OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peter Francis Stevens

Peter Francis Stevens nascut el 1944, és un botànic britànic que treballa als Estats Units. Va treballar com a investigador en el Jardí Botànic de Missouri i com a professor de Biologia a la Universitat de Missouri - Saint Louis. És un dels membres del «grup per a la filogènia de les angiospermes» (en anglès: Angiosperm Phylogeny Group, APG) que creà els sistemes de classificació de plantes coneguts com a APG I, APG II i APG III. Stevens manté un lloc web, anomenat Angiosperm Phylogeny Website, que opera des del 2001 i posa al dia la recerca sobre filogènesi de les plantes amb flors (angiospermes).

## Algunes publicacions
### Llibres

* -------, scott w. Brim. 1978. Generic limits in the tribe Cladothamneae (Ericaceae), and its position in the Rhododendroideae. Ed. Arnold Arboretum, Harvard University
* 1994. The development of biological systematics: Antoine-Laurent de Jussieu, nature, and the natural system. Ed. Columbia University Press. 616 pp. ISBN 0231064403
* ferdinand von Mueller, peter francis Stevens. 1997. The scientific savant in nineteenth century Australia. Volumen 11, Nº 3 de Historical records of Australian science. Ed. Australian Academy of Science. 174 pp.

## Algunes espècies descrites per Peter F. Stevens

Stevens ha descrit més de 200 tàxons.

### família Clusiaceae

* Bonnetia ahogadoi (Steyerm.) A.L.Weitzman & P.F.Stevens
* Bonnetia fasciculata P.F.Stevens & A.L.Weitzman
* Bonnetia rubicunda (Sastre) A.L.Weitzman & P.F.Stevens
* Calophyllum acutiputamen P.F.Stevens
* Calophyllum aerarium P.F.Stevens
* Calophyllum alboramulum P.F.Stevens
* Calophyllum andersonii P.F.Stevens

### família Ericaceae

* Agapetes prostrata P.F.Stevens
* Agapetes rubropedicellata P.F.Stevens
* Agapetes shungolensis P.F.Stevens
* Agapetes sleumeriana P.F.Stevens
* Dimorphanthera albida P.F.Stevens
* Dimorphanthera amplifolia (F.Muell.) P.F.Stevens
* Dimorphanthera angiliensis P.F.Stevens

### família Flacourtiaceae

* Ryparosa porcata P.F.Stevens

### família Lomandraceae

* gènere Romnalda P.F.Stevens
* Romnalda papuana (Lauterb.) P.F.Stevens

### família Meliaceae

* Chisocheton gliroides P.F.Stevens
* Chisocheton montanus P.F.Stevens

### família Myrsinaceae

* Tapeinosperma alatum D.E.Holland & P.F.Stevens

### família Thymelaeaceae

* Phaleria longituba P.F.Stevens
* Phaleria okapensis P.F.Stevens

### família Violaceae

* Rinorea belalongii P.F.Stevens
* Rinorea cinerea (King) Jarvie & P.F.Stevens

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ «Stevens, Peter Francis» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 29 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Página personal de Peter F. Stevens a Angiosperm Phylogeny Website
# Paul Grégoire

Paul Grégoire, OC (Montreal, 24 d'octubre de 1911 – 30 d'octubre de 1993) va ser un cardenal catòlic quebequès. Va ser l'arquebisbe de Montreal entre 1968 i 1990, sent elevat al Col·legi Cardenalici el 1988.

## Biografia

Paul Grégoire va néixer a Viauville, Montreal, fill de J. Albert Grégoire i Marie Lavoie, però es van mudar a Verdun poc després del seu naixement. Va tenir dos germans més petits; però a més els seus pares adoptaren nou dels seus cosins.
Estudià al Seminari Menor de St. Thérèse in Blainville entre 1925 i 1933, i després al Seminari Major de Montreal entre 1933 i 1937, on va obtenir la llicenciatura en teologia. Va ser ordenat prevere el 22 de maig de 1937, ensenyant després a St. Thérèse fins a 1939. posteriorment esdevindria director de St. Thérèse.
Entre 1939 i 1942 amplià estudis a la Universitat de Montreal, on va obtenir el doctorat en filosofia i història, es llicencià en lletres i es diplomà en pedagogia.
El 1950 va ser nomenat capellà dels estudiants de la Universitat de Montreal, càrrec que conservaria fins al 1961.

### Bisbe

El 26 d'octubre de 1961 el Papa Joan XXIII el nomenà bisbe auxiliar de Montreal, amb el títol de bisbe in partibus de Curubis. Va rebre la consagració episcopal de mans del cardenal Paul-Émile Léger el 27 de desembre següent, amb els bisbes Émilien Frenette i Percival Caza com a co-consagradors.
Ocupà en diverses ocasions el càrrec de vicari general cada vegada que el cardenal Léger assistia a les sessions del Concili Vaticà II a Roma. El mateix Grégoire va ser Pare Conciliar a la Quarta Sessió del Concili, celebrada entre setembre i desembre de 1965.
L'11 de desembre de 1967 esdevingué administrador apostòlic ad nutum Sanctae Sedis i, el 20 d'abril de 1968, després del retir del cardenal Léger, el Papa Pau VI el nomenà Arquebisbe de Montreal. A partir d'aquell moment es dedicà a posar en pràctica les reformes conciliars. En particular, es dedicà a l'estructura de la cúria diocesana.
El 17 de desembre de 1979 va ser fet Oficial de l'orde del Canadà, pel seu esperit ecumènic i per la seva tasca social, especialment amb els necessitats. Va ser investit el 16 d'abril de 1980.
El 28 de juny de 1988 Joan Pau II el creà cardenal amb el títol de Cardenal prevere de Nostra Signora del Santissimo Sacramento e Santi Martiri Canadesi. Es retirà el 17 de març de 1990, amb 78 anys, sent succeït pel seu bisbe auxiliar, Jean-Claude Turcotte.
Va morir a Montreal el 30 d'octubre de 1993 a causa d'un tumor a l'estómac. Està enterrat a la catedral de Montreal.

## Honors

    Oficial de l'orde del Canadà – 17 de desembre de 1979

## Notes

* ↑ (anglès)Sito web del Governatore Generale del Canada: dettaglio decorato.

## Enllaços externs

* Paul Grégoire a Catholic-Hierarchy.org (anglès)
* La biografia de Paul Grégoire a la pàgina de la diocesi de Montreal Arxivat 2010-12-14 a Wayback Machine. (francès)
* Biografia a la pàgina "Cardenals" de Salvador Miranda (anglès)
# Paul Gubbins

Paul Gubbins (8 de novembre de 1949, Southport, Anglaterra, 6 de juliol de 2016) va ser un periodista, escriptor i esperantista britànic, membre de l'Acadèmia d'Esperanto.

## Biografia

Paul Gubbins va estudiar idiomes a la Universitat de Manchester i a la Universitat de Queen's, Canadà, on el 1978 es va doctorar en literatura alemanya. Va treballar professionalment com a periodista i com a professor universitari de llengües al nord-oest d'Anglaterra.
El 1984 va aprendre la llengua auxiliar internacional esperanto i el 1986 va començar a escriure articles per a la revista international Monato. Posteriorment en seria co-editor i responsable de les seccions de política (des de 1993) i vida moderna (des de 1992). El gener de 2011 es va convertir en redactor en cap d'aquesta publicació. D'altra banda, des de l'any 2001 va ser editor de La Brita Esperantisto i des del maig de 2013 va ser president de l'Associació d'Esperanto de la Gran Bretanya. En 2007 va ser escollit membre de l'Acadèmia de l'Esperanto, reescollit el 2016 per un període de nou anys.

## Obres

Com a autor, va destacar per les seves obres de teatre, tant en esperanto com en anglès. Va guanyar nombrosos premis literaris.
* Kunvojaĝu!
* Subtekstede
* Esperanto – Pasporto al la tuta mondo
* Konto de l' vivo
* Heksakloro unu komo
* La Verda Ranaro prezentas
* Zam- Zam- Zamenhof
* Finsezone
* Amikaro
* Laddies i Generalmen
* Westminster Blues
* Star in a Night Sky. Antologia en anglès de la literatura en esperanto (400 pàg).
* La aventuroj de Ŝerloko Holmso (co-traductor)

## Referències

* 1 2 Owen, Tim. «Forpasis Paul Gubbins, la ĉefredaktoro de Monato» (en esperanto). Libera Folio, 12-08-2016. Arxivat de l'original el 2016-12-12. [Consulta: 24 setembre 2016].
* 1 2 «Forpasis Paul Gubbins» (en esperanto). La Balta Ondo, 09-08-2016. [Consulta: 24 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Omaĝo al Paŭlo Gubbins per Yevgeniya Amis. Esperantic Studies Foundation, 17 d'agost de 2016
# Paul Guignard

Paul Guignard (Ainay-le-Château, 10 de maig de 1876 - París, 15 de febrer de 1965) va ser un ciclista francès, professional des del 1894 fins al 1914 i després el 1921 amb 45 anys. Es va especialitzar en el mig fons, en què va aconseguir un Campionat del Món i quatre Campionats d'Europa.

## Palmarès

* 1894
** 1r a la París-Besançon
* 1895
** 1r a la París-Besançon
* 1898
** 1r al Gran Premi d'Alger de velocitat
** 1r al Gran Premi de Roanne
* 1903
** 1r a la Gran Premi de París de mig fons
* 1905
** Campió d'Europa de mig fons
** Campió de França de Mig fons
** 1r al Gran Premi d'Anvers de mig fons
* 1906
** Campió d'Europa de mig fons
** 1r al Gran Premi de Berlín de mig fons
** 1r al Gran Premi de Dresden de mig fons
** 1r a la Roue d'Or de Berlín de mig fons
** 1r a la Corona d'Or de Colònia de mig fons
* 1907
** 1r al Gran Premi de Berlín de mig fons
** 1r a la Roue d'Or de Berlín de mig fons
* 1908
** 1r al Gran Premi de Berlín de mig fons
** 1r al Gran Premi d'Europa de mig fons
** 1r al Premi de Germania de mig fons
** 1r al Gran Premi de Hannover de mig fons
** 1r al Gran Premi de Saxe de mig fons
** 1r a la Roue d'Or de Múnic de mig fons
** 1r a la Roue d'Or de Stegitz de mig fons
* 1909
** Campió d'Europa de mig fons
** 1r al Gran Premi de Leipzig de mig fons
** 1r al Gran Premi de Buffalo de mig fons
** 1r a la Roue d'Or de Berlín de mig fons
* 1910
** 1r al Gran Premi de Leipzig de mig fons
* 1911
** 1r al Critèrium Internacional de mig fons de París
** 1r al Gran Premi d'Anvers de mig fons
** 1r al Gran Premi de Boulogne de mig fons
** 1r a la Roue d'Or de Buffalo de mig fons
** 1r al Premi Albert Champion de mig fons a París
** 1r al Premi Hugh McLean de mig fons a París
** 1r al Premi Auguste Stéphane de mig fons a París
** 1r al Premi Charles Terront de mig fons a París
* 1912
** Campió d'Europa de mig fons
** Campió de França de Mig fons
* 1913
** Campió del Món de Mig fons
** Campió de França de Mig fons
** 1r al Critèrium Internacional de mig fons de París
** 1r a la Roue d'Or de Berlín de mig fons
** 1r a la Roue d'Or de Brussel·les de mig fons
** 1r al Premi Jimmy Michaël de mig fons a París
** 1r al Premi Albert Champion de mig fons a París
** 1r al Premi Charles Miller de mig fons a París
* 1914
** Campió de França de Mig fons
** 1r al Gran Premi de la Indústria del diamant d'Anvers de mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2014-02-28 a Wayback Machine.
# Pedaç

«Pedaç» té aquests significats:
* Pedaç (informàtica). Modificació duta a terme en un programa informàtic per tal de substituir una part del codi per d'eliminar errors en la seva programació, fer canvis, o afegir millores.
* Pedaç ocular.
* Pedaç de tambor, material que envolta el tambor per la part de dalt i en colpejar crea un so, causat per la vibració d'aquest.
* Pedaç (tela)
* Pedaç (peix): (Bothus podas podas) peix autòcton de la Mediterrània
Viccionari
# Pla del Bon Aire – el Garrot

Pla del Bon Aire – el Garrot (de vegades anomenat també Pla del Garrot o, simplement, Pla del Bon Aire residencial) és una urbanització de Terrassa, aproximadament a un quilòmetre al nord del nucli urbà, què perteneix al districte 5 o del Nord-oest. Limitada pel terme municipal de Matadepera al nord, els plans de Can Roca al sud, la riera de les Arenes a l'est i la de Can Bogunyà a l'oest, està situada a la confluència entre la carretera de Matadepera (BV-1275) i la de Talamanca (BV-1221) i els camins de Can Carbonell i Can Pi, que en conformen els eixos principals. Està situada en terrenys del Parc Agroforestal de Terrassa.
Segons el cens del 2021, hi residien 127 persones en una extensió de 0,33 km². De tots els barris referenciats al cens (ja que d'alguns com Vista Alegre, la Font de l'Espardenyera o els Caus – els Pinetons no en consten els habitants), aquest és el menys poblat.
El nom d'aquest barri disseminat, separat de la trama urbana de la ciutat, prové de la seva situació geogràfica, al pla del Garrot, que és com s'ha anomenat tradicionalment. L'afegitó del Pla del Bon Aire es refereix a la denominació de tot aquest sector del nord de la ciutat, que ha donat nom també al polígon d'habitatges situat més al sud, el qual en realitat està situat geogràficament al pla de Can Roca.
Aquest nucli es troba migpartit per la carretera de Matadepera i el naixement del torrent de Vallparadís i té una xarxa viària molt limitada, de vegades sense asfaltar i tot. Es tracta d'una antiga àrea rural, amb alguns masos encara presents (Ca l'Escaiol, Can Pi, Cal Torredemer). A la part oriental, al carrer de Jacint Badiella, s'hi aixeca la capella de Sant Jaume del Pla del Bon Aire, que depèn de la parròquia de Sant Pau, al barri de Sant Pere Nord. Vora l'església hi ha les instal·lacions esportives del Club Egara, que inclouen camps d'hoquei sobre herba, pistes de tennis i pàdel, la secció d'hípica, una piscina, etc.

## Referències

* ↑ «Ajuntament de Terrassa – Anuari estadístic 2021». [Consulta: 14 gener 2022].
# Pla del Castell (l'Estany)

El Pla del Castell és un antic pla agrícola transformat en jardí residencial del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
Està situat al costat nord de la masia del Castell, en el sector nord-occidental del terme de l'Estany. És el lloc on conflueixen la Serra del Castell i la Carena del Castell, molt a prop del termenal amb Santa Maria d'Oló, en terres del poble rural de Sant Feliuet de Terrassola.
# Pere del Friül

Pere (? - 756) va ser un duc llombard, duc del Friül des 750 o 751 a 756. Hi ha molt poca informació sobre ell. Pau el Diaca, en la seva Historia Langobardorum, es refereix únicament al fet que es va convertir en un duc quan parla de la valentia del seu pare Muniquis durant la gran i desafortunada batalla dels llombards de Friül, dirigida pel duc Ferdulf, contra els eslaus. Era germà d'Orsó (Ursus), duc de Ceneda, i es va convertir en duc, just després de la renúncia d'Anselm, vers l'any 750 o 751, aprovat per Astolf el rei d'Itàlia. Hauria governat fins vers el 774, quan segons fonts franques fou deposat per Carlemany després del setge de Pavia, però altres fonts fan duc al seu successor Hrodgaud ja abans d'aquesta data.

## Bibliografia

* Pau el Diaca, Historia Langobardorum.
# Pejë

Pejë o Peć (en albanès: Pejë; en serbi: Пећ o Peć) és una ciutat i municipi al nord-oest de Kosovo, i el centre administratiu del districte homònim. El governador de la ciutat és Onur Deqani.
El nom serbi de la ciutat és Peć (Пећ); forma definitiva el nom albanès i el serbi Peja, que és Pejë indefinit. Altres noms de la ciutat inclouen el Pescium Llatina i Siparantum, el grec Episkion (Επισκιον), el ايپك turc otomà (İpek), el Petcha eslava, i la forma anteriorment utilitzada, Pentza. En els documents medievals Ragusa, el nom serbi de la ciutat (Peć, lit. "forn") es tradueix de vegades com Forno, la qual cosa significa forn en italià.
En l'idioma serbi Peć significa forn o cova i el seu nom està probablement relacionada amb les coves properes en el Canó de Rugova, que va servir com a cèl·lules d'ermitans dels monjos ortodoxos. El Patriarcat de Pech és un monestir exemple d'això.
El municipi cobreix una àrea de 602 km² (232 milles quadrades). Es divideix en 28 comunitats territorials. A partir de 2009, tot el municipi té una població d'aproximadament 170.000 habitants, dels quals aprox. 82.300 viuen a la ciutat de Peć.
# Pestxanka (Valuiki)

* Per a altres significats, vegeu «Pestxanka».
Pestxanka - Песчанка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# Pet

«Pet» té aquests significats:
* Fisiologia: Pet (flatulència), gas expulsat per l'anus fent soroll (si no sona és una llufa)
* Gastronomia: Pet de monja, una galeta tradicional catalana
* Informàtica: Personal Electronic Transactor o Commodore PET, un antic ordinador
* Idiomes: PET o Cambridge English: Preliminary, un examen internacional d'anglès
* Materials: PET o PoliEtilè Tereftalat, un material termoplàstic
* Micologia: Pet de llop, un bolet poc apreciat en la cuina
* Música:
** Els Pets, un grup de pop català
** Pet Shop Boys, un grup de synthpop britànic
* Radiologia: PET o Tomografia per Emissió de Positrons, un tipus d'imatge mèdica
* Pet (cognom), cognom romà
* Publi Eli Pet (cònsol 337 aC), cònsol el 337 aC
* Publi Eli Pet (edil 296 aC) (Publius Aelius Paetus), edil plebeu el 296 aC
* Gai Eli Pet, cònsol el 286 aC
* Quint Eli Pet (pontífex), Pontífex el 216 aC
* Publi Eli Pet (cònsol 201 aC), cònsol el 201 aC
* Sext Eli Pet, cònsol el 198 aC
* Quint Eli Pet (cònsol), cònsol el 167 aC
* Sext Articuleu Pet, cònsol el 101
* Publi Autroni Pet (cònsol electe), cònsol el 65 aC
* Publi Autroni Pet (cònsol sufecte), cònsol sufecte el 33 aC
* Luci Autroni Pet, procònsol a Àfrica vers el 30 aC
* Gai Cesenni Pet o Gai Cesoni Pet, cònsol l'any 61
* Luci Castrini Pet, magistrat local romà
* Luci Papiri Pet, filòsof amic de Ciceró
Viccionari
# Pirosomàtids

Els pirosomàtids (Pyrosomatidae) són una família de tunicats de la classe dels taliacis, l'única de l'ordre Pyrosomatida.

## Característiques

Son colonials; cada membre de la colònia mesura uns pocs mil·límetres, té el cos comprimit lateralment i acabat en dos sifons oposats, un bucal orientat cap a l'exterior i un d'atrial orientat cap a l'interior de la colònia. Alguns tenen òrgans bioluminescents formats per bacteris simbionts. A les costes catalanes és ben coneguda l'espècie Pyrosoma atlanticum.

## Taxonomia

La família Pyrosomatidae inclou dues subfamílies, amb tres gèneres i vuit espècies:
* Subfamília Pyrosomatinae Lahille, 1888
** Gènere Pyrosoma Péron, 1804
** Gènere Pyrosomella van Soest, 1979
* Subfamília Pyrostremmatinae van Soest, 1979
** Gènere Pyrostremma Garstang, 1929

## Referències

* ↑ Altaba, C. R., 1991. Invertebrats no artròpodes. Història Natural dels Països Catalans, 8. Fundació Enciclopèdia Catalana, Barcelona.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Pyrosomatidae Lahille, 1888». [Consulta: 14 desembre 2020].
# Plastic Ono Band

Plastic Ono Band va ser un efímer grup musical de components variables articulat al voltant de John Lennon i Yoko Ono. Va estar en activitat durant l'any 1969. Entre els músics coneguts que hi van participar hi ha Eric Clapton, George Harrison, Ringo Starr, Keith Moon, Nicky Hopkins o Billy Preston.

## Referències

* ↑ «Yoko Ono | Biography, Art, & Facts» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2021].
# Plastische merzzeichnung

Plastische merzzeichnung és un obra de Kurt Schwitters de 1931. Forma part de la col·lecció de l'Institut Valencià d'Art Modern.
Està realitzada seguint l'estil l'art Merz, on tota l'obra està feta de materials reciclats. A més, aquest canvi de textures i l'ús de materials diferents crea una composició de contrast. D'aquesta manera, va crear una obra de la qual s'ha de prescindir de l'objectivitat per a poder analitzar-la d'una manera més subjectiva. També, cal destacar l'equilibri que existeix entre la forma i el color dels mateixos materials de rebuig. La idea d'aquesta creació és crear una espècie de salts visuals en una superfície que no és llisa, en els quals d'un costat de l'obra, la visió salta seguidament a l'altra textura a través de la tècnica assemblatge.

## Referències

* ↑ Moderno, Instituto Valenciano de Arte. La colección del IVAM: Institut Valencià d'Art Modern. Generalitat Valenciana, Conselleria de Cultura i Educació, 2001, p. 132-134. ISBN 978-84-482-2792-0.
* ↑ Institut Valencià dÁrt Modern. 50 obras maesstras de la Colección del IVAM : 1900-1950. València: Institut Valencià dÁrt Modern, 2019. ISBN 978-84-482-6416-1.
# Piula daurada

La piula daurada (Tmetothylacus tenellus) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae) i única espècie del gènere Tmetothylacus Cabanis, 1879.

## Hàbitat i distribució

Habita camps oberts amb arbusts i arbres petits, des de l'extrem est de Sudan del Sud, sud i est d'Etiòpia i Somàlia cap al sud fins Uganda, centre i est de Kenya i nord-est i est de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Piula daurada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Platja de Ballota (Llanes)

La Platja de Ballota, és una platja del concejo de Llanes, Astúries. S'emmarca a les platges de la Costa oriental d'Astúries, també anomenada Costa Verda Asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació). Per aquest motiu està integrada, segons informació del Ministeris d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient, en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.
La platja de Ballota presenta forma de petxina amb un illot litoral d'implantació de gavians de potes grogues i d'escateret, situat enfront mateix de la platja.
La hi consideren una platja semiurbana per estar situada molt propera a la parròquia de Cue, la qual cosa fa que tingui una gran afluència de banyistes.
En els dies de molt onatge es pot veure en acció el bufó situat proper a la punta Ballota, que es coneix com a bufó de Santa Clara. Prop de la platja es troba el conegut mirador de la Boriza, que ofereix belles vistes de la costa.
Tan sols compta amb papereres i servei de neteja, encara que durant el període estival compta amb equip de salvament.

## Referències

* 1 2 3 «Catálogo de playas. Playa de Ballota». Web del Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Arxivat de l'original el 2015-01-11. [Consulta: 10 gener 2015].
* ↑ «Playas de Andrín y La Ballota (Llanes) - Playas Asturianas - La Nueva España». [Consulta: 15 octubre 2018].
* ↑ ???. «Playa de la Ballota :: Guía del Viajero, ofrecida por Llanes.as» (en castellà). [Consulta: 15 octubre 2018].
* ↑ «Playa de Ballota» (en espanyol europeu). [Consulta: 15 octubre 2018].
# Plumbojohntomaïta

La plumbojohntomaïta és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la bjarebyita.

## Característiques

La plumbojohntomaïta és un fosfat de fórmula química PbFe²⁺₂Fe³⁺₂(PO₄)₃(OH)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de març de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És l'anàleg amb Fe³⁺ de la nigelcookita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg: GMCTM2023011.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit polimetàl·lic de Yushui, a uns 16 km al nord-est de la ciutat de Meizhou, a la província de Guangdong (República Popular de la Xina), sent aquest indret l'únic de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 3 «Plumbojohntomaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 maig 2024].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 78». European Journal of Mineralogy, 36, 2, 05-04-2024, pàg. 361–367. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-361-2024 [Consulta: 15 maig 2024].