OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Colmenar Viejo

Colmenar Viejo és un municipi de la Comunitat de Madrid. Fins a 1991 formava part del municipi Tres Cantos. Limita amb Madrid, Hoyo de Manzanares, Moralzarzal, Manzanares el Real, Soto del Real, Miraflores de la Sierra, Guadalix de la Sierra, Pedrezuela, San Agustín del Guadalix, Algete, San Sebastián de los Reyes i Tres Cantos.
També hi ha al seu territori dues bases militars: les Forces Aeromòbils de l'Exèrcit de Terra o F.A.M.E.T. i la base logistica San Pedro, que abans es coneixia com el CIR.

## Fills il·lustres

* Gregorio Baudot (1884-1938), músic, compositor i folklorista.

## Etimologia

Sembla que els orígens del nom de la localitat es remunten segles enrere i amb motiu de ser lloc de passada de viatgers que anaven pel camí d'Alcalá de Henares a Segòvia, quan un vell apicultor va començar a oferir allotjament als viatgers, optant alguns d'ells per assentar-se en la zona i donant lloc així a un llogaret que va prendre com nom el de referència per als viatgers, «el colmenar del viejo», que aniria evolucionant en el que avui es coneix com a Colmenar Viejo.

## Història

Restes arqueològiques trobats en la zona permeten confirmar l'existència d'assentaments en la zona des del segle vi. Després de la Reconquesta de Madrid (Magerit), a la fi del segle xi, Alfons VI de Castella va crear un alfoz (donada l'escassa població de la zona) amb límits geogràfics poc definits dependent de Madrid. Aquests límits poc definits van provocar conflictes entre Segòvia i Madrid durant més d'un segle fins que Alfons X va posar fi a aquestes lluites, incorporant aquests llocs a la Corona.
Des de llavors es va denominar a aquest ampli territori «el Real de Manzanares», que comprenia pobles com Colmenar Viejo, Soto del Real, Hoyo de Manzanares, Miraflores de la Sierra, Navacerrada, San Agustín del Guadalix, etc. No va anar fins a un segle més tard quan Joan I de Castella adjudica definitivament el Real de Manzanares a Pedro González de Mendoza (1340–1385). Però seria al segon fill d'aquest, Íñigo López de Mendoza (1398–1458), a qui amb posterioritat se li concedís el títol de Comte del Real de Manzanares. En els segles següents la localitat va ser augmentant de població assolint el 22 de novembre de 1504 la segregació jurisdiccional de Manzanares.
La major part de la seva població va estar dedicada a l'agricultura i la seva evolució va estar estancada fins a la segona meitat del segle xix que es crea una plaça de bous (símbol de modernitat per als vilatjans de l'època), una carretera que anava de Manzanares a Fuencarral passant per Colmenar Viejo, línia de telègrafs i servei de correu diari. De la mà d'Arturo Soria es va assolir fer arribar el primer convoy de Madrid a Colmenar Viejo, passant per Chamartín, era el 30 de maig de 1911. El seu desenvolupament continuaria amb l'escomesa d'aigües i energia elèctrica encara que la regulació del riu Manzanares arruïnaria els molins i batanes que tanta importància van tenir per a l'economia colmenarenya des de la baixa Edat Mitjana.

## Enllaços externs

* Porta de la Sierra Arxivat 2012-07-30 a Wayback Machine.
* Banda Sinfónica de Colmenar Viejo
# Coll de Saraís

El Coll de Saraís és un coll a 1.756,7 m d'altitud situat en el terme municipal de Sarroca de Bellera (antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça), del Pallars Jussà.
Transitava per aquest coll el camí de Manyanet a Erta. Situat al nord-oest del poble de Manyanet, a la dreta del barranc de Manyanet, i en els contraforts meridionals del Serrat de Casa Milanos. Actualment és un coll de muntanya, i no hi passa cap dels camins avui dia usuals.
# Columna López Tienda

La Columna López-Tienda, també coneguda com a s columna «Libertad», va ser una unitat de milícies que va operar al començament de la Guerra civil espanyola.

## Història

Va ser creada poc després de l'esclat de la Guerra civil, estant formada per membres del PSUC i la UGT. La columna va estar manada pel capità d'enginyers Rafael López-Tienda, mentre que Virgilio Llanos Manteca en va ser el comissari polític. L'agost de 1936 va arribar a formar part de l'expedició del capità Alberto Bayo Giroud que va desembarcar a Mallorca. Acabaria tornant a la península, i el 10 de setembre es va incorporar al front de Madrid. No obstant això, la unitat va tenir una actuació poc gloriosa en el front de Madrid. El cap de la columna, López-Tienda, va morir en la tardor de 1936 durant els combats de Madrid.
El comandament de la columna passaria al capità Eduardo Martín González, comptant per a llavors amb uns 1.960 homes.

## Referències

* 1 2 3 Michael Alpert (1989). El Ejército republicano en la guerra civil, Siglo XXI Editores, pág. 376
* ↑ Luis Díez (2007). Bayo. El general que adiestró a la guerrilla de Castro y el Che. Barcelona: Random House Mondadori, pág. 137
* 1 2 Josep Massot i Muntaner (1987). El desembarcament de Bayo a Mallorca: agost-setembre de 1936. L'Abadia de Montserrat, pág. 316
* ↑ José Manuel Martínez Bande (1982). La Marcha sobre Madrid, Ed. San Martín, pág. 174
* ↑ José Manuel Martínez Bande (1982). La Marcha sobre Madrid, Ed. San Martín, pág. 224
# Barranc de les Malladetes

El Barranc de les Malladetes és un corrent fluvial del Baix Ebre, que desemboca al barranc del Boc.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Col·lagen tipus VI

El col·lagen tipus VI és una forma de col·lagen principalment associada amb la matriu extracel·lular del múscul esquelètic.
Està associat amb els gens COL6A1, COL6A2 i COL6A3.
Els seus defectes estan associats amb la miopatia de Bethlem i la distròfia muscular congènita d'Ullrich.

## Referències

* ↑ Merlini L, Angelin A, Tiepolo T, et al. «Cyclosporin A corrects mitochondrial dysfunction and muscle apoptosis in patients with collagen VI myopathies». Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A., 105, 13, abril 2008, pàg. 5225–9. DOI: 10.1073/pnas.0800962105. PMC: 2278179. PMID: 18362356.
* ↑ http://www.ncbi.nlm.nih.gov/bookshelf/br.fcgi?book=gene&part=bethlem
* ↑ Lampe AK, Bushby KM «Collagen VI related muscle disorders». J. Med. Genet., 42, 9, setembre 2005, pàg. 673–85. DOI: 10.1136/jmg.2002.002311. PMC: 1736127. PMID: 16141002.
* ↑ Merlini L, Bernardi P «Therapy of collagen VI-related myopathies (Bethlem and Ullrich)». Neurotherapeutics, 5, 4, octubre 2008, pàg. 613–8. DOI: 10.1016/j.nurt.2008.08.004. PMID: 19019314.

## Enllaços externs

* Sparks, Susan; Quijano-Roy, Susana; Harper, Amy; Rutkowski, Anne; Gordon, Erynn; P Hoffman, Eric; Pegoraro, Elena. Congenital Muscular Dystrophy Overview, 2012-08-23. NBK1291. In GeneReviews
# Barranc de la Cleda

El Barranc de la Cleda, és un barranc del terme de Sant Esteve de la Sarga, a la zona de Sant Esteve de la Sarga.
Es forma a 1.554 m. alt., a los Pous de Glaç, de la Serra del Montsec, a prop i a ponent de Sant Alís, i baixa cap al nord, fent alguns revolts a causa del terreny muntanyós que travessa, fins que arriba a lo Clotó, on s'ajunta amb el barranc de la Llau Xica, per tal de formar el barranc de les Vaqueres.

## Referències

* ↑ «Barranc de la Cleda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Barranc de la Cledat». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Bassa de la Mota de l'Om

La bassa de la mota de l'Om és un antic braç del riu Daró que ocupa 1,1 hectàrees de superfície. Es troba adjacent a la zona humida de la bassa de l'Anser i en comparteix la majoria de característiques ecològiques. La vegetació d'aquest espai està constituïda bàsica ment per canyissar, bogar i alguns retalls d'albereda i de tamarigar. L'espai destaca, juntament amb la bassa de l'Anser, per ésser un dels pocs indrets del Baix Empordà amb presència de nimfea blanca (Nymphaea alba). Pel que fa a la fauna, destaca la presència d'una de les darreres poblacions de la tortuga d'estany (Emys orbicularis), així com de turó (Mustela putorius) i d'altres espècies força rares a Catalunya. Aquest espai forma part de l'espai del PEIN Aiguamolls del Baix Empordà i de l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5120016 El Montgrí - Les Medes - El Baix Ter.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Bassa de la Mota de l'Om». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 28 febrer 2014].
# Comissió de Dret Internacional

La Comissió de Dret Internacional és un organisme creat per l'Assemblea General de les Nacions Unides en 1947 amb l'objectiu de codificar i promocionar el Dret internacional. El seu treball ha estat fonamental en l'adopció de diversos tractats o altres instruments internacionals, com la Convenció de Viena sobre el Dret dels Tractats o la Cort Penal Internacional, sobre la qual va emetre una primera proposta ja en 1949.
La Comissió de Dret Internacional prepara projectes relacionats amb el Dret internacional que poden ser incorporats a les convencions i oberts per a la seua ratificació pels Estats. Algunes d'aqueixes convencions formen la base de les normes que regeixen les relacions entre els Estats; entre elles, la convenció sobre relacions diplomàtiques o la convenció sobre l'ús dels cursos d'aigua internacionals.

## Referències

* ↑ United Nations General Assembly Resolution A-RES-174(II) on 21 November 1947 (retrieved 2007-09-28)

## Bibliografia

* Shabtai Rosenne, "The International Law Commission 1940-59", British Yearbook of International Law, vol. 36 (1960)
* H.W. Briggs, The International Law Commission (Ithaca, New York, Cornell University Press, 1965)
* James Crawford, The International Law Commission's Articles on State Responsibility: Introduction, Text and Commentary (Cambridge, Cambridge University Press, 2002)
* Georg Nolte (Ed.), Peace through International Law: The Role of the International Law Commission. A Colloquium at the Occasion of its Sixtieth Anniversary (Berlin, 2009)
* Jeffrey S. Morton, The International Law Commission of the United Nations
* Stephan Wittich, "The International Law Commission's Articles on the Responsibility of States for Internationally Wrongful Acts Adopted on Second Reading" Leiden Journal of International Law 15(2002) pp. 891–919

## Enllaços externs

* Comissió de Dret Internacional
* Estatuts de la Comissió de Dret Internacional 1947
* Membres
* Sessions anuals
* Informes anualsRegistres d'autoritat WorldCat BNF (1) GND (1) LCCN (1) VIAF (1) ISNI (1) SUDOC (1) NKC (1)
# Bambusa balcooa

La Bambusa balcooa o Bambú Balcooa és una espècie de bambú del gènere Bambusa de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
D'origen hindú, és molt popular al Vietnam com a aliment. Es pot utilitzar per bastir construccions temporals. De creixement molt ràpid, pot escapar-se de les mans si no se'n té cura. Assoleix una alçada de 25 metres, amb un gruix de 15 cm.

## Enllaços externs

* La Bambusa balcooa a la plana Bamboo Australia Arxivat 2007-08-29 a Wayback Machine. (anglès)

## Referències

* ↑ «Bambusa balcooa Roxb.» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ «Bambusa balcooa Roxb. | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ «Bambusa balcooa» (en anglès). National Library of Medicine - National Center for Biotechnology Information. [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ «Bambusa balcooa - Useful Tropical Plants». [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ «Bambusa balcooa Fact Sheet - from the bamboo nursery of Bamboo Australia», 29-08-2007. Arxivat de l'original el 2007-08-29. [Consulta: 23 setembre 2024].
# Barber (desambiguació)

«Barber» té aquests significats:
* Barber, ofici que afaita la barba dels homes i que talla els cabells
* Barber Motorsports Park, autòdrom de la localitat de Birmingham, estat d'Alabama, Estats Units
* Barber (Curaçao), ciutat de Curaçao
* Biografies:
** Benjamin Barber (1939-2017), politòleg estatunidenc
** Francesc Barber i Bas (València, 1864 - 1897), poeta i periodista valencià
** John Barber (1929-2015), pilot de curses automobilístiques britànic
** Josep Climent Barber (Oliva, 1927 - 2017), organista, director, compositor i musicòleg valencià
** Llorenç Barber i Colomer(Aielo de Malferit, València), compositor, músic, instrumentista, musicòleg, campanòleg i artista sonor
** Miquel Joan Barber (Binèfar, s. XVI - ?), bandoler seguidor de Ferran II duc de Villahermosa a la guerra
** Samuel Barber (West Chester, Pennsilvània, 1910 – Nova York, 1981), compositor estatunidenc
** Skip Barber (1936), pilot de curses automobilístiques estatunidenc
# Consell Regional d'Alvèrnia

El Consell regional d'Alvèrnia era l'assemblea elegida que dirigia la regió francesa d'Alvèrnia. Estava format per 47 membres elegits cada sis anys. La capital regional era Clarmont d'Alvèrnia. Va desaparèixer el 31 de desembre de 2015.

## Composició

Era compost de 47 membres:
* 11 consellers per Alier
* 5 consellers per Cantal
* 8 consellers per Alt Loira
* 23 consellers per Puèi Domat

## Presidents del Consell regional

* Jean Morellon (1974 - 1977)
* Maurice Pourchon (1977 - 1986)
* Valéry Giscard d'Estaing (1986 - 2004)
* Pierre-Joël Bonté (2004 - 2006)
* René Souchon (2006 - 2015)

## Eleccions regionals de 2004
### Primera volta

| | Nombre | % inscrits |
| Inscrits | 975.087 | 100,00 |
| Abstenció | 350.373 | 35,93 |
| Votants | 624.714 | 64,07 |
| | Nombre | % votants |
| Blancs i nuls | 31.345 | 5,02 |
| Vàlids | 593.369 | 94,98 |
| Llista | Cap de llista | Vots | % vàlids | Electes |
| LCR - LO | Marie Savre | 25.389 | 4,28 | 0 |
| PCF | André Chassaigne | 54.594 | 9,20 | 0 |
| PS | Pierre-Joël Bonté († 18 janvier 2006) | 167.394 | 28,21 | 0 |
| Els Verds | Yves Gueydon | 33.296 | 5,61 | 0 |
| MEI | Hubert Constancias | 13.287 | 2,24 | 0 |
| Divers independents | Hugues Auvray | 20.492 | 3,45 | 0 |
| UMP - UDF - FRS | Valéry Giscard d'Estaing | 215.921 | 36,39 | 0 |
| MNR | Claude Jaffrès | 6.100 | 1,03 | 0 |
| FN | Louis de Condé | 56.896 | 9,59 | 0 |

### Segona volta

| | Nombre | % inscrits |
| Inscrits | 974868 | 100,00 |
| Abstenció | 312847 | 32,09 |
| Votants | 662.021 | 67,91 |
| | Nombre | % votants |
| Blancs i nuls | 29237 | 4,42 |
| Vàlids | 593391 | 94,99 |
| Liste | Tête de liste | Voix | % exprimés | Élus |
| PS-PCF-Els Verds | Pierre-Joël Bonté († 18 de gener de 2006) | 333301 | 52,67 | 30 |
| UMP-UDF-FRS | Valéry Giscard d'Estaing | 299483 | 47,33 | 17 |
# Complexometria

La complexometria és una tècnica per a la determinació analítica directa o indirecta d'elements o compostos mitjançant la mesura del complex soluble format. Aquesta definició també fa referència a la valoració complexomètrica.
Qualsevol comport que formi quantitativament un complex amb el seu ió metàl·lic pot ser utilitzat en complexometria. En teoria, tota reacció de formació de complexos podria aplicar-se com a tècnica volumètrica sempre que:
* La reacció arribi a l'equilibri ràpidament després d'afegir cada porció de valorant.
* No es plantegin situacions interferents. Per exemple, l'obtenció de més d'un complex en solució durant el procés de valoració.
* Es disposi d'un indicador complexomètric capaç de localitzar el punt d'equivalència amb bastanta exactitud.

## Vegeu també

* Valoració química
* Indicador metal·locròmic
* Valoración complexométrica
# Barea

«Barea» té aquests significats:
* Barea antic nom de Villaricos, pedania costanera al municipi de Cuevas del Almanzora (província d'Almeria, Andalusia)
* José Barea Tejeiro (Màlaga, 1923 – Madrid, 2014), economista, acadèmic i catedràtic espanyol
* José Juan Barea Mora (Mayagüez, 1984), jugador de basket porto-riqueny
* Manel Barea Cervera (Benaguasil, 1948), músic valencià
* María del Carmen Barea Cobos o Carmen Barea (Màlaga, 1966), jugadora d'hoquei sobre herba andalusa
* Ramón Barea (Bilbao, País Basc, 1949), actor, dramaturg, director de teatre i director de cinema basc
* Sorà Barea, cònsol sufecte el 52 sota Claudi i més tard procònsol d'Àsia
* Quint Marci Barea Sura, germà del cònsol sufecte del 52 i senador romà
# Complexo Desportivo Adega

El Complex Esportiu Adega (en portuguès: Complexo Desportivo Adega) és el nom que rep un estadi d'usos múltiples en Achada Grande Trás, a la ciutat de Praia, a l'illa de Santiago, part de l'arxipèlag i nació africana de Cap Verd. Actualment s'utilitza sobretot per als partits de futbol i competicions d'atletisme.

## Referències

* ↑ «Informació sobre l'estadi». [Consulta: 16 maig 2014].
# Concurs Internacional de Direcció de Cadaqués

El Concurs Internacional de Direcció de Cadaqués, és un concurs de música per a joves directors d'orquestra organitzat per l'Orquestra de Cadaqués, que es realitza a Cadaqués (Alt Empordà).
El concurs es realitza cada dos anys i està organitzat per l'Orquestra de Cadaqués. El primer concurs es va organitzar el 1992 amb la idea de ser una plataforma per als joves directors que inicien la seva carrera professional. El primer premi consisteix en un premi en efectiu i compromisos per dur a terme concerts amb orquestres com l'Orquestra Filharmònica de la BBC, l'Orquestra de Cambra de Viena, DeFilharmonie, l'Orquestra Simfònica de Bilbao, l'Orquestra Simfònica de RTVE, l'Orquestra Nacional d'Espanya i l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya.
Els presidents del jurat són els directors Guennadi Rojdéstvenski i Sir Neville Marriner. Philippe Entremont, Jorma Panula, Alexander Rahbari, Adrian Leaper, Gianandrea Noseda, Lutz Köhler, Jaime Martín, François Bou, Cristina Rocca, Louwrens Langevoort i Joji Hattori han estat membres del jurat.
En cada concurs, una de les peces obligatòries és una nova composició. Xavier Montsalvatge, Cristóbal Halffter, Luis de Pablo, Joan Guinjoan i Lleonard Balada han escrit peces per al concurs.

## Premi Internacional de Direcció de Cadaqués

* 1992 Primer premi: Charles Peebles. Segon premi: Alejandro Posadas
* 1994 Primer premi: Gianandrea Noseda. Segon premi: Christopher Gayford
* 1996 Primer premi: Achim Fiedler. Segon premi: Zsolt Hamar
* 1998 Primer premi: Gloria Isabel Ramos. Segon premi: desert
* 2000 Primer premi: desert. Segon premi: Christoph Müller
* 2002 Primer premi: Vasily Petrenko. Segon premi: Jonathan Pasternack
* 2004 Primer premi: desert. Segon premi: Hans Leenders
* 2006 Primer premi: Pablo González. Segon premi: Justin Doyle
* 2008 Primer premi: Michal Nestorowicz. Segon premi: Daniele Rustioni
* 2010 Primer premi: Andrew Gourlay. Segon premi: Domingo Garcia Hindoyan
* 2013 Primer premi : Lorenzo Viotti. Segon premi: Vlad Vizireanu

## Obres creades

* 1992 : Sortilegis de Xavier Montsalvatge
* 1994 : Daliniana de Cristóbal Halffter
* 1996 : Rostro de Luis de Pablo
* 1998 : Pantonal de Joan Guinjoan
* 2000 : Passacaglia de Lleonard Balada
* 2002 : Elephant Skin de Jesús Rueda
* 2004 : Movimiento de Jesús Torres
* 2006 : Tkakun de Ramón Lazkano
* 2008 : Cap de Quers de David del Puerto
* 2010 : Hekkan de José Maria Sánchez Verdú
* 2013 : L'absència de Héctor Parra

## Referències

* ↑ «Previous Edition». Orquesta de Cadaqués. [Consulta: 7 agost 2009].
* 1 2 3 «El francès Lorenzo Viotti, guanyador del Concurs de Direcció d'Orquestra de Cadaqués» (en català). Revista Musical Catalana, 03-01-2014. [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ «Ninth Cadaqués Orchestra Conducting Competition». Goldberg, 14-11-2007. Arxivat de l'original el 2008-07-27. [Consulta: 7 agost 2009].
* ↑ Cadaques International Conducting Competition Winners Arxivat 2011-10-06 a Wayback Machine. Consultat el novembre de 2010
# Cassia (llei)

Cassia o Càssia va ser el nom de diverses lleis de l'antiga Roma.
Una llei de l'any 104 aC, la Cassia de senatu proposada pel tribú de la plebs Luci Cassi Longí no permetia a un senador mantenir-se en el càrrec després de ser condemnat en Judicium Populi, o quan el seu imperium hagués estat suprimit pel poble (Ascon. in Cic. Cornel. p. 78).
Una altra llei Càssia (Cassia de senatu suplendo) va permetre al dictador Juli Cèsar incrementar el nombre de patricis. Mitjançant aquesta llei Octavi August va ser fet patrici.
Entre altres lleis d'aquesta legislació, proposades per diferents membres de la gens Càssia, cal mencionar:
* Cassia de suffragiis
* Cassia agraria
* Cassia Terentia frumentaria
* Cassia de Pauli triumpho
* Cassia de senatu suplendo
* Cassia Terentia frumentaria
* Lex Licinia Cassia.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 24-25 [Consulta: 13 abril 2022].

## Vegeu també

* Llista de lleis romanes
# Agnèzids

Els agnèzids (Agneziidae) són una família de tunicats de l'ordre Enterogona.

## Taxonomia

La família Agneziidae inclou quatre gèneres i 32 espècies:
* Gènere Adagnesia Kott, 1963
* Gènere Agnezia Monniot C. & Monniot F., 1991
* Gènere Caenagnesia Ärnbäck-Christie-Linde, 1938
* Gènere Proagnesia Millar, 1955
* Gènere Pterygascidia Sluiter, 1904

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 12 desembre 2020].
# Bastnäsita-(Y)

La bastnäsita-(Y) és un mineral de la classe dels carbonats, que pertany al grup de la bastnäsita. Rep el seu nom de les mines de Bastnäs (Suècia), més el sufix "-(Y)" per la dominància de l'itri en la seva composició.

## Característiques

La bastnäsita-(Y) és un carbonat de fórmula química Y(CO₃)F. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es troba en forma de grans irregulars, d'aproximadament 4μm, en agregats compactes pseudomorfs després de cristalls grans de gagarinita-(Y). La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bastnäsita-(Y) pertany a «05.BD: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: cordilita-(Ce), lukechangita-(Ce), zhonghuacerita-(Ce), kukharenkoïta-(Ce), kukharenkoïta-(La), cebaïta-(Ce), cebaïta-(Nd), arisita-(Ce), arisita-(La), bastnäsita-(Ce), bastnäsita-(La), hidroxilbastnäsita-(Ce), hidroxilbastnäsita-(Nd), hidroxilbastnäsita-(La), parisita-(Ce), parisita-(Nd), röntgenita-(Ce), sinquisita-(Ce), sinquisita-(Nd), sinquisita-(Y), thorbastnäsita, bastnäsita-(Nd), horvathita-(Y), qaqarssukita-(Ce) i huanghoïta-(Ce).

## Formació i jaciments

És un mineral secundari poc comú que es troba en filons en pegmatites de quars-microclina. Sol trobar-se associada a altres minerals com: gagarinita-(Y), fluorita, microclina, hematites i quars. Va ser descoberta al massís de Verkhnee Espe, a la serralada de Tarbagatai (Província del Kazakhstan Oriental, Kazakhstan).

## Referències

* ↑ «Bastnäsite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 maig 2016].
* 1 2 «Bastnäsite-(Y)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 16 maig 2016].