OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bandera de Terranova

La bandera de Terranova és una tricolor verda, blanca i rosada, que ha estat l'ensenya històrica de l'illa de Terranova, actualment forma part, juntament amb Labrador de la província canadenca de Terranova i Labrador. Aquesta bandera va inspirar la bandera d'Irlanda.
El disseny es va originar a finals del segle xix amb la Newfoundland Fishermen's Star of the Sea Association, una organització d'ajuda i beneficis establerta a St. John's el 1871 per l'Església Catòlica. La bandera no era oficial però la pancarta oficial de l'associació era un fons verd amb una estrella blanca i una creu rosa al centre. L'estrella del mar és Polaris, l'estrella polar, que va ser molt important en la navegació. Maria, mare de Jesús, també és coneguda com a Stella Maris a l'Església Catòlica. Tot i que els colors es van extreure de la pancarta oficial, el disseny de la bandera pot haver estat influenciat pel tricolor irlandès aleshores no oficial i/o un disseny local (vermell al polipast, blanc al centre i verd a la marxa tricolor) que va ser utilitzat pels Newfoundland Natives' Society (NNS) de mitjan 1800. La bandera de NNS havia quedat en desús des de la desaparició de la societat. Amb la introducció de la bandera no oficial de Labrador el març de 1974 i el canvi oficial del nom de la província a "Terranova i Labrador" el desembre de 2001, el tricolor verd-blanc-rosa es considera generalment la bandera no oficial de la regió de Terranova de la província.

## Referències

* ↑ Palmer, Craig T.; Cassidy, Chris; Palmer, Amber L. «The Pink, White, and Green of the Newfoundland Cultural Landscape: Variations in the Display and Meaning of the "Republic of Newfoundland" Flag». Material Culture, 43, 1, 2011, pàg. 40–60. ISSN: 0883-3680.
* ↑ Colton, Glenn David. Newfoundland Rhapsody: Frederick R. Emerson and the Musical Culture of the Island (en anglès). McGill-Queen's Press - MQUP, 2014-03-01. ISBN 978-0-7735-8938-4.
* ↑ Osborne, Evelyn «The Most Irish Place in the World? "Irishness" in the Recorded Folk Music of Newfoundland and Labrador» (en anglès). MUSICultures, 2015. ISSN: 1920-4221.
# Jihlava

Jihlava ([ˈjɪɦlava]; alemany: Iglau) és la capital de la regió de Vysočina (República Txeca). El 2021 tenia 50.523 habitants. Es troba a la riba del riu homònim.

## Referències

* ↑ «Vysočina (Czech Republic)». Citypopulation. [Consulta: 28 gener 2024].
# Capacitat d'absorció de radicals d'oxigen

La capacitat d'absorció de radicals d'oxigen (pels acrònims en català: CARO; i en anglès: Oxygen radical absorbance capacity — ORAC) és un mètode de mesura de la capacitat antioxidant en mostres biològiques In vitro.
Una àmplia varietat d'aliments han sigut provats mitjançant el mètode d'absorció de radicals d'oxigen, amb espècies, fruites i llegums amb alta qualificació. Tampoc existeix cap prova fisiològica In vivo que provi com a vàlida la teoria dels radicals lliures. I, en conseqüència, el mètode CARO, el qual deriva únicament d'experiments en tubs d'assaig, actualment no se li pot considerar com a quelcom rellevant per a la dieta humana o per a la biologia.

## Referències

* ↑ Cao G, Alessio H, Cutler R Free Radic Biol Med. DOI: 10.1016/0891-5849(93)90027-R. PMID: 8458588.
* ↑ Ou B, Hampsch-Woodill M, Prior R «Development and validation of an improved oxygen radical absorbance capacity assay using fluorescein as the fluorescent probe». J Agric Food Chem, 49, 10, 2001, pàg. 4619–26. DOI: 10.1021/jf010586o. PMID: 11599998.
# Castell de Tírvia

El Castell de Tírvia és un edifici de Tírvia (Pallars Sobirà) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

El castell de Tírvia estava situat en el solar que actualment ocupa l'església de Sant Feliu. Alguns dels murs conservats al voltant d'aquesta podrien correspondre a l'antic recinte emmurallat.

## Història

Castell termenat. Documentat el 1225.

## Referències

* 1 2 «Castell de Tírvia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Carrer de les Quarteres dels Jueus i baixada del Call (Santa Coloma de Queralt)

El Carrer de les Quarteres dels Jueus i baixada del Call és una obra de Santa Coloma de Queralt (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Dos carrers on durant els segles xiii-XV hi habitaven els jueus.

## Història

Santa Coloma de Queralt, vila feudal, fou, des de mitjans del segle xiii fins al 1492 lloc privilegiat pels jueus. A diferència d'altres llocs, habitaren junts amb la gent del poble en els diversos carrers de la vila: c/ Major, on tenia la sinagoga; pl. Major i de l'Església i majoritàriament dintre del call, que agafa els actuals carrers de les Quarteres on hi tenien l'Hospital, cantonada amb la baixada de la Presó; al c/ Forn de Baix i la baixada del call o c/ de Sant Antoni. Hi hagué més de cinquanta famílies de jueus i tingueren diversos negocis, junts amb els vilatans fins a la seva expulsió.

## Referències

* 1 2 «Carrer de les Quarteres dels Jueus i baixada del Call». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Carrer de les Quarteres dels Jueus i baixada del Call». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Cassi de Clarmont

* Per a altres significats, vegeu «Cassi».
Cassi de Clarmont (Alvèrnia, s. III - Clarmont, ca. 264) va ésser un senador gal·loromà converit al cristianisme. És venerat com a sant per l'Església catòlica.
D'acord amb la tradició, va ésser un senador romà convertit al cristianisme pel sant bisbe Austremoni de Clarmont. Juntament amb Victorí (un sacerdot pagà també convertit per Austremoni), Màxim, Anatoli, Linguí i altres cristians, va ésser mort a Clarmont per Crocas, cabdill dels alamans que havien envaït la Gàl·lia. La mateixa llegenda deia que Crocas havia matat 6.266 cristians només a Clarmont.

## Enllaços externs

* Cassius e.v.a. van Clermont
# Casella d'escapament

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
En escacs, una casella d'escapament és una casella de l'escaquer cap a la qual un rei o una altra peça pot moure's en cas que sigui amenaçat. Per exemple, a la defensa Morphy, l'alfil blanc de caselles blanques sovint és amenaçat de ser tancat, i llavors les blanques acostumen a fer c3 per crear una casella d'escapament extra, via c2.
Una manera de salvar el rei d'un escac és moure'l a una casella d'escapament en el següent moviment (les altres són capturar la peça que fa l'escac o interposar una peça per bloquejar l'escac). Si el rei que rep l'escac no té caselles d'escapament, i no hi ha d'altres maneres d'escapar de l'escac, llavors és mat.
Una manera de guanyar material (és a dir, quedar al tauler amb més peces o peces de més valor que les del rival), és dominar una peça tot eliminant totes les seves caselles d'escapament (ja sigui atacant-les o ocupant-les), i llavors amenaçant de capturar-la.

## Vegeu també

* Aire (escacs)

## Referències

* ↑ Hooper, David; Whyld, Kenneth (1996) [First pub. 1992]. The Oxford Companion to Chess (2nd ed.). Oxford University Press. ISBN 0-19-280049-3

## Bibliografia

* Brace, Edward R. An Illustrated Dictionary of Chess. Hamlyn Publishing Group, 1977. ISBN 1-55521-394-4.
# Castromocho

Castromocho és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Limita amb Fuentes de Nava, Baquerín de Campos, Torremormojón, Villerías de Campos, Boada de Campos, Capillas, Villarramiel i Abarca de Campos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 306 | 277 | 251 | 258 |
# Carolina Álvarez Ruiz

Carolina Álvarez Ruiz (Madrid, 1821 - Madrid, 18 de juny de 1913) va ser una mecenes espanyola.
Filla de pares rics i nobles, Manuel Álvarez, de Pobladura de Agedra i Petra Ruiz, de Burgos. Casada amb Joaquín de la Encina i Falcó, fill dels barons de Santa Bàrbara, Benidoleig, Benimuslem i Forna, no va tenir descendència. Vídua des de 1885, visqué a Sant Sebastià, Madrid i València, sense saber quin destí donar a la seva fortuna. Propietària de la Casa Palau i Devesa de Burjassot, pretén obrir un Asil per a nens i nenes a Godella sota l'advocació de Sant Manuel, Sant Joaquim i Sant Carles, on a cura d'una Comunitat de Religioses rebrien educació i aliment a més de formació literària professional, social i religiosa. Més tard vol vendre el Castell i la Devesa, arribant a un acord amb el comte de Casp, però un cop fet el contracte, l'anul·la per fundar en aquell edifici un col·legi en el qual es formaran joves escollits, sota l'esperit i exemple del Arquebisbe i Patriarca Ribera, tornant-li d'alguna manera el que va ser propietat seva, en un intent d'ajudar el pobre i necessitat. Estableix així un Patronat de Beneficència i Institució en el qual estableix i sosté que aquest Castell i Dehesa donarà alberg i ajuda en la seva carrera a estudiants pobres amb aptitud i voluntat. Mor el 18 de juny de 1913.

## Referències

* ↑ «Sentido homenaje a Doña Carolina Álvarez Ruiz en el Tívoli». El Periòdic, 17-11-2014 [Consulta: 14 abril 2018].
* ↑ «Burjassot rinde homenaje a Carolina Álvarez, fundadora del Colegio Mayor San Juan de Ribera». Nou Horta, 14-11-2014. Arxivat de l'original el 14 d’abril 2018 [Consulta: 14 abril 2018]. Arxivat 14 April 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Obra benèfic pedagògica de Carolina Álvarez
* Exemple de mecenes. Carolina Álvarez Ruiz
# Catàleg Harvard Revisat

El Bright Star Catalogue, el predecessor de Yale Catalogue of Bright Stars (o Yale Bright Star Catalogue), és un catàleg d'estrelles, i per tant, una llista d'estrelles segons la seva magnitud fins a la magnitud 6,5 o més brillants, la qual cosa s'aproxima a les que es poden veure per l'ull nu. Es pot aconseguir a Internet en la seva cinquena edició de molts fonts. Encara que l'abreviació per aquest catàleg és BS o YBS, s'esmenten estrelles indexades en aquest catàleg amb l'abreviació HR abans del nombre de catàleg, degut al seu predecessor de 1908, el Harvard Revised Photometry Catalogue produït pel Harvard College Observatory.

## Enllaços externs

* Glossari d'Astronomia
* El Bright Star Catalogue, en anglès
* El Catàleg d'Estrelles Brillants de Yale, en anglès
# Catàleg IKEA

El catàleg IKEA és un catàleg publicitari, publicat cada any, que mostra el conjunt dels productes de la fàbrica de mobles sueca IKEA. Ix durant l'estiu i s'envia per correu, encara que també es troba disponible en les diferents botigues de la companyia. Té entre tres-centes i quatre-centes pàgines, i presenta de cinc mil a deu mil referències.
El primer fullet de venda, IKEA news, aparegué l'any 1949. Solament a Suècia, tenia llavors quatre pàgines i se n'imprimiren 250 000 exemplars. Després se'n distribuïren 198 milions d'exemplars amb 61 edicions diferents, en 29 llengües i a 39 països diferents. La seua fabricació i distribució constitueix un 70% del pressupost publicitari anual de l'empresa. S'han distribuït, segons les fonts, de dues a tres vegades més exemplars de catàlegs IKEA que d'exemplars de la Bíblia. Les filials compren el catàleg a la casa mare. Açò representa un 50% del seu pressupost de màrqueting.
Certes edicions lingüístiques del catàleg són disponibles, d'ençà dels anys 2010, en versió electrònica per a telèfons intel·ligents de tipus Android i iPhone i per a tauleta tàctil de tipus iPad.

## Referències

* ↑ Elen Lewis. Great Ikea! A brand for all the people (en anglès). Cyan, 2005, p. 52.
* ↑ Marion Coustillas, « 60 ans de catalogue IKEA : plus lu que la Bible » Arxivat 2012-03-08 a Wayback Machine., Faites des catalogues, 26 juin 2011.
* ↑ « IKEA marketing strategy » Arxivat 2004-06-22 a Wayback Machine., IKEA United Kingdom
* ↑ « The Bible vs. the Ikea Catalogue – Which is Winning Hearts? », 22 août 2002.
* ↑ L'empire d'Älmhult vous veut du bien Arxivat 2009-02-12 a Wayback Machine., The Guardian.
* ↑ Lynette Sesodia, « IKEA Catalog Is Now iPad Specific », AppAdvice, 3 août 2011.
# Cel nocturn

El cel nocturn és l'aparença del cel durant la nit. El terme està generalment associat a l'astronomia, a l'observació de les estrelles, la Lluna i els planetes, que es fan visibles quan el Sol s'oculta.
Els estudis sobre el cel nocturn han tingut un lloc en les cultures ancestrals i en les modernes. En el passat, per exemple, els agricultors observaven el cel nocturn com calendari o guia per realitzar les collites. Moltes cultures han realitzat, al llarg de la història, representacions de les constel d'estrelles, associant a llegendes i mitologias sobre les seves deïtats.
Les creences històriques es basaven generalment en les relacions entre els cossos celestes o en els esdeveniments relacionats amb la Terra. Els estudis científics del cel nocturn i els cossos observats en ell tenen el seu lloc en la ciència de l'astronomia.
La visibilitat dels cossos celestes en el cel nocturn és afectada per la contaminació lumínica. La presència de la Lluna en el cel, ha dificultat històricament l'observació astronòmica en augmentar la quantitat de llum ambiental, però amb el desenvolupament i la proliferació de les fonts de llum artificials aquest problema s'ha incrementat considerablement. Existeixen filtres especials que poden ajudar a alleujar aquesta circumstància, però tant per als astrònoms aficionats com per als professionals, la millor solució és buscar llocs allunyats de les grans ciutats i altres fonts lluminoses.

## Vegeu també

* Astronomia amateur
* Observació del cel
* Cel profund
* Ocultació lunar rasant
* Esfera celeste
* The Astronomical Almanac
* Objecte astronòmic
* Constel·lació
* Planetari
* Planisferi
* Astrologia
# Castell de Maiden, Dorset

El castell de Maiden és un castre de l'edat de ferro, una de les obres defensives més impressionants que han sobreviscut. Està situat a 4'8 kilòmetres al sud-oest de Dorchester, en el comtat anglès de Dorset. No està situada sobre cap elevació important, però impressiona per la gran quantitat de defenses que es conserven.
El turó va ser ocupat per primera vegada per un assentament neolític que abastava aproximadament unes 4'8 hectàrees, un recinte tancat anomenat en anglès causewayed enclosure. Posteriorment, cap a l'any 1800 aC, es va aixecar un enorme túmul, també neolític, de 537 metres de llargada, resseguint l'eix del cim del turó. Abandonat a principis de l'Edat del bronze, el turó va ser utilitzat més tard per colons que hi van fer cap a la Primera Edat del Ferro. A l'extrem est del turó hi van construir una fortificació, una muralla feta de fusta, que encerclava una superfície d'unes 6 hectàrees. Més tard, tot el cim del turó, unes 18 hectàrees, es va envoltar amb una muralla i un fossat, que tenia unes portes dobles l'est i a l'oest. Més tard encara, probablement a la darrera part del segle ii aC, es van augmentar les defenses en alçada i encara es va construir una muralla exterior i un altre fossat. Totes aquestes construccions es van ampliar més durant el segle i aC i es van fer més canvis abans de la invasió romana de l'any 43. La població local, els durotriges, va ser atacada i vençuda per una força romana que probablement comandava el futur emperador Vespasià.
Sembla que als voltants de l'any 100 aC, la població del castre va declinar, perquè van abandonar la fortalesa atrets per la nova ciutat de Durnovaria (Dorchester). Alguns pobladors potser es van establir en un poblet agrícola prop de la fortalesa. Al recinte de l'antic castre, s'ha trobat un petit temple romano-celta construït cap a l'any 370. Al segle vi la part superior de turó estava totalment abandonada i durant el període medieval van ser camps de conreu.

## Referències

* ↑ Stillwell, Richard (et al.) (eds.). «Maiden Castle». The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. [Consulta: 13 juny 2022].
# Castell de Maians

El Castell de Maians és un castell del municipi de Castellfollit del Boix (Bages) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

S'hi poden observar algunes "fileres" d'opus spicatum", tres cisternes circulars i una boixa o sortida de cup. Les cantonades dels murs que queden dempeus són de carreus regulars mentre que les restes de parament són de pedres més irregulars. Al costat de les restes de l'edifici es troba un cup circular i també les restes de l'antiga església romànica de Sant Andreu de Maians.

## Història

És un castell termenat documentat el 927. Fou senyoriu jurisdiccional del Monestir de Sant Benet de Bages. En la crònica de lacta de consagració del monestir s'esmenta (927). El lloc de Maians és documentat el 924 com la Guardiola de Sala o fortalesa que havia construït l'aprisiador del terme, anomenat Sala, i que fou el fundador del monestir de Sant Benet de Bages.

## Referències

* 1 2 «Castell de Maians». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2015].

## Enllaços externs

* «Castell de Maians». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Cedici

Cedici és el nom dels següents personatges:
* Luci Cedici, tribú de la plebs
* Marc Cedici, militar romà
* Gai Cedici, llegats consolar
* Quint Cedici cònsol romà
# Centener

El centener era l'ajudant en les funcions judicials del veguer (o vescomte quan se li afegia alguna altra tasca), al seu torn ajudant del comte. Cada comtat estava dividit en vegueries i aquestes es dividien en centúries amb els centeners en la mateixa situació: exercien justícia a la centúria però no domini (si bé podien tenir terres dins la centúria o la vegueria sobre les que tenien domini efectiu, en feu del comte o un altre senyor, i aquestos dominis van esdevenir a vegades senyorius). Per sota dels centeners els consellers exercien justícia en divisions menors. El centeners no sols exercien justícia en un territori més petit que el veguer sinó que era per afers menys importants (els grans afers civils o criminals el jutjava el comte, els afers criminals i alguns civils el veguer o el vescomte ajudats com assessors pels centeners, i els afers secundaris els centeners; els consellers s'ocupaven dels petits conflictes personals a les poblacions)
Els centeners havien de conèixer les lleis del país. Jutjaven sense assessors. Se'ls anomenava nobile viris (homes nobles) i tenien precedència sobre els consellers.

## Referències

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Chalco (municipi)

Chalco (del nàhuatl, que vol dir Lloc de arena) és un municipi metropolità de l'estat de Mèxic, que forma part de l'àrea metropolitana de la ciutat de Mèxic. Chalco de Díaz Covarruvias és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat.
Aquest municipi es troba a la part nord-central de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Ixtapaluca i Temamatla, al sud amb Tlalmanalco, a l'oest amb Lerma i a l'est amb La Paz. Dista de la capital de l'estat uns trenta-vuit quilòmetres

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Notes i referències

* ↑ «Monografia municipal de Chalco (castellà)». Arxivat de l'original el 2017-06-01. [Consulta: 27 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Cavall de Merens

El cavall de Merens és una raça de cavall oriünda de Catalunya i França, al Pirineu Oriental, que coincideix amb el departament francès de l'Arieja, Andorra, i la Cerdanya, reconeguda com a tal des de l'1 gener de 1998 pel Registre de Referència Internacional. La carta la concedeixen a França, on els donen el nom Pony Ariégeois de Mérens, i a Catalunya hi ha una associació (ACCRA) dedicada a la seva cria. A Alemanya és també una raça molt popular.
Hi ha una tendència a considerar-la erròniament més una raça francesa que raça ibèrica, atès que la seva àrea de distribució és més extensa al país gal que aquí.
Es tracta d'un cavall veritable, i no d'un poni, de característiques similars a altres races procedents del tronc del nord de la península Ibèrica. En línies generals recorda al Cavall Pottoka, però és més massiu que aquest . El Merens sembla una barreja de Pottoka o antics cavalls salvatges pirinencs, amb cavalls ibèrics i amazics.
És un cavall rústic de muntanya i no de l'altiplà, així que el seu pas és molt ferm sobre terrenys accidentats. També resulta molt resistent a les inclemències del temps i a la manca d'aliment, sent per tant un cavall que ha estat molt usat pels habitants d'aquestes regions per les seves qualitats.
El registre racial reconeix les següents característiques.
* Talla: 1,45 m d'alçada a la creu com a mitjana
* Pes: al voltant dels 400kg, resulta pesat i massiu per a la seva mida.
* Color: negre profund (Els poltres neixen de color negre, gris platejat o cafè amb llet).
* Crin: abundant, dura i sovint ondulada.
* Cap: expressiu.
* Coll: de longitud mitjana, ben dirigit.
* Pit: bé obert.
* Esquena: mitjanament llarga, amb suficient inclinació.
* Llom: sòlid, ample i musculós, apte per a les tasques de camp.
* Gropa: arrodonida i amb la cua implantada baixa, com és habitual en les races ibèriques
Igual que moltes altres races que sempre han estat usades com a bèsties de treball, el Merens va patir un retrocés a causa de la mecanització del camp. No obstant això, la raça no es troba en perill, ja que ha estat "reciclada" per a altres usos, com ara Hipoteràpia, Horseball, tir lleuger i finalitats turístiques pels països on és criat.

## Vegeu també

* Cavall ibèric
* Haflinger
# Chelemys delfini

Chelemys delfini és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'extrem meridional de Xile. Els seus hàbitats naturals són els herbassars i matollars de l'estepa magallànica. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. Podria ser un sinònim de Geoxus michaelseni.

## Referències

* ↑ D'Elía, G.; Pardiñas, U. Chelemys delfini. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 setembre 2016.
* ↑ D'Elía, G.; Barria, Roderich; Teta, P «First record of the genus Notiomys Thomas 1890 (Rodentia, Cricetidae) for Chile» (en anglès i castellà). Therya, 7, 2, 2016, pàg. 315-319.
# Chromis hanui

Chromis hanui és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Hawaii.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.