OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# NGC 2

NGC 2 és una galàxia espiral localitzada a 303 milions d'anys llum de la Terra, a la constel·lació del Pegàs. NGC 2 va ser descoberta el 20 d'agost de 1873 per l'astrònom irlandès Lawrence Parsons. No es pot veure amb telescopis d'amateurs. A la seqüència de Hubble, revisada per De Vaucouleurs, NGC 2 apareix com a galàxia de tipus Sab1 (on una galàxia espiral (S) presenta braços difosos i estrenyits amb un nucli estès i tan lluminós com els braços (ab)).
La distància de NGC 2 fou calculada a la fi dels anys 1990 per la llei de Tully-Fisher, que relaciona la lluminositat intrínseca d'una galàxia espirall i l'amplitud de la seva corba de rotació.
A aproximadament 1,8 minuts d'arc al nord es troba NGC 1. Les dues galàxies formen una parella "aparent". En realitat les dues galàxies no estan unides físicament, ja que la distància que ens separa de NGC 1 és d'aproximadament 45 Mpc (150 milions d'anys llum), és a dir, més o menys la meitat de la distància que ens separa de NGC 2.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Po-Feng Wu «Cosmicflows-2: the data» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 05-09-2013, pàg. 86. DOI: 10.1088/0004-6256/146/4/86.
* ↑ R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Riccardo Giovanelli «The Arecibo Legacy Fast Alfa Survey. V. The H I source catalog of the Anti-Virgo region at {delta} = +27{deg}». Astronomical Journal, 2, 16-01-2008, pàg. 588–604. DOI: 10.1088/0004-6256/135/2/588.
* ↑ Riccardo Giovanelli «A Digital Archive of H I 21 Centimeter Line Spectra of Optically Targeted Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 01-09-2005, pàg. 149–162. DOI: 10.1086/431550.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.

## Vegeu també

* Llista d'objectes NGC
# Francesc de Santcliment (ambaixador)

* Per a altres significats, vegeu «Francesc de Santcliment».
Francesc de Santcliment (Lleida, segle xiv - 1366), senyor de Sarroca, d'Alcarràs, Montagut i Llardecans, va ser un cavaller i ambaixador català del llinatge dels Santcliment. Fill segon de Nicolau de Santcliment, segon senyor d'Alcarràs, Francesc de Santcliment pertanyia a una de les famílies més poderoses de l'oligarquia urbana de Lleida.

## Biografia

Francesc de Santcliment, important ciutadà de Lleida, entrà al servei de Pere el Cerimoniós, participà en la conquesta de Sardenya, hi rebé béns en feu i n'hi comprà d'altres, ja que residí a l'illa, on exercí càrrecs. També havia assajat la vida cortesana i havia arribat a ocupar el càrrec de majordom de l'infant Joan, primogènit del rei Pere el Cerimoniós, el qual l'envià com ambaixador a Avinyó el 1336 i com a defensor de la Vall d'Aran davant el bisbe de Comenge. Fundà la capella familiar a la Seu Vella de Lleida.
Va tenir tres fills: Pere de Santcliment, Francesc de Santcliment i Ramon de Santcliment i una filla: Francesca de Santcliment.

## Referències

* ↑ «Història de Sarroca». Arxivat de l'original el 2021-02-07. [Consulta: 17 octubre 2013].

## Bibliografia

* La població d'Alcarràs, Montagut, Sarroca, Llardecans, Flix i La Palma, domini dels Santcliment, el 1386
* Història d'Alcarràs Arxivat 2015-06-10 a Wayback Machine.
* Arxiu del Castell de Vilassar de Dalt Arxivat 2014-05-12 a Wayback Machine.
# Google Pay Send

Google Pay Send (anteriorment conegut com a Google Wallet) va ser un servici de pagament d'igual a igual, abans de la seua fusió amb Google Pay, desenvolupat per Google. Permetia a les persones manar i rebre diners des d'un dispositiu mòbil o un ordinador de sobretaula sense cap cost ni al remitent ni al receptor.
El 2018, Android Pay i Google Wallet es van unificar en un sol sistema de pagament dit Google Pay. Google Pay Send, una funció inclosa a Google Pay ha substituït el servici de Google Wallet.

## Referències

* ↑ «Google Pay Send on the App Store». Apple.
* ↑ Nieva, Richard; Bennett, Brian. «Google merges payment platforms under Google Pay brand». CNET. CBS Interactive, 08-01-2018.
* ↑ «Google Pay Send now starting to replace Google Wallet» (en anglès). Android Central, 22-02-2018.
# Llista de pacifistes

La llista de pacifistes és una llista no exhaustiva que inclou algunes persones que per algun motiu o altre han estat considerades pacifistes per alguna entitat, societat o cultura en algun moment.
* Henry David Thoreau (1817-1862), anarquista que va escriure sobre una filosofia de resistència no violenta.
* Jean Henri Dunant (1828-1910), fundador de la Creu roja.
* Bertha Felicitas Sophie Von Suttner (1843-1914), pacifista i escriptora austríaca.
* Jane Addams (1860-1935), sociòloga reformadora, feminista i pacifista.
* Emily Greene Balch (1867-1961), reformista social i pacifista.
* Albert Schweitzer (1875-1965), filòsof i metge missioner pacifista.
* Pau Casals (1876-1973), compositor d'El cant dels ocells, símbol de pau i llibertat arreu del món.
* Elsa Einstein (1876-1936), activista pacifista i contra l'antisemitisme.
* Albert Einstein (1879-1955), físic.
* Mahatma Gandhi (1869-1948), polític hindú.
* Emma Goldman (1869-1940), reconeguda feminista i anarquista.
* Carl von Ossietzky (1889-1938), fundador de Mai més la Guerra, va denunciar el rearmament secret alemany i va defensar la pau i el desarmament per mitjà del diari en que treballava.
* Lanza del Vasto (1901-1981), activista de la no-violència i líder de comunitats d'autogestió als anys seixanta.
* Alva Myrdal Relmer (1902-1986), diplomàtica, política i reformista social que treballà a la creació de l'estat del benestar i del desarmament.
* Günther Anders (1902-1992), filòsof, un dels fundadors i principals líders del moviment antiatòmic.
* Lluís Maria Xirinacs i Damians (1932-2007), polític i sacerdot que aportà l'acció no violenta contra el franquisme.
* Teresa de Calcuta (1910-1997), fundadora de la congregació de les Missioneres de la Caritat a Calcuta.
* Abdi İpekçi (1929-1979), periodista, activista de pau entre Turquia i Grècia.
* Yoko Ono (1933-), reconeguda performer i activista pacifista.
* Wangari Maathai (1940-2011), biòloga, veterinària i activista política ecologista, feminista, pacifista i pels drets humans.
* Betty Williams (1943-), activista pacifista, cofundadora del Moviment per la Pau d'Irlanda del Nord.
* Mairead Maguire (1944-), activista pacifista, cofundadora del Moviment per la Pau d'Irlanda del Nord.
* Aung San Suu Kyi (1945-), política birmana, líder de l'oposició no-violenta contra la dictadura militar del seu país.
* Arcadi Oliveres i Boadella (1945-), economista i membre de Justícia i Pau.
* Shirin Ebadi (1947-), advocada iraniana militant pels drets humans, la pau i la democràcia al seu país.
* Jody Williams (1950-), activista pacifista internacional, especialment contra l'ús de mines antipersones.
* Hrant Dink (1954-2007), periodista, activista de pau entre Turquia i Armènia.
* Rigoberta Menchú (1959-), líder activista social i pacifista.
* Leymah Roberta Gbowee (1972-), activista liberiana a favor de la pau.
* Tawakel Karman (1979-), periodista, política i activista no-violenta del feminisme, pacifisme i drets humans. Fundadora del grup Dones sense Cadenes.
# Mansart (cràter)

Mansart és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 84,97 km de diàmetre. Porta el nom de l'arquitecte francès Jules Hardouin Mansart (c. 1646-1708), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Mansart». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-03-2011. [Consulta: 14 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Arthur Guinness

Sir Arthur Guinness (Celbridge, 1725 - Dublín, 23 gener 1803) va ser un important cerveser irlandès i el fundador de la companyia Guinness, batejada com Arthur Guinness St James Gate Brewery.

## Biografia

Els pares d'Arthur Guinness, Richard i Elizabeth, eren els fills de llogataires agraris als comtats de Dublín i Kildare. La família de Richard afirmava ser descendent del clan gaèlic Magennis del comtat de Down. recents evidències d'ADN, però, suggereixen que descenen dels McCartan, un altre clan del Comtat de Down, llar espiritual dels Kinelarty inclosa la townland de "Guiness" prop Ballynahinch (Down). El 1755 Arthur Guinness va fundar una fàbrica de cervesa a Leixlip, al Comtat de Kildare. A finals de 1759 va deixar al seu germà a càrrec de la fàbrica i es va traslladar a una nova, la de St James's Gate Brewery, a Dublín.
Entre 1797 i 1799 el seu negoci s'havia expandit de manera notable. A partir de llavors va elaborar només cervesa del tipus porter, gràcies a l'ajuda de la família Purser, ja que els membres de la mateixa ja havien treballat anteriorment en aquest tipus de cervesa a Londres durant els anys 1770. Temps després, els membres de la família Purser van passar a ser socis de la cervesera durant gran part del segle xix.
Arthur Guinness va morir el 1803, als 78 anys. En aquells dies, la producció anual de cervesa de la seva empresa era de 20.000 barrils.

## Guinness a la Política

Guinness va recolzar Henry Grattan en els anys 1780 i 1790, sobretot perquè Grattan volia reduir l'impost sobre la cervesa. Va ser un dels representants del gremi dels quatre cervesers en la Corporació de Dublín des de la dècada de 1760 fins a la seva mort. Com Grattan, Guinness va ser públicament a favor de l'emancipació catòlica des de 1793, però, ell no era partidari dels Irlandesos Units durant la rebel·lió de 1798. En general, la família Guinness eren irlandesos unionistes com va ser el mateix Arthur Guinness, amb Arthur "directament oposat a qualsevol moviment cap a la independència d'Irlanda".

## Fons Guinness

Per honrar encara més el llegat d'Arthur Guinness, el 2009 Guinness & Co va establir el Fons d'Arthur Guinness (AGF). Un fons intern creat per l'empresa; el seu objectiu és ensenyar i potenciar els individus amb les habilitats i oportunitats per oferir un benefici mesurat a les seves comunitats. Guinness ha donat més de 7 milions d'euros al Fons des de la seva creació.

## Referències

* ↑ «Maynooth Town». maynooth.org. [Consulta: 19 setembre 2015].
* ↑ Robert Bell "The Book of Ulster Surnames", published 1997
* ↑ «Guinness origins begin to settle». BBC News. [Consulta: 19 setembre 2015].
* ↑ Guinness P. "Arthur's Round" 2008 p.160
* ↑ http://www.kildare.ie/CountyCouncil/media/Photos%20for%20Press%20Release.pdf Arxivat 2014-09-15 a Wayback Machine.
* ↑ «Why Guinness is less Irish than you think». The Economist. [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ «Flann O'Brien & Modernism». google.com. [Consulta: 19 setembre 2015].
# François Grin

François Grin (14 de setembre de 1959), és un economista suís. Un dels seus camps de recerca és l'economia de les llengües.
Grin va estudiar ciències econòmiques a la Universitat de Ginebra i va aconseguir un doctorat summa cum laude el 1989. Més tard exerceix de professor a les universitats de Mont-ral i de Washington (a Seattle), professor associat a la Universitat de Ginebra i sotsdirector del Centre Europeu per a les Qüestions de les Minories en Flensburg (Alemanya). A partir del 2001 va ser professor visitador de la Universitat de Lugano; el 2003 es va convertir en professor de la universitat de Ginebra.
Dins de les seves activitats de recerca s'ocupa de la situació lingüística a Suïssa, a la Unió Europea i de les seves conseqüències econòmiques. Sobre això, és l'autor d'un informe nomenat L'enseignement des langues comme politique publique (L'ensenyament de les llengües com a política pública) més conegut amb el títol Informe Grin presentatt a l'octubre de 2005. Grin indica en aquest document que escollir l'esperanto a la UE suposaria un estalvi anual de com a mínim 25 mil milions d'euros –més de 54 € per habitant–.Des de febrer del 2013 existeix una petició per seguir les recomanacions de l'informe Grin. D'altra banda, ha proposat un impost lingüístic per compensar els desavantatges d'aquells països amb llengües desfavorides.
A més a més, Grin ha estudiat la situació del la llengua calmuc, idioma minoritari a Rússia.

## Referències

* ↑ «El Esperanto, lengua oficial de Europa, ya!» (en castellà). Arxivat de l'Avaaz.org original el 2016-03-03. [Consulta: 13 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Biografia i publicacions (francès) (Universitat de Ginebra)
# Neil Sheehan

Cornelius Mahoney « Neil » Sheehan (Holyoke, 27 d'octubre de 1936 - Washington DC, 7 de gener de 2021) va ser un periodista estatunidenc.
Com a periodista del New York Times el 1971, Sheehan va obtenir documents classificats coneguts com Pentagon Papers a través de Daniel Ellsberg. La seva sèrie d'articles sobre aquest tema revela informació secreta del Departament de Defensa dels Estats Units sobre la Guerra del Vietnam que porta a un judici del Tribunal Suprem dels Estats Units, New York Times Co. v. United States, quan el govern dels Estats Units intenta aturar la seva publicació.
Va rebre un premi Pulitzer i un National Book Award pel seu llibre de 1988, A Bright Shining Lie, sobre la vida del tinent coronel John Paul Vann i la participació dels Estats Units a la guerra del Vietnam.

## Referències

* ↑ Harrison Smith. «Neil Sheehan, N.Y. Times reporter who obtained Pentagon Papers and chronicled ‘Bright Shining Lie’ of Vietnam, dies at 84» (en anglès). The Washington Post, 07-01-2021. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «NEW YORK TIMES COMPANY, Petitioner, v. UNITED STATES. UNITED STATES, Petitioner, v. The WASHINGTON POST COMPANY et al.» (en anglès). [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ In 1983, BY Susan Sheehan: Susan Sheehan Is the Author ofIs There No Place On Earth For Me? Which Won the Pulitzer Prize For Nonfiction «WHEN WILL THE BOOK BE DONE? (Published 1990)» (en anglès). The New York Times, 15-04-1990. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «The Pulitzer Prizes» (en anglès). [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ «National Book Awards 1988» (en anglès americà). [Consulta: 15 març 2021].
# Latiuga

Latiuga (en rus: Латьюга) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 36 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# La Moleta (Alfara de Carles)

La Moleta és una muntanya de 812 metres que es troba al municipi d'Alfara de Carles, a la comarca catalana del Baix Ebre. La Moleta sempre ha estat molt relacionada amb la vila de Xerta, de fet, la seva singular silueta està recollida al logotip del Centre Excursionista d'aquell municipi.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Laurent Garcias

Laurent Garcias (Sant Llorenç de Cerdans, 14 de novembre del 1779 - Perpinyà, 14 de setembre del 1859) fou un financer i polític nord-català, diputat a la Cambra de Diputats durant la Monarquia de Juliol.

## Biografia

De jove es va establir a Espanya, on va fer fortuna com a banquer, i tornà a la Catalunya Nord durant la Guerra del francès. Es convertí en un ric propietari i va donar suport a la revolució de 1830 a França, de manera que fou elegit diputat pels Pirineus Orientals a la Cambra de Diputats durant la Monarquia de Juliol i nomenat cavaller de la Legió d'Honor.
Pels serveis prestats als liberals espanyols exiliats, la regent Maria Cristina de Borbó el va premiar amb la creu de l'Orde de Carles III el 1838.

## Referències

* ↑ Fitxa de l'Assemblea Nacional Francesa

## Bibliografia

* Capeille, Jean. Dictionnaire de biographies roussillonnaises, 1914.
* Adolphe Robert. Dictionnaire des parlementaires français... : depuis le 1$^{er}$ mai 1789 jusqu'au 1$^{er}$ mai 1889... / publ. sous la dir. de MM. Adolphe Robert, Edgar Bourloton et Gaston Cougny (en francès). 5 vol.. Edgar Bourloton, 1889-1891.
# Labbai

Labbai (en tàmil ilappai) és el nom d'una comunitat musulmana que viu a Tamil Nadu i parla tàmil; la comunitat està dividida en quatre grups: Marakhayar, Kayalar, Rawther i Labbai, tots sunnites. El nom derivaria de labayya, crit dels pelegrins.

## Vegeu també

* Marakkayar.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, V, 587-588
# La Parra de las Vegas

La Parra de las Vegas és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 69 | 66 | 54 | 46 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# La Parròquia d'Hortó

La Parròquia d'Hortó és un nucli del municipi de la Ribera d'Urgellet, a l'Alt Urgell. Situat a la dreta del Segre a 797 metres d'altitud en una elevació davant el poble, i cap del municipi, del Pla de Sant Tirs, aquest últim esquerra del Segre.
En una petita elevació hi ha l'església i algunes cases i en una esplanada hi ha el nucli principal. Segons la tradició local, l'emplaçament primitiu del poble era a la partida d'Hortó. El nom prové de la parròquia que es bastí al nou emplaçament, l'església de Sant Andreu.
Adrall i la Parròquia d'Hortó pertangueren al capítol d'Urgell (Bisbat d'Urgell) des de molt antic fins al segle xix, i eren de la jurisdicció del dit capítol. Els drets que hi posseïen els vescomtes de Castellbò foren reconeguts per una sentència arbitral el 1339. Fou aleshores que Roger Bernat III, vescomte de Castellbò, concedí als habitants de la Parròquia d'Hortó diversos privilegis, entre els quals que podien transitar lliurement per les terres del vescomtat i podien fer ús dels seus boscs i les pastures.

## Referències

* ↑ GGCC, Ribera d'Urgellet: La Parròquia d'Hortó.
# La Chapelle-des-Fougeretz

La Chapelle-des-Fougeretz (en bretó Chapel-Felgeriz) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 3.265 habitants. Limita amb Montgermont al sud, Pacé a l'oest, Saint-Grégoire a l'est, Melesse al nord-est i La Mézière al nord.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 548 | 644 | 1.077 | 1.791 | 2.513 | 3.306 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-2008 | Philippe Tourtelier | PS |
| 2008- | Gisèle Apétoh | PS |
# Laetacara

Laetacara és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes que és endèmic de Sud-amèrica: des del curs superior del riu Orinoco (Veneçuela) fins al riu Paranà (Paraguai).
Moltes de les seues espècies no creixen més dels 5-10 cm de llargària total.
Totes les espècies són monògames.

## Taxonomia

* Laetacara curviceps (Ahl, 1923)
* Laetacara dorsigera (Heckel, 1840)
* Laetacara flavilabris (Cope, 1870)
* Laetacara fulvipinnis (Staeck & Schindler, 2007)
* Laetacara thayeri (Steindachner, 1875)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Linke H, Staeck L (1994): American cichlids I: Dwarf Cichlids. A handbook for their identification, care and breeding. Tetra Press. Alemanya. ISBN 1-56465-168-1
* ↑ «Laetacara (Genus)» (en anglès). ZipcodeZoo.com. Arxivat de l'original el 29 d’agost 2011. [Consulta: 19 febrer 2009].
* ↑ Loiselle, Paul V. (1995). The Cichlid Aquarium. Alemanya: Tetra Press. ISBN 1-56465-146-0
* ↑ Loiselle, Paul V. (1995): The Cichlid Aquarium. Alemanya: Tetra Press. ISBN 1-56465-146-0
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
# Laerru

Laerru (en sard, Laerru) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 1.029 habitants. Es troba a la regió d'Anglona. Limita amb els municipis de Bulzi, Martis, Nulvi, Perfugas i Sedini.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Francesco Fraoni | Llista cívica |
# Ledeburita

La ledeburita, en la metal·lúrgia del ferro i l'acer, és una mescla amb un 4,3% de carboni en el ferro i és una mescla o aliatge eutèctica d'austenita i cementita. La ledeburita no és un tipus d'acer perquè el seu nivell de carboni és massa alt però pot aparéixer com a component separat en alguns acers.
Rep el seu nom pel metal·lúrgic Karl Heinrich Adolf Ledebur (1837–1906) qui la va descobrir l'any 1882.
La ledeburita té un punt de fusió de 1.147 °C.

## Enllaços externs

* Names and Steel
# Leng Mei

Leng Mei (xinès: 冷枚; pinyin: Lěng Mèi) fou un pintor que va viure sota la dinastia Qing. Es coneixen pocs detalls de la seva biografia. Les seves dates de naixement i mort són desconegudes (¿1669-1742?). Era oriund de Jiaozhou província de Shandong.

## Obra pictòrica

Leng Mei es va especialitzar en la pintura de figures humanes, especialment de belleses de la cort. Va ser alumne de Jiao Bingzhen (Font: Thomas H. C. Lee). Vers el 1700 va ser pintor de la cort i va desenvolupar la seva obra artística en el taller de l'emperador Kangxi i moltes de les seves pintures estan inspirades en els desitjos d'aquest emperador. Lamentablement, molts dels treballs de Leng han desaparegut arran de l'incendi provocat per les forces britàniques i franceses en ocupar Yuanmingyuan l'antic palau d'estiu dels emperadors xinesos, el 1860. Entre les seves obres es poden mencionar “Palau d'estiu de Jehol” i “Conills sota un arbre” (parasol)”, considerada una de les millors reproduccions d'aquests animals de la pintura dels Qing.

## Bibliografia

* “Words and Images: Chinese Poetry, Calligraphy, and Painting” d'Alfreda Murck,Wen Fong, Metropolitan Museum of Art (NovaYork). Princeton University Press, 1991,Pàgs. 334, 342, 345-346, 348 i 355.
* “Landscape Painting of Ancient China” de 耿明松 Pàgs.10 i127.
* ”China and Europe: Images and Influences in Sixteenth to Eighteenth Centuries” de Thomas H. C. Lee. The Chinese University of Hong Kong. 1991. ISBN 962-201- 465-8..Pàg 271, 276 i 347.
* ”A review of Creating the Kangxi Landscape: Bishu Shanzhuang and the Mediation of Qing Imperial Identity” de Stephen Hart Whiteman. (http://dissertationreviews.org/archives/2598)

## Referències

* ↑ Clunas, Craig. Chinese painting and its audiences. ISBN 978-0-691-17193-7.

## Enllaços externs

* http://arts.cultural-china.com/en/63Arts13896.html Arxivat 2013-05-13 a Wayback Machine.
* https://www.britishmuseum.org/explore/highlights/highlight_objects/asia/l/leng_mei,_portrait_of_a_lady,.aspx
* http://fineartamerica.com/featured/a-reading-lady-leng-mei-in-the-qing-dynasty.html
* http://www.chinadaily.com.cn/cndy/2011-02/01/content_11949818.htm
* http://www.npm.gov.tw/exh96/re-presenting/selection_en.html