OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comanador militar

* Per a altres significats, vegeu «comanador».
El comanador militar era el càrrec que tenia la missió de brindar seguretat militar als servents que se li havien encomanat.
El règim de comanadoria hispana té uns orígens que es remunten a la Reconquesta (722 - 1492). Cada vegada que un territori era conquerit als sarraïns quedava encomanat de per vida al seu alliberador, el príncep o cavaller que el recuperava amb la seva tropa, qui a partir de la comanda passava a dir-se comanador.
La tropa estava formada per soldats que, generalment, eren membres del servei personal del rei o senyor feudal, d'una lleva o bé mercenaris, i adquirien el dret a una porció de la terra recuperada (per ocupar-la en caràcter d'usdefruit vitalici) dins de la jurisdicció que el rei havia donat a la comanda. El rei conservava la propietat de la terra i, al mateix temps, tots eren vassalls del pontificat de Roma. En l'esquema tributari, tots li pagaven tribut al comanador, a l'església i al rei. Així mateix, van existir comandes on els habitants musulmans es van haver de convertir obligatòriament al cristianisme.

## Vegeu també

* Orde militar
* Ordes militars hispanes
* Comanador (religiós)
* Comanador (colonitzador)

## Referències

* ↑ comanador a Optimot

## Bibliografia

* Eimeric, Nicolau i Peña, Francisco: El manual dels inquisidors . Dreceres 11. Muchnik Editors S. A. Barcelona. 1996.
* Morgan, Lewis H. i Bandelier, Adolph F.: Mèxic Antic . Pròleg i edició de Jaume Labastida. Segle XXI Editors. Mèxic, D. F. 2004.
* Phillips, J. R. S.: L'expansió medieval d'Europa . Fons de la Cultura Econòmica. Mèxic. 1994.
* Yulquila O., Assumpció: Pobresa i Abundància en la Cultura Kolla: Representacions i Valors . Tesi. FH i CS de la UNJU. San Salvador de Jujuy. 2003.
# Aquí huele a muerto... (¡Pues yo no he sido!)

Aquí huele a muerto... (¡Pues yo no he sido!) és una pel·lícula espanyola de 1990 dirigida per Álvaro Sáenz de Heredia i protagonitzada pel duet còmic Martes y Trece. La pel·lícula aconseguí gairebé 1,5 milions d'espectadors i fou una de les obres que obtingué el benefici econòmic més gran de l'any, concretament de 511.469.565,68 pessetes (3.073.994 euros). Un dels llocs de rodatge fou el castell de Batres, situat a la localitat homònima de la Comunitat de Madrid, que actuà d'escenari per a representar el castell de Somolskaia.
Vint-i-cinc anys després de l'estrena, un dels fets que despertà de nou l'interès per la pel·lícula fou la presència de l'ex-comissari de policia José Manuel Villarejo al repartiment. Concretament, Villarejo realitzà un cameo interpretant el paper de monstre de Frankestein, en el qual apareix físicament irreconeixible i amb al denominació «José Maria Villarejo» als crèdits.

## Argument

El comte de Capra Negra (Josema Yuste) acompanyat pel seu fidel ajudant de cambra Antoine (Millán Salcedo) viatgen a Somolskaia, al nord de Turquia, després de conèixer la mort del seu oncle, mort en estranyes circumstàncies i reclamar l'herència. En el viatge, el comte s'enamora d'una escriptora misteriosa (Ana Álvarez) que els acompanya fins al castell però, per aconseguir la fortuna, el comte haurà de passar primer una difícil prova.

## Repartiment

* Josema Yuste com a Comte Capra Negra
* Millán Salcedo com a Antoine
* Ana Álvarez com a Nicole Darquier
* Raúl Fraire com a secretari
* Pilar Alcón com a infermera
* Paul Naschy com a comissari
* Raf Taylor com a notari
* Raquel Rodrigo com a mare d'Elizabeth
* Irene Villar com a Elizabeth
* Juan Moltó com a Dràcula
* José Maria Villarejo com a monstre de Frankestein
* María Elena Flores com a portera
* Cris Huerta com a veí
* Chari Moreno com a veïna
* José Martínez Blanco com a baró de Somolskaia
* José Yepes com a peixater
* Julio Bajo com a maitre
* Carlos Lucas com a encarregat del tren llit

## Referències

* 1 2 3 4 Iglesias, Leyre. «'Aquí huele a muerto': cuando el comisario Villarejo fue Frankenstein» (en castellà). ElMundo.es, 25-06-2017. [Consulta: 28 juliol 2021].
* 1 2 «Aquí huele a muerto... (¡pues yo no he sido!) (1990)» (en castellà). ElSeptimoArte.net. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «Aquí huele a muerto» (en castellà). ABC.es. [Consulta: 28 juliol 2021].
# Santdiumenge

Santdiumenge és un conjunt d'església i masia situat al municipi de Riner (Solsonès), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Si des d'Ardèvol ens dirigim per carretera cap a Su, poc abans d'arribar a aquesta població, ens sorprendrà a l'horitzó la visió encastellada de la masia de Santdiumenge, aixecada al mateix caire de la proa del turó de Sant Diumenge, una quarantena de metres per damunt de la plana que l'envolta. Escaient és la següent dita molt popular a la comarca: "Entre Su i Freixenet, Santdiumenge en un collet". Constitueix una magnífica talaia des de la qual s'albiren els castells de Besora, el de Cardona i el d'Ardèvol. S'hi accedeix per la carretera del Miracle a Su (LV-3002), al km. 10,9, trencant a l'esquerra i pista de 900 metres. Un centenar de metres abans d'arribar a la masia trobarem, a banda i banda del camí, un parell de grans lloses esculpides: una amb l'escut de Solsona (era el cognom de l'avi dels propietaris actuals) i l'altra amb el de Santdiumenge. Són de factura recent però tenen el seu encant.

## Descripció

Masia orientada d'est a oest, de planta rectangular i adossada a l'església romànica. El pis superior està construït damunt de la mateixa església. La porta principal està a l'est, és d'arc de mig punt i adovellada. Posteriorment, per engrandir la casa es va construir una nova porta a l'oest. La planta baixa és de sòl de pedra i té dues grans arcades ogivals i a la dreta una gran arcada d'arc de mig punt tapiada que comunicava amb l'església. Al primer pis, al centre hi ha una arcada de les mateixes característiques i grans finestrals. A l'estança de damunt de l'església hi ha un finestral gòtic amb dues escultures de pedra a cada banda.

## Notícies històriques

Les primeres notícies que es tenen daten dels segles XI o XII, quan es va construir l'església romànica a la que es va adossar a la casa. Posteriorment, als segles xiv i xv, s'amplià la casa i es va fer una nova estança damunt de l'església que comunicava amb la casa.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 «Masia de Sant Diumenge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r maig 2012].
# Aspàsia

Aspàsia és el nom dels següents personatges:
* Aspàsia de Milet, amant de Pèricles (s. V aC)
* Aspàsia de Focea, reina de Pèrsia (s. V aC)
* Aspàsia (metgessa), metgessa atenesa (s. IV)
* Aspassia Manos (Atenes, 1896 - Venècia, 1972), esposa del rei Alexandre I de Grècia i princesa de Grècia
# Aurelie Wilczek

Aurelie Wilczek (segle XIX - segle XX) era cantant (soprano) i professora de cant.
Va ser una artista reconeguda (cantant dramàtica) que, com el seu marit Ferdinand Jäger, s'havia dedicat completament a l'ensenyament en la seva carrera posterior. Abans va participar com a debutant al teatre de la cort de Mannheim el 1864, més tard a Kassel.
El seu fill era el cantant i actor Ferdinand Jäger, la seva filla Elsa Jäger (* 1871) era actriu).

## Referències

* ↑ Schlosskirche Schwerin: Kirchenbuch der Hof-Gemeinde in Schwerin. Angefangen mit dem Jahre 1841. S. 317.

## Bibliografia

* Ludwig Eisenberg: Großes biographisches Lexikon der Deutschen Bühne im XIX. Jahrhundert. Verlag von Paul List, Leipzig 1903, S. 469.
# Autoritat Europea de Seguretat Alimentària

L'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària (EFSA) o Agència Europea de Seguretat Alimentària és una agència de la Unió Europea (UE) que vetlla per la seguretat alimentària en els països de la Unió.

## Història

Fou creada pel Consell de la Unió Europea i ratificada pel Parlament Europeu el 28 de gener de 2002. Operativa a partir del juliol de 2002, inicialment s'establí a la ciutat belga de Brussel·les però des del juliol de 2005 té la seu a la ciutat italiana de Parma.
Des de juliol de 2006 la direcció executiva és ocupada per Catherine Geslain Laneelle.

## Objectius

El seu principal objectiu és la responsabilitat de proporcionar els mètodes científics per alertar i detectar tots aquells problemes que afectin a la seguretat alimentària, com podria ser combatre el frau alimentari valorant els riscos que puguin afectar els estats membres de la Unió Europea.
En cadascun dels països europeus existeix una Agència que vetlla pel compliment de les directrius oportunes, com és el cas d'Espanya, on opera l'Agència Espanyola de Seguretat Alimentària i Nutrició (a Catalunya, l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària).

## Referències

* ↑ (castellà) Reglamento (CE) n° 178/2002
* ↑ (castellà) Agencia Española de Seguridad Alimentaria y Nutrición Arxivat 2007-12-15 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal de l'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària
* (castellà) Portal de Salut Pública de la Comissió Europea
# BRH

BRH té els següents significats:
* Bruno-René Huchez, productor de cinema i guionista de França
* Brands Hatch, circuit automobilístic situat a Kent, al Regne Unit
* brh també és el codi ISO 639-3 del brahui, llengua parlada pels brahuis del Balutxistan
# BVA

BVA té els següents significats:
* Banc de València, banc històric amb seu a València
* Biblioteca Virtual d'Andalusia, biblioteca digital creada per la Junta d'Andalusia
* BVA (empresa) (de seu nom en francès Brulé, Ville et Associé), empresa d'estudis de mercat i enquestes de França
# Arna de la roba

«Arna de la roba» té aquests significats:
* Arna de la roba comuna (Tineola bisselliella)
* Arna de la roba (Tinea pellionella)
* Arna de la roba (Niditinea fuscella), tot i que l'eruga prefereix les plomes dels nius d'ocell
# Artur de Sousa Pinga

Artur de Sousa, conegut com a Pinga, (Funchal, 30 de juliol de 1909 - Porto, 12 de juliol de 1963) fou un futbolista portuguès de la dècada de 1930.
Fou 21 cops internacional amb la selecció portuguesa.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del FC Porto. També fou jugador del CS Marítimo de la seva ciutat natal.

## Palmarès
### Porto

* Primeira Liga (3): 1934-35, 1938-39, 1939-40
* Campeonato de Portugal (2): 1931-32, 1936-37

## Referències

* ↑ Pierrend, José Luis. «Portugal - Record International Players». RSSSF, 28-05-2009. [Consulta: 2 setembre 2009].
* ↑ National team data (portuguès)
* ↑ «Pinga foi o primeiro génio eterno da história do FC Porto» (en portuguès). Record, 08-06-2001. [Consulta: 20 agost 2015].
* ↑ Perfil a foradejogo
* ↑ Perfil a thefinalball
# Barbus loveridgii

Barbus loveridgii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Kenya.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus lucius

Barbus lucius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 23 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Lucalla (Angola).

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Boulenger, G.A., 1910. On a large collection of fishes made by Dr. W.J. Ansorge in the Quanza and Bengo rivers, Angola. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) 6:537-561.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Avenida Brasil

Avenida Brasil és una telenovel·la brasilera produïda per Rede Globo i emesa entre les 21:00 del 26 de març al 19 d'octubre de 2012, en 179 capítols, en substitució de Fina Estampa i substituïda per Salve Jorge. Va ser el tercer "culebró de nou" que va mostrar l'emissora. Escrit per João Emanuel Carneiro, amb la col·laboració d'Antonio Prata, Luciana Pessanha, Alessandro Marson, Márcia Prates i Thereza Falcão, dirigida per Gustavo Fernandez, Thiago Teitelroit, Paulo Silvestrini, André Câmara i Joana Jabace, amb direcció general de José Luiz Villamarim i Amora Mautner i direcció central de Ricardo Waddington.
Va comptar amb la participació de Débora Falabella, Adriana Esteves, Murilo Benício, Cauã Reymond, Marcello Novaes, Vera Holtz, José de Abreu i Marcos Caruso.

## Referències

* ↑ «Avenida Brasil - Ficha Técnica» (en portuguès) p. Memória Globo. Arxivat de l'original el 4 de novembre 2013. [Consulta: 19 octubre 2012].
* ↑ «Ricardo Waddington desvenda sucesso de Avenida Brasil» (en portuguès) p. Gshow.com, 19-10-2012. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ Nilson Xavier. «Avenida Brasil - Teledramaturgia» (en portuguès) p. Teledramaturgia. [Consulta: 12 setembre 2020].
# Asclepiòdot (historiador)

Asclepiòdot (en llatí Asclepiodotus, en grec antic Άσκληπιόδοτος) fou un historiador grec que sembla que va viure a l'època de Dioclecià i que va escriure una vida d'aquest emperador, segons diu Flavi Vopisc. Probablement és la mateixa persona que es menciona amb el càrrec de general al regnat de Probe.

## Referències

* ↑ 3.Asclepiodotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 383
# Barranc de Lledó

«Barranc de Lledó» té aquests significats:
# Barranc de Santa Llúcia

El Barranc de Santa Llúcia és un barranc de l'antic terme de Toralla i Serradell, actualment inclòs en el terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, que al cap de poc de formar-se entra en el terme de la Pobla de Segur.
Aquest barranc es forma al sud de Torallola per la unió dels barrancs de Saülls, que prové del nord, i de Comellar, que ho fa des del nord-oest, entre el Serrat de Castellets i la Costa de Matacabrits. Des d'aquest lloc davalla cap al sud-est, passa pel nord i nord-est del poble de Sant Joan de Vinyafrescal i ran de l'ermita de Santa Llúcia, que li dona el nom, i s'aboca en la Noguera Pallaresa en el pantà de Sant Antoni a llevant de Casa Madó, dins del terme de la Pobla de Segur.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de Serra Espina

El barranc de Serra Espina és un barranc afluent del Flamisell, prop de la Roca del Corb. Pertany al terme de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de la Pobleta de Bellveí.
Baixa de nord-est a sud-oest, de prop del lloc on hi hagué, a l'edat mitjana, el poblat de Serraspina.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ayva tatlısı

Ayva tatlısı (turc de postres de codony) són unes postres tradicionals de la cuina turca fet a base de codony i sucre.
Es prepara coent en aigua els codonys pelats i trossejats en dos. S'utilitza un got de sucre comú per quilo de codonys. Per a un bon resultat també s'han de cuinar al forn. S'utilitza colorant natural o vi negre per donar-li el seu color vermell característic i clavell d'espècia per la seva aroma. Un cop cuinat, es serveix amb kaymak i nous per sobre.
Es fa ayva tatlısı a Turquia des dels temps clàssics de l'Imperi Otomà. No s'ha de confondre amb el codonyat fet a la turca.

## Vegeu també

* Kabak tatlısı

## Referències

* ↑ Ken Albala. Food Cultures of the World Encyclopedia. ABC-CLIO, 2011, p. 312–. ISBN 978-0-313-37626-9.
* ↑ Marianna Yerasimos. 500 yıllık Osmanlı yemek kültürü: günümüze uyarlanmış 99 Osmanlı yemeği : Osmanlı mutfağı. Boyut Yayınları, 2002.

## Enllaços externs

* Imatges de "ayva tatlısı"
# Aywaille

Aywaille (en való Aiwêye) és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona. L'1 de gener de 1977 se li uniren les comunes de Sougné-Remouchamps, Deigné, Harzé i Ernonheid. Limita amb els municipis de Theux, Spa, Comblain-au-Pont, Ferrières, Sprimont i Stoumont. L'1 de gener del 2024 tenia 12.865 habitants.

## Referències

* ↑ «BIENVENUE A AYWAILLE» (en francès). Ajuntament d'Aywaille. [Consulta: 21 setembre 2024].
* ↑ «BEVOLKINGSCIJFERS PER PROVINCIE EN PER GEMEENTE OP 1 JANUARI 2024 / CHIFFRES DE LA POPULATION PAR PROVINCE ET PAR COMMUNE, A LA DATE DU 1er JANVIER 2024» (en francès i neerlandès). Ministeri d'Interior de Bèlgica, 27-01-2024. [Consulta: 21 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Web municipal
* Web d'història local i d'estat civil de la comuna d'Aywaille
* Web de la vila d'Ernonheid Arxivat 2010-05-16 a Wayback Machine.
# Ayyankere

Ayyankere (o Dodda-Madagkere) és un llac artificial a l'est de les muntanyes Baba Budan a Karnataka, creat per l'embassament del Gaurihalla que flueixen cap a fora en l'anomenat riu Veda que s'uneix a l'Avati per formar el Vedavati. Té una circumferència d'11 km, una longitud de 527 metres i una profunditat d'11 metres. Dins el llac hi ha alguns illots.
El va construir segons la tradició el rei llegendari Rukmangada Raya de Sakaraypatna, i protegia aquesta ciutat d'inundacions; a l'embarcador hi ha una inscripció del segle xiii quan els reis Hoysala van fer reparacions.

## Referències

* The Imperial Gazetteer of India, 1885, Sir William Wilson Hunter, London, Trübner & co.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Barranc de la Torre (la Torre d'Eroles)

El barranc de la Torre és un barranc afluent del riu d'Abella. Pertany a la conca del Noguera Pallaresa, i discorre del tot dins del terme d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, a prop de la Torre d'Eroles, al sud de la Serra de Carreu.
Neix a la mateixa Serra de Carreu, entre el Pical Ras (est) i el Cap de Carreu (oest), al nord-est de la masia de Cal Vidal. Discorre el primer tram de nord-oest a sud-est, passa a prop de les ruïnes de Casa Coix, deixa a l'esquerra el Tros Gros, on hi ha les ruïnes de Cal Bigorra i les restes de les prospeccions petrolieres que es feren en aquest indret, i a la dreta les restes de Cal Rafael, i arriba ran de les mateixes parets de Casa Jaumillo.
Sempre en la mateixa direcció, passa pel Tros de l'Obaga, per lo Cadoll, on hi ha les restes de Casa Birrillo, deixa a ponent la Costa de la Font, i arriba a la caseria de la Torre d'Eroles, que deixa a l'oest. Al davant de la Torre d'Eroles li aflueix per l'esquerra la Font de la Torre, i al cap de poc s'aboca en el riu d'Abella, que es considera que comença en aquest lloc.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: és el barranc que passa pel costat de llevant de l'antiga caseria de la Torre d'Eroles.

## Enllaços externs

* El Barranc de la Torre en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de la Vinyassa

El barranc de la Vinyassa, també anomenat barranc del Bosc en el seu tram superior, és un barranc afluent del Flamisell. Discorre íntegrament pel terme de Senterada, al Pallars Jussà.
Es forma, en el tros conegut com a barranc del Bosc en el lloc conegut com les Fronteres, en els contraforts de llevant de la Capcera, a 1.223 m. alt., per la unió de dos barrancs de muntanya: el de Coma de Prats, que prové del sud-oest, i el de Comeula, del nord-oest.
El primer tram discorre en direcció a llevant, però al cap d'una mica torç cap al nord-est, i quan arriba a l'extrem meridional del serrat de Ruixol entra en la partida de la Vinyassa, moment en què passa a ser denominat barranc de la Vinyassa, ja fins al final del seu curs.
En el tram final, el seu recorregut torna a emprendre la direcció de llevant, fins que arriba sota i al sud del poble de Cérvoles. Després segueix cap al sud-est, fent amples revolts en què canvia sovint el seu traçat, fins que s'aboca en el Flamisell. En el darrer tram és conegut encara amb un altre nom: barranc de les Canals.
S'aboca en el Flamisell just al sud del Pont de Lluçà, a ponent i a sota del poble de Reguard.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Asthenargellus

Asthenargellus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Ludovico di Caporiacco l'any 1949.
Es pot trobar a Kenya.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Asthenargellus kastoni Caporiacco, 1949 (Esp. tipus)
* Asthenargellus meneghettii Caporiacco, 1949

## Referències

* ↑ Caporiacco, L. di «Aracnidi della colonia del Kenya raccolti da Toschi e Meneghetti negli anni 1944-1946.». Commentationes Pontificia Academia Scientiarum, vol. 13, 1949, pàg. 309–492.
* ↑ «Gen. Asthenargellus Caporiacco, 1949». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* A ION (anglès)