OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Creu de terme de Montornès de Segarra

La Creu de terme de Montornès de Segarra és una obra de Montornès de Segarra (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu de factura senzilla sense cap pretensió escultòrica aparent, i que s'estructura a partir de sòcol, fust o pilar i la creu. El sòcol de la creu s'assenta damunt del terra, sense cap graonada, és monolític i molt erosionat, de secció octogonal. El fust és el clàssic vuitavat, aparentment monolític. La creu és de ciment i no correspon a la primitiva que probablement deuria ser de pedra i ben esculpida. Així doncs, hi ha un clar aprofitament d'estructures anteriors, tant pel que fa al sòcol com el fust o pilar; i la creu s'incorpora amb posterioritat gràcies a la Santa Missió entre el període comprès 1940 i 1950. La creu ha estat restaurada l'any 2003 tal com ens indica el treball incís que apareix en una cara de sòcol d'aquesta.

## Història

Moltes creus van ser aixecades entre els segles XVI - XVII, i s'emmarcarien en el context de l'època medieval dins la pràctica habitual de bastir monuments cruciformes que remunta als primers anys del cristianisme. Era utilitzada per presidir la vida dels cristians i es podia trobar a les entrades de les seves poblacions com a senyal de protecció. Moltes creus van ser enderrocades per la Guerra Civil. En el seu lloc, se'n van aixecar de noves, en el mateix indret amb motiu de la Santa Missió, aprofitant la seva part inferior o el fust de les primitives entre el període comprés entre el 1940 i 1955. Els pares Claretians del Cor de Maria van ser els encarregats del que entenem com a Santa Missió a l'actual comarca de la Segarra.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Montornès de Segarra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Els Masos de Millà

Els Masos de Millà és un llogaret del municipi d'Àger. Està situat a la capçalera del riu de Farfanya, al sector meridional del terme. a L'any 2018 tenia vuit habitants.
Situat molt a prop del caseriu dels Masos de Millà, en destaquen la capella de Sant Romà, del segle xviii, i una torre de guaita islàmica del segle x, reutilitzada pels cristians el segle xi.

## Referències

* ↑ «Àger». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Àger». IDESCAT. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Església de Sant Romà». Ajuntament d'Àger. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Els Masos de Millà». Ajuntament d'Àger. [Consulta: 6 gener 2020].
# Mutza

| Mutza senzilla | Mutza doble |
Una mutza —μούντζα en grec, AFI [ˈmud͡za]— o faskeloma —φασκέλωμα en grec, AFI [fasˈce̞lo̞ma]— és un gest insultant entre els grecs, a Grècia i a Xipre, que consisteix a obrir els cinc dits d'una o de les dues mans i presentar el palmell de la mà tot allargant el braç cap a la persona insultada.
Sovint s'acompanya amb expletius com "να" (na), "παρ'τα" (par'ta) o "όρσε" (órse), amb el significats com aquí, fes-te fotre, vés, respectivament. Es considera més insultant com més a prop es fa el gest de la cara de l'altra persona.
Una versió encara més ofensiva es fa amb les dues mans per a doblar l'efecte del gest, picant el palmell d'una mà contra el revés de l'altra, en direcció a la persona insultada.
Quan una persona grega vol mostrar el nombre 5 a una altra amb els dits de la mà, ja té cura de no mostrar el palmell cap a la persona receptora, ni d'obrir massa els dits, no fos cas que es prengués el gest per una mutza.

## Referències

* ↑ Vegeu al minut 0:26 d'aquest vídeo: Anunci d'Aegean Airlines .

## Bibliografia

* Phaedon Koukoules, "Life and culture of the Byzantines", addendum 5, 1986 (anglès)

## Enllaços externs

* El futbolista Dario Fernandez fa una mutza a l'arbitre
* Exemples de mutza en el cine grec
# Wences Ventura

Wences Ventura (Xàtiva, Costera, 25 d'abril de 1962), o Wenceslau Ventura i Climent, és un poeta i traductor valencià.
Llicenciat en filologia romànica per la Universitat de València, ha col·laborat en diferents revistes de literatura (entre d'altres Bavel i Ma d'obra) i ha escrit alguns assaigs i diferents texts entorn a la pintura, como ara els dedicats a Xisco Mensua, Julio Bosque, Guillermo Peyró Roggen i Mim Juncà. Ha firmat de vegades amb el pseudònim Eduard Vila-Albó i darrerament ha publicat també prosa poètica en castellà.

## Obres
### Poesia

* Vaixells a Copenhaguen (Septimomiau, València, 1981). Dipòsit Legal: V. 968-1981
* Sensòrium (Edicions de la Guerra, València, 1987). ISBN 84-404-0417-4
* Fatum (Edicions de la Guerra València, 1998). ISBN 84-88578-55-5

### Prosa poètica

* Casa de los Estudiantes de Asia (Leteradura, València, 2013). ISBN 978-84-940644-6-3

## Referències

* 1 2 «Ventura i Climent, Wenceslau». Institució de les Lletre Catalanes (ILC). Generalitat de Catalunya, 2014 [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ Juncà, Mim et al. «Corredor de veus». Universitat de Girona. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ WorldCat'Identities
* ↑ Marta Pessarrodona, Regne (poètic) de València. La Vanguardia, 26 de juliol del 1988.
* ↑ Gaudir l'entorn. X. R. Trigo, Revista El Temps, número 199, 11 d'abril del 1988.
* ↑ El mapa impossible. Josep Lluís Roda Balaguer, revista Caràcters, número 5. Universitat de València, octubre del 1998.
* ↑ Llibre de viatges. Joan Pujalt, Posdata, diari Levante - EMV, 14 maig del 1999.
* ↑ El neguit cosmopolita de Wenceslau Ventura. Antoni Albalat Salanova, revista Lletres Valencianes, número 1. València, 2000.
* ↑ Morfina Estatal. Rafa Martínez, diari Levante-EMV, Suplement Posdata. 23 de maig del 2014.
# Alcohujate

Alcohujate és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. És proper als municipis Cañaveruelas, Alcocer i La Isabela.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Emiliano Navajo Escribano | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Antonio Vaquero Rodríguez | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Busquets

«Busquets» té aquests significats:
* Biografies:
** Ambrosi Maria Busquets Creixell (Torroella de Montgrí, 1903- 1936), monjo benet del Monestir de Montserrat
** Ana María Busquets Nel·lo
** Anton Busquets i Punset (Sant Hilari Sacalm, 1876 – Calders, 1934), poeta i escriptor en llengua catalana
** Carles Busquets i Barroso (Badia del Vallès, 1967), futbolista català que jugava de porter
** Esteve Busquets i Molas (Roda de Ter, 1908 - Barcelona, 1991), periodista i escriptor català
** Eusebi Busquets i Conill (Barcelona, 1875 - 1962), tallista i dibuixant de planols de mobiliari
** Feliu Vilarrúbias i Busquets (Sabadell, 1812 - 1884), advocat i alcalde de Sabadell
** Francesc Busquets, diversos personatges
** Guillem Busquets i Vautravers (1877-1955), arquitecte català
** Jaume Busquets i Mollera (Girona, 1904 - Barcelona, 1968), escultor i pintor català
** Joan Busquets, diversos personatges
** Joaquim Busquets Gruart (Sabadell, 1930 - 2011), pintor català
** Jordi Busquets, diversos personatges
** Josep Maria Busquets i Fontgibell (Montbrió del Camp, Baix Camp, 1939), pilot de motociclisme català
** Josep Maria Busquets i Galera (Manresa, ?), promotor cultural català que ha destacat en el món de la música
** Josep Busquets, diversos personatges.
** Juli Busquets i Bragulat (Barcelona, 1932 - 2001), militar, polític i professor universitari espanyol
** Llorenç Busquets i Ventura (Girona, 1891 – Mèxic, 1966), comptable i polític català
** Lluís Busquets, diversos personatges.
** Marçal Busquets i Torroja (Reus, 1832 - Barcelona, 1872), dramaturg i traductor català, germà de Modest Busquets
** Maria Pilar Busquets i Medan (Les, 1937), política aranesa.
** Milena Busquets (Barcelona, 1972), escriptora catalana en castellà.
** Modest Busquets i Torroja (Reus, 1831 - Barcelona, 1880), dramaturg, germà de Marçal Busquets.
** Pere Busquets i Mensa (Barcelona, 1938 - 2001), violoncel·lista català.
** Ramon Busquets (Reus 1772 - Cocabambilla, Perú, 1864), missioner franciscà.
** Salvador Busquets i Vila (Salvador, Brasil, 1958), director de Caritas Diocesana de Barcelona des del juliol de 2014.
** Sergi Busquets i Burgos (Sabadell, 1988), futbolista català.
* Organitzacions:
** Fundació Busquets, centre residencial d'acció educativa de Terrassa (Vallès Occidental)
** Fundació Busquets de Sant Vicenç de Paül, entitat vinculada a les Filles de la Caritat, amb seu a Terrassa (Vallès Occidental)
* Toponímia:
** Can Busquets, diversos indrets
** Molí d'en Busquets, molí del municipi de Castellar del Vallès
** Torre Busquets, monument al municipi de Caldes d'Estrac (el Maresme)
Viccionari
# Bisbe auxiliar

Un bisbe auxiliar, en l'Església catòlica, és un bisbe addicional assignat a una diòcesi perquè el bisbe diocesà no dona l'abast per administrar la diòcesi sovint per la seva extensió. El codi de Dret Canònic exigeix que el bisbe diocesà nomeni al bisbe auxiliar com a vicari general o episcopal de la diòcesi.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia catòlica - Bisbe Auxiliar
# Els Masos (desambiguació)

«Els Masos» té aquests significats:
* els Masos, municipi al Conflent
* els Masos (Foixà), entitat de població al municipi de Foixà
* els Masos (Ventalló), entitat de població al municipi de Ventalló
* Els Masos (Vallmanya)
* els Masos de l'Albiol,
* els Masos de Baiarri,
* els Masos de la Coma,
* els Masos de Llimiana,
* els Masos de Millà, entitat de població al municipi d'Àger
* els Masos de Pals, entitat de població al municipi de Pals
* els Masos de Sant Martí, entitat de població al municipi d'Isona i Conca Dellà
* els Masos de Tamúrcia, entitat de població al municipi de Tremp
* els Masos de Torroella, entitat de població al municipi de Torroella de Fluvià
* els Masos de Vespella, entitat de població al municipi de Vespella de Gaià
* Residencial dels Masos, entitat de població al municipi de Pals
# Voilemont

Voilemont és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 46 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Voilemont era de 46 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 22 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família i 1 estava desocupat. Tots els 22 habitatges eren cases. Dels 21 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Voilemont el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 19 eren actives i 8 eren inactives. Les 19 persones actives estaven ocupades(9 homes i 10 dones).. De les 8 persones inactives 4 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Voilemont hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Voilemont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Voilemont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Agrache

Agrache és la denominació colonial d'una regió del Sàhara on es van descobrir el 1960 mines de ferro. Avui sota administració marroquina.

## Descoberta

Les investigacions geològiques espanyoles també van indicar la presència de titani, vanadi, zinc, urani, coure, or, gas natural, magnetita i ferro. Les reserves de mineral de ferro s'estimaven en 70 milions de tones
Els dipòsits de Sàhara són una continuació dels dipòsits a Zouerate, Mauritània, que foren explotats originalment pels francesos. S'han trobat reserves de ferro amb un valor d'assaig del 65 per cent als dipòsits d'Agrache a l'Oed el Dahab del Sàhara Occidental. La possibilitat d'aconseguir l'accés a aquestes reserves va ser un motiu fort darrere de les reclamacions de Mauritània sobre el territori de l'Oed el Dahab, ja que les fonts properes d'extracció, al ritme actual d'extracció, s'esgotaran aviat. Entre els interessos estrangers que van donar suport al Marroc i Mauritània i que es van oferir a finançar el desenvolupament d'aquesta mina al Sàhara Occidental, hi havia l'Aràbia Saudita, que va concedir 50 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ «The Struggle for de Western Sahara. Part 1. Prelude. número 37 (ISSN: 0161-0724)» (pdf) (en anglès) p. 11. American Universities Field Staff, 1981. [Consulta: 12 gener 2020].
# Busquístar

Busquístar és un municipi andalús situat en la part central de la Alpujarra (província de Granada).
Limita amb els municipis de Pórtugos, Trevélez, Juviles, Cástaras, Almegíjar i La Taha. Està situat a la vora del riu Trevélez.
# Beowulf (pel·lícula)

Beowulf (pel·lícula) és el nom de les següents obres:
* Aquest article tracta sobre les pel·lícules de Beowulf. Vegeu-ne altres significats a «Beowulf (desambiguació)».
La pel·lícula de Beowulf té les següents versions:
* Beowulf (pel·lícula de 1999)
* Beowulf (pel·lícula de 2007)
# Cuminaldehid

El cuminaldehid (4-isopropilbenzaldehid) és un compost orgànic natural amb la fórmula molecular C$_{10}$H₁₂O. És un benzaldehid amb un grup isopropil substituït en la posició 4.
El cuminaldehid és un component dels olis essencials d'eucaliptus, mirra, cassia, comí i altres. Té una olor agradable i contribueix a l'aroma d'aquests olis. S'utilitza comercialment en perfums i altres cosmètics.
S'ha demostrat que el cuminaldehid, com a molècula petita, inhibeix la fibril·lació de l'alfa-sinucleïna, que, si s'agrega, forma fibrils insolubles en condicions patològiques caracteritzades per cossos de Lewy, com la malaltia de Parkinson, una demència amb cossos de Lewy ] i atrofia de diversos sistemes.
El cuminaldehid es pot preparar sintèticament mitjançant la reducció del clorur de 4-isopropilbenzoïl o per la formilació del cumè.

## Referències

* ↑ Morshedi, Dina; Aliakbari, Farhang; Tayaranian-Marvian, Amir; Fassihi, Afshin; Pan-Montojo, Francisco; Pérez-Sánchez, Horacio «Cuminaldehyde as the Major Component of Cuminum cyminum, a Natural Aldehyde with Inhibitory Effect on Alpha-Synuclein Fibrillation and Cytotoxicity». Journal of Food Science, 80, 10, 01-10-2015, pàg. H2336–H2345. DOI: 10.1111/1750-3841.13016.
* ↑ Arima, Kunimasa; Uéda, Kenji; Sunohara, Nobuhiko; Hirai, Shigeo; Izumiyama, Yoko; Tonozuka-Uehara, Haruko; Kawai, Mitsuru «Immunoelectron-microscopic demonstration of NACP/α-synuclein-epitopes on the filamentous component of Lewy bodies in Parkinson's disease and in dementia with Lewy bodies». Brain Research, 808, 1, 01-10-1998, pàg. 93–100. DOI: 10.1016/S0006-8993(98)00734-3.
* ↑ Arima, K.; Uéda, Kenji; Sunohara, Nobuhiko; Arakawa, Kenji; Hirai, Shigeo; Nakamura, Minako; Tonozuka-Uehara, Haruko; Kawai, Mitsuru «NACP/α-synuclein immunoreactivity in fibrillary components of neuronal and oligodendroglial cytoplasmic inclusions in the pontine nuclei in multiple system atrophy». Acta Neuropathologica, 96, 5, 01-11-1998, pàg. 439–444. DOI: 10.1007/s004010050917.
# Els Masos de Baix

Els Masos de Baix és una obra de Falset (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format per dos edificis de planta baixa i pis, molt propers entre si. Són coneguts com el mas del Ximet i el de ca l'Amdreu. El conjunt és condicionat amb marges, bancals i dues basses de cabuda desigual. Ambdues edificacions tenen annexes per a tancar-hi bestiar.

## Història

Es desconeix l'origen de les construccions però com altres masos del Priorat es degueren construir o engrandir cap al segle xviii. Eren habitatsregularment per masovers fins al segle xix. Després s'habitaben només en època de collita i durant la Guerra Civil també es van usar d'una forma continuada.

## Referències

* 1 2 «Els Masos de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Goriatxi Kliutx

Goriatxi Kliutx - Горячий Ключ (rus) - és una ciutat del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al vessant septentrional del Gran Caucas, a la vora del riu Psékups, afluent per l'esquerra del Kuban. És a 45 km al sud de Krasnodar, la capital del territori. La ciutat més propera és Adigueisk, a la República d'Adiguèsia, uns 30 km al nord-est.

## Demografia

La majoria de la població és d'ètnia russa (85,1%), amb una important minoria armènia (7,5%).

## Història

Fins a la segona meitat del segle xix a l'emplaçament de la ciutat hi havia el poblat adiguéde Psifab (Псыфаб), que en adigué vol dir «aigua calenta». Durant la dècada del 1860, tanmateix, la regió fou escenari de les operacions militars de la Guerra del Caucas, que provocà l'expulsió a l'Imperi Otomà de la població nativa.
La ciutat fou fundada com a balneari (un dels primers del Caucas) el 1864. Aquell any s'hi construí l'hospital militar, els banys i un parc. Entre el 1924 i el 1963 fou cap del raió de Gioriatxi Kliutx. El 1930 va rebre l'estatus d'assentament de tipus urbà. El 1942 va ser ocupada per les tropes de l'Alemanya Nazi, i el 23 de gener del 1943 fou alliberada per l'Exèrcit Roig. El 1965 rebé l'estatus de ciutat. El 1975 se subordinà directament a l'administració del krai de Krasnodar.

## Economia i transport

La ciutat viu bàsicament dels centres de salut, té poca indústria. Hi ha diversos sanatoris que accepten interns i consultes externes. S'utilitzen sis tipus d'aigües extretes de les disset deus dels envoltants. A Goriatxi Kliutx també hi ha companyies de fabricació de mobles, fustes i d'extracció de petroli.
Per la ciutat passa la carretera federal M4 Don Moscou-Novorossiïsk. Té una estació de tren amb trens que van a Krasnodar i a Tuapsé.

## Galeria d'imatges

* Roca de Petuixok en el curs del Psékups.
* Monument als 50 anys de l'explotació de les aigües mineralitzades de Goriatxi Kliutx.
* Ermita Iverski
* Cenotafi a l'aristòcrata bjedug Japatx Lakxuk, que realitzà el Hajj, inscripció del 1717.
# Mètode Bridgman–Stockbarger

El mètode Bridgman–Stockbarger, o tècnica Bridgman–Stockbarger, rep el nom del físic de Harvard Percy Williams Bridgman (1882–1961) i del físic del MIT Donald C. Stockbarger (1895–1952). El mètode inclou dues tècniques similars però diferents que s'utilitzen principalment per al cultiu de boules (lingots monocristal·lins), però que també es poden utilitzar per solidificar lingots policristalins.
Els mètodes impliquen escalfar material policristalí per sobre del seu punt de fusió i refredar-lo lentament des d'un extrem del seu recipient, on es troba un cristall de llavors. Sobre la llavor creix un únic cristall de la mateixa orientació cristal·logràfica que el material de la llavor i es forma progressivament al llarg del recipient. El procés es pot dur a terme en una orientació horitzontal o vertical, i normalment implica un gresol/ampolla giratori per agitar la massa fosa.
El mètode Bridgman és una manera popular de produir certs cristalls semiconductors com l'arseniur de gal·li, per al qual el mètode Czochralski és més difícil. El procés pot produir de manera fiable lingots d'un sol cristall, però no necessàriament produeix propietats uniformes a través del cristall.
La diferència entre la tècnica Bridgman i la tècnica Stockbarger és subtil: mentre que ambdós mètodes utilitzen un gradient de temperatura i un gresol mòbil, la tècnica Bridgman utilitza el gradient relativament incontrolat produït a la sortida del forn; la tècnica Stockbarger introdueix un deflector, o prestatge, que separa dos forns acoblats amb temperatures per sobre i per sota del punt de congelació. La modificació de Stockbarger de la tècnica Bridgman permet un millor control sobre el gradient de temperatura a la interfície de fusió/cristall.
Quan els cristalls de llavors no s'utilitzen com s'ha descrit anteriorment, els lingots policristalins es poden produir a partir d'una matèria primera que consisteix en varetes, trossos o qualsevol peça de forma irregular una vegada que es fonen i es deixen tornar a solidificar. La microestructura resultant dels lingots així obtinguts són característiques dels metalls i aliatges solidificats direccionalment amb els seus grans alineats.

## Referències

* ↑ Hans J. Scheel. Crystal Growth Technology: Semiconductors and Dielectrics (en anglès). John Wiley & Sons, 25 October 2010, p. 177–178. ISBN 978-3-527-32593-1.
* ↑ Bridgman, Percy W. Proceedings of the American Academy of Arts and Sciences, 60, 6, 1925, pàg. 305–383. DOI: 10.2307/25130058. JSTOR: 25130058.
* ↑ Stockbarger, Donald C. Review of Scientific Instruments, 7, 3, 1936, pàg. 133–136. Bibcode: 1936RScI....7..133S. DOI: 10.1063/1.1752094.
* ↑ Montgomery, Matthew; Blockburger, Clark «18 x 36 x 1.5 inch sapphire panels for visible and infrared windows». Proc. SPIE, vol. 10179 101790N-1, Window and Dome Technologies and Materials XV, 2017, pàg. 101790N. Bibcode: 2017SPIE10179E..0NM. DOI: 10.1117/12.2269465.