet lògic si tenim en compte que el barranc funciona com a defensa natural.

## Història

Tot i que la documentació atribueix un origen islàmic al castell, la ceràmica que es documenta és bàsicament feudal, concretament del s. XIV. Va ser conquerit per Ramon Borrell, aleshores tutor del seu nebot Ermengol II d'Urgell, que regnava en minoria, als musulmans el 1017, conjuntament amb altres castells de la zona. Ermengol, després, l'hi va reconèixer la submissió al seu fill Berenguer Ramon I. El noble Arnau Mir de Tost va donar el castell en alou a la col·legiata d'Àger.
També és conegut el seu jaciment ibèric que constata l'existència d'un poblat fortificat, que es mantindria actiu des del s. IV fins al s. II aC, i que en molts casos ha quedat afectat per la construcció medieval posterior.

## Referències

* 1 2 3 «Antona». Pat.mapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 juny 2015].
* ↑ «Malagastre». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 22 juny 2015].
* ↑ Mestre i Campi, 1998, p. 395.

## Bibliografia

* Mestre i Campi, Jesús (Dir.). Diccionari d'Història de Catalunya. Barcelona: Edicions 62, 1998, p. 395, entrada: «Ermengol II d'Urgell». ISBN 84-297-3521-6.

## Enllaços externs

* Castell de Malagastre a Castells Catalans
# Castell de Madrona de Dosaigües

El castell de Madrona, al municipi de Dosaigües, a la comarca de La Foia de Bunyol, és un monument declarat Bé d'interès cultural de la província de València, amb anotació ministerial número RI-51-0010805, i data d'anotació 17 de juny de 2002. Està situat al centre d'una vall a uns cinc quilòmetres de la població de Dosaigües.

## Descripció

Es tracta d'una fortalesa que s'alça a la vora del riu Xúquer, i en l'actualitat al costat d'ella es troba el pantà anomenat El Naranjero. D'ell només queden restes de muralles i alguns basaments de torres. Per la descripció de Rafael Martí de Viciana en el tercer Tom de la seva Crònica se sap que en la fortalesa s'aixecava una església dedicada a la Mare de Déu.

## Història

La història d'aquest castell està aparellada amb la del Castell de Dosaigües. Així, de la mateixa manera que va esdevenir amb l'anterior, el Rei Jaume I d'Aragó, a 1256, el va donar, a Ato de Foces. A 1325, va ser adquirit per Francisco Scribe, i posteriorment passaria per diversos propietaris, fins que finalment Giner Rabassa de Perellós, va comprar Dosaigües i Madrona en 1496. Més tard, a 1699, la baronia de Dosaigües es constituiria en marquesat.
Encara que es té constància de la seva existència en època musulmana, no es pot donar una datació a la seva construcció. Si bé és cert que en els Registres de Reial Cancelleria és citat amb freqüència aquest castell, i en l'esmentada obra queda constància que es van ordenar i van dur a terme obres de reparació en l'any 1292 i en el 1314.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 C.Pérez-Olagüe http://www.cult.gva.es/dgpa/documentacion/interno/3713.pdf
* ↑ López Elum, Pedrto. “Los castillos valencianos en la Edad Media (Materiales y técnicas constructivas)” ISBN 84-482-2966-5. Biblioteca Valenciana 2002. Vol. I pag.143
# Centeni

Centeni és el nom dels següents personatges:
* Gai Centeni, magistrat romà
* Marc Centeni Penula, militar romà
# Laniscat

Laniscat (en bretó Lanniskad) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2009 tenia 841 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 772 | 854 | 851 | 891 | 876 | 830 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Daniel Kergaravat | PS |
| 2008- | Joël Chevalier | |

## Història

El 2007 es va trobar a Rosquelfen un excepcional tresor de 545 monedes d'or de l'època dels gals, de vers el 75-50 aC. És el major dipòsit de monedes cèltiques d'Armòrica, potser dels osismes.
# Laqsir

Laqsir (en àrab لقصير, Laqṣīr; en amazic ⵍⵇⵚⵉⵕ) és una comuna rural de la província d'El Hajeb, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 32.028 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Laura Meseguer

Laura Meseguer (Barcelona, 1968) és una dissenyadora catalana.
Dissenyadora i docent especialitzada en disseny editorial i en el disseny de lletres o caràcters a mida, des d'un monograma fins a un alfabet complet. Va estudiar a l'Escola Superior de Disseny i d'Arts Llotja de Barcelona i es va iniciar en la professió treballant en diverses agències de publicitat. Va estudiar Type & Media i va obtenir un Màster en l'especialitat de Disseny de Tipografies a la Koninklijke Academie van Beeldende Kunsten (KABK) de la Haia (Països Baixos). És autora de TypoMag. Tipografía en las revistas (Index Book, 2010) i coautora de Cómo crear tipografías. Del boceto a la pantalla (Tipo-e, 2012), juntament amb Cristóbal Henestrosa i José Scaglione.

## Referències

* ↑ «Barcelona ciutat literària». [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Laura Meseguer: «La tipografía es la esencia de todo diseño»» (en castellà), 15-06-2018. [Consulta: 18 febrer 2019].
# Lee

«Lee» té aquests significats:
* Lee (marca), marca de roba
* Toponímia:
** Estats Units:
** Lee (Illinois)
** Lee (Florida)
** Lee (Maine)
** Lee (Massachusetts)
** Lee (Nou Hampshire)
** Fort Lee (Nova Jersey)
** França: Lee (Bearn), municipi occità del departament francès dels Pirineus Atlàntics
** Anglaterra: Lee (Greenwich), barri del districte de Greenwich
* Biografies:
** Amy Lee (1981, Riverside, Califòrnia), vocalista estatunidenca
** Ang Lee (1954), director de cinema taiwanès
** Annabel Lee, últim poema escrit per Edgar Allan Poe
** Brandon Lee (Oakland, Califòrnia, 1965 - Wilmington, Carolina del Nord, 1993), actor estatunidenc
** Bruce Lee (San Francisco, 1940 - Hong Kong, 1973), actor d'arts marcials estatunidenc
** Christie Lee (Ontario, 1984), actriu porno canadenca
** Christopher Lee (1922, Londres), actor britànic
** Chong Wei Lee (1982), jugador de bàdminton de Malàisia
** David Lee (1983, Saint Louis, Missouri), jugador de bàsquet estatunidenc
** David Morris Lee (Rye, Nova York, 1931), físic i professor universitari estatunidenc
** Harper Lee (Monroeville, Alabama, 1926), escriptora estatunidenca
** Ho Jin Lee (1983), futbolista sud-coreà
** Morgan Lee
** Quentin Lee (Hong Kong, 1971), guionista i director de cinema canadenc d'origen xinès
** Rock Lee, personatge a l'anime i el manga Naruto
** Stan Lee, escriptor, editor i productor estatunidenc
** Tim Berners-Lee (Londres, 1955), enginyer informàtic britànic
** Tsung-Dao Lee (Xangai, Xina, 1926), físic estatunidenc d'origen xinès guardonat amb el Premi Nobel de Física
** Willis Augustus Lee (Natlee, 1888 - Portland, 1945), vicealmirall de la marina dels Estats Units
** Yuan T. Lee (Hsinchu, República de la Xina, 1936), químic i professor universitari taiwanès
** Lee Kang-hyo (Seül, Sudogwon, 1961), artista plàstic sud-coreà
** Lee Wai Sze (Hong Kong, 1987), ciclista especialista en el ciclisme en pista
** Lee Minho (Heukseok-dong, Dongjak-gu, Seül, 1987), actor, cantant i model sud-coreà
* Miscel·lània:
** Tempesta tropical Lee (2005), tempesta de la temporada d'huracans de l'Atlàntic del 2005
** M3 Lee, tanc estatunidenc usat durant la Segona Guerra Mundial
# (163364) 2002 OD20

(163364) 2002 OD20 és un asteroide que forma part dels asteroides Apol·lo, descobert el 21 de juliol de 2002 per l'equip del Near Earth Asteroid Tracking des de l'Observatori Palomar, Estats Units.
Va ser designat provisionalment com 2002 OD20.

## Característiques orbitals

2002 OD20 està situat a una distància mitjana del Sol de 1,365 ua, i pot allunyar-se'n fins a 1,869 ua i acostar-s'hi fins a 0,8615 ua. La seva excentricitat és 0,369 i la inclinació orbital 4,188 graus. Empra 582,907 dies a completar una òrbita al voltant del Sol. La magnitud absoluta de 2002 OD20 és 18,8.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 1r març 2024].
* ↑ «163364» (en anglés). Web de Minor Planet Center.
* ↑ «(163364) 2002 OD20» (en anglés). Web de JPL.
# !Kung

«!Kung» té aquests significats:
* !Kung (llengua)
* !Kung (grup humà)
# 2-Acetilpiridina

La 2-acetilpiridina és un compost orgànic amb la fórmula CH₃COC₅H₄N. És un líquid viscós i incolor que s'utilitza àmpliament com a substància aromatitzant. Es troba a la malta i és produït en la reacció de Maillard i en la nixtamalizació. Contribueix al sabor de les crispetes de blat de moro i de la cervesa.
El compost es prepara mitjançant acilació de la 2-bromopiridina a través del reactiu de Grignard.

## Referències

* ↑ National Toxicology Program "Summary of Data for Chemical Selection"
* ↑ Trécourt, F.; Breton, G.; Bonnet, V.; Mongin, F.; Marsais, F.; Quéguiner, G., "New Syntheses of Substituted Pyridines via Bromine–Magnesium Exchange", Tetrahedron 2000, volume 56, pp. 1349-1360. doi:10.1016/S0040-4020(00)00027-2
# Cevico de la Torre

Cevico de la Torre és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Limita amb Hontoria de Cerrato al nord, Valle de Cerrato i Vertavillo a l'est, Alba de Cerrato, Población de Cerrato i Cubillas de Cerrato al sud, i amb la Província de Valladolid i Dueñas a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 767 | 739 | 648 | 588 |
# Chaise longue

Una chaise longue, nom derivat del francès, significa literalment cadira llarga, encara que sigui una mena de cadiral, conegut per la traducció anglesa lounge chair, és un tipus de sofà amb forma de cadira que posseeix una prolongació prou llarga com per estirar les cames en una posició reclinada.
En francès modern, el terme chaise longue es refereix a totes les cadires reclinables.

## Orígens

Es creu que la primera combinació d'una cadira i un divan és originària d'Egipte. Els primers models coneguts es varen fer de fulles de palma lligades amb corda o cuir. Més tard, els moblistes egipcis varen introduir construccions de caixa i metxa amb marcs de fusta xapats amb ivori o banús, d'ús comú amb molts exemples que es troben a la primera dinastia (3100-2890 aC), les tombes.
En l'art grec clàssic es representen déus i deesses descansant en aquest tipus de cadira. La paraula grega moderna Simbóssion prové de simpinin, que significa 'beure junts'. A l'antiga Grècia la paraula transmet la idea d'una festa amb música i conversa. L'element principal del mobiliari per a un simposi és el Kline, una mena de divan. Els grecs van canviar de la pràctica normal de seure en una taula a la pràctica molt més distingida de butaques reclinables ja des del segle viii aC.
Els romans també van utilitzar un sofà-llit per a descansar durant el dia i dormir a la nit. Desenvolupat a partir del prototip grec, el divan romà va ser dissenyat amb les potes tallades en fusta o bronze fos. Els romans també van adaptar una cadira chaise longue d'estil per al accubatio (l'acte de descansar durant un dinar). En els banquets romans, cada moble era ocupat per tres persones, i acostumaven a situar-se tres peces ocupant els tres costats d'un quadrat petit, de manera que el triclini podia allotjar un grup de nou comensals. Els romans no feien servir tapisseria, de forma que es feien servir coixins, fundes i pells d'animals.

## Referències

* ↑ Quinion, Michael. «Questions & Answers: Chaise longue», 2003. [Consulta: 31 març 2008]. (anglès)
* 1 2 3 «la història de la chaise Longue». Arxivat de l'original el 2013-01-24. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ Past and present: La chaise longue Arxivat 2019-12-29 a Wayback Machine. (anglès)
Viccionari
# .gd

.gd És el domini de primer nivell territorial (ccTLD) per Grenada.

## Referències

* ↑ «Whois del domini .gd». IANA.
* ↑ «Taula de codis ISO 3166-1». ISO.
* ↑ «.GD Domain». [Consulta: 22 desembre 2021].
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# Chelaethiops minutus

Chelaethiops minutus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chiquito de la Calzada

Gregorio Esteban Sánchez Fernández, més conegut com a Chiquito de la Calzada (Màlaga, 28 de maig del 1932 — Màlaga, 11 de novembre de 2017) fou un cantant de flamenc, humorista i actor espanyol.

## Biografia

Sánchez va néixer el 28 de maig de 1932 al barri malagueny de La Trinidad, concretament al carrer de Calzada de la Trinidad, el que posteriorment inspiraria el seu nom artístic. Quan només era un nen va haver de deixar l'escola per poder guanyar-se la vida i va aprofitar-se de la seva habilitat de cantant. Però l'autèntica fama li va arribar quan va ser descobert per Tomás Summers, que el va incorporar al programa Genio y Figura d'Antena 3 TV. El 1995 va ser l'humorista que més espectacles va fer a Espanya, quan va arribar a superar el centenar d'actuacions en directe. A la ràdio va col·laborar durant quatre anys a la cadena COPE, primer amb Antonio Herrero i després amb Luis Herrero. Més tard va interpretar un petit paper en film El oro de Moscú, sota la direcció de Jesús Bonilla i Santiago Segura. Chiquito compaginava els seus espectacles en directe amb les seves intervencions com a artista convidat en diferents programes i sèries, així com en nombrosos festivals i acuacions benèfiques. Casat amb Pepita de feia més de 40 anys, el matrimoni, molt unit, no tenia fills. Pepita, que acompanyava sempre el seu marit, va assegurar que Chiquito havia estat sempre igual de simpàtic i sobretot, bona persona.

## Filmografia
### Cinema

* Aquí llega Condemor, el pecador de la pradera (1996)
* Brácula: Condemor II (1997)
* Papá Piquillo (1998)
* Franky Banderas (2003)
* El oro de Moscú (2003)
* Spanish Movie (2009)
* La venganza de Ira Vamp (2010)
* Torrente 5: Operación Eurovegas (2014)

### Televisió

* Genio y figura (1994-1995
* Señor alcalde (1998)
* ¡Ala... Dina! (2000)
* El burladero (2000-2001)
* Mucho que perder, poco que ganar (2011)
* ¡Arriba ese ánimo! (2012)
* Se hace saber (episódico) (2013)

## Referències

* ↑ «5 datos curiosos de la vida de Chiquito de la Calzada». La Opinión de Málaga, 11-11-2017 [Consulta: 26 novembre 2017].
* ↑ «Mor el popular artista i humorista Chiquito de la Calzada, als 85 anys». 324.cat. [Consulta: 11 novembre 2017].
# Christian Delle Stelle

Christian Delle Stelle (Cuggiono, província de Milà, 4 de febrer de 1989) és un ciclista italià, professional des del 2012.

## Palmarès

* 2009
** 1r al Giro del Medio Brenta i vencedor de 2 etapes
* 2011
** 1r a la Milà-Busseto
** 1r al Gran Premi Somma
* 2014
** 1r al Gran Premi d'Izola
** 1r al Trofeu Franco Balestra
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia

## Enllaços externs

* Fitxa a cqranking.com
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Christian Dob

Christian Dob (París, 30 de març de 1951) és un actor, autor dramàtic, humorista i director d'escena francès. Va ser fundador de la Compagnie du Mélo, a la dècada dels anys 80.

## Obres de teatre

* Les Baba-cadres.
* Salade de nuit
* Entorse pour une enflure.
* En attendant les boeufs
* Rififoin dans les labours
* Le rat débile et le rat méchant.
* La queue du diable
* C'est encore loin la mairie?
* Les éponges.
* Un conseil très municipal.
* Lucie, femme à poil

## Enllaços externs

* Entrevista a Christian Dob Youtube
# Christian Dumont

Christian Dumont (Esneux, 2 de febrer de 1956) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1978 i 1981. La seva principal victòria fou la general a la Volta a la província de Lieja.

## Palmarès

* 1977
** 1r a la Volta a la província de Lieja
** 1r a la Romsée-Stavelot-Romsée
** Vencedor d'una etapa del Tríptic de les Ardenes
* 1980
** 1r a Budingen

### Resultats al Tour de França

* 1979. Abandona (2a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nlt