OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# BLR

BLR té els següents significats:
* Blindat Lleuger amb Rodes, vehicle blindat de combat fabricat per Pegaso
* Fusell de retrocàrrega (del seu nom en anglès Breech-Loading Rifle), fusell que es carrega per la part de la culata
* Browning BLR (de l'acrònim en anglès Browning Lever Rifle), fusell d'acció de palanca fabricat per Browning Arms Company
* BLR també és el codi ISO 3166-1 de Belarús, estat de l'Europa oriental
# Bandera de Passanant i Belltall

La bandera oficial de Passanant i Belltall té la descripció següent:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blanca, amb el segon terç vertical vermell, carregat amb una creu de Malta blanca, d'amplària 1/5 de la llargària del drap, al centre, i amb els altres dos terços amb una faixa abscissa vermella, d'alçària 3/20 de la del drap i llargària 1/5 de la del mateix drap, al centre.

## Història

Va ser aprovada el 24 de març del 2009 i publicada en el DOGC el 21 d'abril del mateix any amb el número 4168. Està basada en l'escut heràldic de la localitat.

## Vegeu també

* Escut de Passanant i Belltall
* Escuts i banderes de la Conca de Barberà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/1938/2009, de 24 de març, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Passanant i Belltall.» (pdf). DOGC num. 4168, 21-04-2006. [Consulta: 28 febrer 2009].
# Bertold II de Tirol

Bertold II de Tirol (+ 28 de desembre de 1181) fou comte de Tirol, fill i successor d'Albert III de Tirol.
Va succeir al seu pare el 7 de març de 1180. Se l'esmenta ja com a mort en una donació de terres del seu germà Enric (Henricus) a Weissenbrunen a canvi d'oracions per l'ànima de "fratris sui Perchtoldi" (el seu germà Bertold). La necrològica de Wilten esmenta la seva mort el "V de les calendes de gener" i l'anomena Bertholdi. El va succeir el seu germà Enric.

## Referències

* Genealogia
# Bertizarana

Bertizarana és un municipi de Navarra, pertanyent a la comarca de Malerreka dins la merindad de Pamplona. Està format pels concejos de: Legasa, Narbarte (Capital) i Oieregi.

## Topònim

Bertizarana, vol dir la vall de Bertiz en euskera; de Bertiz (Bértiz, en castellà) + (h)aran (vall) + -a (article). El municipi rep el seu nom del Senyoriu de Bertiz, que està enclavat dintre dels seus límits, ocupant la major part del terme municipal. El Senyoriu és actualment el Parc Natural del Senyoriu de Bertiz. La primera referència de propietat del Senyoriu es remunta a l'any 1392. El seu titular era Pedro Miguel Bértiz, que va ser nomenat merino de les muntanyes, jutge d'àmplia jurisdicció, pel rei Carles III de Navarra. El senyoriu va estar en mans de l'antiga família Bértiz fins al segle xix.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 651 | 637 | 719 | 657 | 651 | 679 | 684 | 689 | 678 | 676 | 662 |
| Fonts: Bertizarana i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Barajas de Melo

Barajas de Melo és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Luis Ayllón Oliva | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Luis Ayllón Oliva | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Personatges

* Fermín Caballero, polític del segle xix, Notari del Rei i Alcalde de Madrid,.
* Ángel Corpa, fundador el 1972, a Huelva del grup musical Jarcha.
* Luis Ayllón Oliva, professor de primària, psicòleg, alcalde del municipi i Senador per la província de Conca a les eleccions generals espanyoles de 2004

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Barraca del Fondo de la Casa Vella

La Barraca del Fondo de la Casa Vella és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Actualment la barraca està enrunada en un 70%. És de planta quadrangular amb els cantons arrodonits i la porta és al costat esquerre de la cara est. A l'interior hi ha una fornícula rectangular al mur oest.
Murs i volta realitzats amb peces irregulars de pedra unides en sec amb l'ajut de falques, també de pedra, de dimensions més petites. Els murs tenen un rebliment de predruscall.

## Referències

* 1 2 «Barraca del Fondo de la Casa Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Barraca del Fondo del Cego

La Barraca del Fondo del Cego és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Barraca de pedra seca de planta quadrangular amb els cantons arrodonits, d'un sol espai, amb una porta rectangular, amb llinda, situada a la cara sud. A la part superior de la porta hi ha un pegat de morter de calç amb el que sembla una lletra C incisa. En part aprofita el desnivell del terreny. La coberta és una volta cònica -o falsa cúpula- feta amb la superposició de filades de lloses planes, formant anells, el radi dels quals va decreixent progressivament. Actualment, bona part de la volta està enderrocada. A l'interior, al mur oest, hi ha una petita fornícula rectangular.
Murs i volta realitzats amb peces irregulars de pedra unides en sec amb l'ajut de falques, també de pedra, de dimensions més petites. Els murs tenen un rebliment de predruscall.

## Referències

* 1 2 «Barraca del Fondo del Cego». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Barrydawsonita-(Y)

La barrydawsonita-(Y) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'epistolita. Rep el nom pel professor John Barry Dawson (19 de juny de 1932 - 2 de febrer de 2013, Edimburg, Escòcia), un eminent petròleg britànic que va fer estudis innovadors sobre les roques poc saturades de silici de l'escorça i el mantell de la Terra. Va ser particularment conegut pel seu descobriment de l'únic volcà de carbonatita actiu del món.

## Característiques

La barrydawsonita-(Y) és un inosilicat de fórmula química Na$_{1,5}$Y$_{0,5}$CaSi₃O$_9$H. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014, i la primera publicació data del 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Londres, al Regne Unit, amb el número de catàleg BM 2014-50. El material cotipus es troba depositat a les col·leccions del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, als Estats Units, amb el número de catàleg 64.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a North Red Wine Pluton, a la regió de Labrador, dins la província de Terranova i Labrador, al Canadà, on sol trobar-se associada a altres minerals com la steenstrupina-(Ce), l'arfvedsonita potàssica, la pectolita, la nefelina, el feldespat, l'eudialita, l'albita i altres minerals del grup de la britholita. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Barrydawsonite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 desembre 2018].
# Bernat d'Entença

Bernat d'Entença (segle XII), senyor de la baronia d'Alcolea de Cinca. Fou fill de Berenguer II d'Entença, senyor de la baronia d'Entença, i originà el llinatge dels barons d'Alcolea.
Casat amb Garsenda de Pallars, filla d'Arnau Ramon I de Pallars Jussà, tingué dues filles:
* Jussiana d'Entença, hereva de la baronia, que fou esposa d'Hug III d'Empúries.
* Oria d'Entença, que es casà amb Arnau Mir de Pallars Jussà.

## Referències

* ↑ «Bernat d'Entença». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bernat d'Averçó

Bernat d'Averçó (segle xiii - XIV) fou notari de Barcelona, fou un alt funcionari de la Cancelleria Reial durant el regnat de Jaume el Just. En certs documents s'escriu el seu cognom d'Aversó.
Fill de Ponç d'Averçó i escrivà de la Cancelleria Reial, el 1293 va ser nomenat veguer de Barcelona i el 1299 fou nomenat sotsbatlle de la mateixa ciutat, succeint Ponç d'Averçó, el seu pare, que ho havia estat l'any anterior. El 1301 fou designat guarda-segells del monarca, i fou un personatge de gran influència en la cancelleria, on es va dedicar a la política internacional, intervenint, sobretot, en la conquesta aragonesa de Sardenya, i peça important en la custodia dels béns capturats als templers l'any 1308.

## Referències

* ↑ Gallart, Carme Batlle i. El "llibre del consell" de la ciutat de Barcelona, segle XIV: les eleccions municipals. Editorial CSIC - CSIC Press, 2007, p. 85. ISBN 978-84-00-08509-4.
* 1 2 «Bernat d'Averçó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Péquignot, Stéphane. «Le rôle central du notaire garde des sceaux Bernat d'Aversó». A: Au nom du roi: Pratique diplomatique et pouvoir durant le règne de Jacques II d'Aragon (1291-1327) (en francès). Casa de Velázquez, 2017-03-07, p. 44-48. ISBN 978-84-9096-125-4. OCLC 1031978792.
# Bernat d'Avinyonet

Bernat d'Avinyonet (s.XIII) fou un eclesiàstic català i abat de Sant Pere de Rodes entre 1208 i 1223. Durant el seu càrrec va obtenir dues butlles dels papes Innocenci III i Honori III, el 1216 i el 1217 respectivament, on es confirmaven els béns i els privilegis del monestir que havien establert els papes amb anterioritat.

## Bibliografia

* Sònia Masmartí Recasens, "El misteri de la butlla robada de Sant Pere de Rodes" dins Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 40. Figueres, 2009, pàg. 201-209.
# Bernat d'Esplugues

Bernat d'Esplugues (? – Barcelona, 21 de febrer de 1433) fou un notari i escrivà del Consell de la Ciutat de Barcelona.
El 1410 accedí al càrrec d'escrivà del Consell de la Ciutat de Barcelona, càrrec en el qual substituí al notari Bonanat Gili. Desenvolupà les seves funcions com a tal fins a la seva mort, el 1433, en què fou substituït pel notari Gabriel Canyelles.
Fou també notari públic de la ciutat de Barcelona, així com el titular de l'escrivania de la procuradoria general del Comtat d'Empúries.
El 28 de febrer de 1433 s'inicià l'inventari dels béns deixats a la seva mort, en els que s'inclou una importantíssima biblioteca, amb gairebé 200 llibres, un dels conjunts bibliogràfics més importants de l'edat mitjana a Catalunya. L'original del referit inventari no es conserva, però sí una còpia o trasllat de l'any 1509, obra del notari i també important bibliòfil Pere Miquel Carbonell.
Tot i que es tenien dubtes de l'autenticitat del referit inventari i, per tant, de la indicada fabulosa col·lecció de llibres, les darreres recerques semblen decantar-se per la seva versemblança.
El mateix rei Alfons el Magnànim, un altre bibliòfil, mostrà un gran interès en la referida biblioteca deixada a la seva mort per Bernat d'Esplugues, a fi d'adquirir-ne alguns còdexs. Així, el setembre de 1433, el rei manifesta que «és informat que en los béns d'en Bernat Splugues ha molts libres notables e de diverses facultats e axí mateix en los béns del bisbe de Barchinona e ara derrerament en los de mossèn Francisco Sarcola […] e axí altres notables libres entre altres dels dits defuncts»

## Notes

* 1 2 J.A. Iglesias, Els clàssics a la biblioteca de Bernat d'Esplugues, pàg. 87.

## Referències

* J. Antoni Iglesias i Fonseca, Els clàssics a la biblioteca de Bernat d'Esplugues (†1433), notari i escrivà del Consell de la Ciutat. I; Faventia 22/2, 2000 85-119. Disponible en línia PDF
# Bernat d'Almúnia

Bernat d'Almúnia, primer Senyor de Xeraco per privilegi atorgat en Xelva el 4 d'octubre de 1473.
Nomenat Justícia Civil de València en 30 d'octubre de 1465. Conseller i familiar de Joan II d'Aragó per privilegi donat el 9 de juny de 1475 i Clavari por l'Estament i Braç Militar en 1490. Es casà amb Na Violant de Castellví i Tolsa (Filla de Lluís de Castellví i Joan, Senyor de Benimuslem, Justícia Major de València, i d'Elionor Tolsa).

## Referències

* ↑ La data referida pel "Diccionario Hispanoamericano de Heráldica" -1473- no coincideix amb la de les fonts -1478- de l'article Xeraco de la viquipèdia.
# Berenguer de Bardaixí

Berenguer de Bardaixí és el nom dels següents personatges:
* Berenguer de Bardaixí i López de Sesé, cavaller i jurista del segle xiv.
* Berenguer de Bardaixí i Ram, noble del segle xiv.
# Bolero (pel·lícula)

Bolero és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Wesley Ruggles, estrenada el 1934.

## Argument

Començaments de segle, dos germans, Raoul i Mike De Baere. Raoul no té més que un sol objectiu en la vida: fer-se ballarí. Gràcies als diners estalviats, el seu somni es realitza. Mike es converteix en el seu empresari. Esperant dedicar-se al seu art, Raoul refusa tot compromís amb les seves companyes femenines. Un dia, a París, coneix Helen Hathaway, també ballarina, i munta un número amb ella. Helen comprèn de pressa que Raoul intenta fugir d'ella, i decideix casar-se amb Lord Coray, un noble anglès. La primera guerra mundial esclata...

## Repartiment

* George Raft: Raoul De Baere
* Carole Lombard: Helen Hathaway
* Sally Rand: Annette
* Frances Drake: Leona
* William Frawley: Mike DeBaere
* Gertrude Michael: Lady D'Argon
* Ray Milland: Lord Robert Coray
* Gloria Shea: Lucy
* Ann Sheridan: Bit Part

## Referències

* ↑ «Bolero». The New York Times.
# Bolero (pàgina de desambiguació)

«Bolero» té aquests significats:
* Bolero (gènere de música cubana)
* Bolero (dansa tradicional ibèrica)
* Bóléro (composició de Maurice Ravel)
# Bixessarri

Bixessarri és un nucli de població del Principat d'Andorra situat a la parròquia de Sant Julià de Lòria. L'any 2009 tenia 40 habitants.
El nom del poble presenta molta variació en la pronúncia (Bixissarri, Bixisarri, Bixessarri, Bixesarri, Bissisarri), el comú de Sant Julià de Lòria va demanar a la Comissió de Toponímia d'Andorra l'opció Bissisarri, mentre que els caps de casa del poble van demanar l'opció que s'ha mantingut Bixessarri que és com apareix a diverses obres de referència.
Degut a l'antiga distribució geogràfica de l'euskera, s'especula que "Bixessari" és un altre rastre més de la distribució geogràfica de l'euskera que va dominar fins a l'alta edat mitjana.

## Referències

* ↑ «Bixessarri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Població per poble». Departament d'Estadística d'Andorra. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2016. [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ «Aprovat el Nomenclàtor d'Andorra». catala.ad. Servei de Política Lingüística (Govern d'Andorra), 20-10-2010. [Consulta: 30 novembre 2010].
# Blasonament

El blasonament és el fet de blasonar –és a dir, disposar, descriure i interpretar– els escuts d'una família, una ciutat, etc., segons les regles i la terminologia pròpies de la ciència heràldica o del blasó. Aquesta descripció es du a terme segons un ordre molt rigorós i indica els diversos elements de què està conformat l'escut; de fet, és la part que es manté invariable i s'hereta, no pas la imatge en si, que pot variar en funció de l'artista.
Hi ha dues maneres diferents de blasonar:
* El blasonament a l'alemanya –propi de la tradició heràldica dels alemanys i els castellans–, que consisteix a esmentar primer les peces i els mobles i acabar pel camper.
* El blasonament a la francesa –propi dels francesos, anglesos, italians i catalans–, que comença pel camper i continua per les peces i els mobles, el seu nombre i situació i els seus esmalts. Aquest sistema és el més estès actualment, fins i tot als països que tradicionalment ho feien de manera diferent.

## Exemple de blasonament

Per posar-ne un exemple especialment complex, vet aquí el blasonament del municipi d'Alt Àneu, al Pallars Sobirà:
* Escut caironat quarterat: 1r de gules, un castell obert d'or acompanyat de 3 palles d'or posades en banda a cada costat; 2n d'argent, un agnus Dei ajagut reguardant de porpra nimbat d'or portant una banderola de gules carregada d'una creu plena d'argent i amb l'asta creuada d'or; al 3r, d'argent, un isard arrestat contornat de sinople; i al 4t, una creu patent tripartida d'or. Per timbre una corona mural de poble.
Vegeu: Escut d'Alt Àneu.

## Enllaços externs

* Municat. Introducció a l'heràldica municipal Arxivat 2006-12-10 a Wayback Machine.
# Blasieholmen

Blasieholmen és una península al centre d'Estocolm, Suècia. Es troba a l'est de Kungsträdgården. Originalment una petita illa, anomenada Käpplingen, es va convertir en una península, connectada amb Norrmalm, durant el segle xvii. Entre els edificis de Blasieholmen hi ha el Nationalmuseum, hotels i edificis d'oficines. El pont Skeppsholmsbron connecta Blasieholmen amb l'illa de Skeppsholmen.

## Referències

* ↑ Mæhlum, Lars. «Blasieholmen». A: Anne Marit Godal. Store norske leksikon (en norwegian). Oslo: Norsk nettleksikon [Consulta: 19 gener 2015].
# Bonaldo Giaiotti

Bonaldo Giaiotti (Ziracco, 25 de desembre de 1932 - Milà, 12 de juny de 2018) va ser un baix operístic italià, especialment associat amb el repertori d'aquest país.
Estudià a la seva ciutat nativa i més tard a Milà amb Alfredo Starno, i hi debutà al Teatro Nuovo el 1957. Després de cantar amb èxit diverses òperes a Itàlia, va fer el seu debut americà a Cincinnati, com a Basilio a El barber de Sevilla, el 1959.
A l'any següent, el 24 d'octubre de 1960 feu el seu debut a la Metropolitan Opera de Nova York, i romangué 25 anys a la companyia, cantant-hi uns 30 papers en més de 300 actuacions, fent de Raimondo a Lucia di Lammermoor, Ramfis a Aida o Timur a Turandot. També va cantar de Padre Guardiano a La forza del destino, Felip II a Don Carlo, Ferrando a Il trovatore, Miller a Luisa Miller, Zaccaria a Nabucco, Giorgio a I puritani, Alvise a La Gioconda, Rei Heinrich a Lohengrin, etc.
També va fer aparicions com a convidat en altres teatres importants, com l'Òpera Lírica de Chicago, l'Òpera Garnier de París, l'Òpera de l'Estat de Viena, el Gran Teatre del Liceu de Barcelona, l'Òpera de Zúric, la Royal Opera House de Londres, etc. Des de 1963 fins a 1995, fou convidat regularment al Festival de Verona, on hi destacà interpretant-hi l'Attila de Verdi el 1985. Sorprenentment, no debutà a La Scala de Milà fins al 1986, com a Comte Rodolfo a La sonnambula.
Giaiotti també cantà papers no italians, notablement el Gran Sacerdot a Die Königin von Saba de Károly Goldmark (el 1991 al Teatro Regio de Torí, Cléomer a Esclarmonde de Massenet (gener de 1993, al Teatro Massimo, Cardenal de Brogni a La Juive de Halévy, i l'anabaptista a Le Prophète de Meyerbeer, i, una vegada més el Rei Heinrich a Lohengrin de Richard Wagner (el 1976 i 1980 a la Metropolitan Opera).
La seva veu uniformement produïda, bonica i sonora el feia un dels baixos davanters de la seva generació.

## Referències i fonts

* Operissimo Base de dades de Concertissimo
* Professional Lloc web de Bonaldo Giaiotti
# British Academy of Film and Television Arts

British Academy of Film and Television Arts (BAFTA) és una organització que reuneix a les personalitats de les indústries cinematogràfica, televisiva i dels videojocs al Regne Unit. L'acadèmia és composta, en el seu conjunt, d'aproximadament 6.500 membres que tenen com a objectiu "motivar i inspirar a aquells que treballen en el cinema, la televisió o el món dels videojocs, i educar aquells que en fan ús".
L'acadèmia es va crear el 16 d'abril de 1947 en una reunió que va tenir lloc en el Hyde Park Hotel de Londres. El seu primer president va ser el director de cinema David Lean.
Aquesta associació concedeix anualment els seus premis, coneguts com a premi BAFTA, per reconèixer aquells que han contribuït amb el seu treball creatiu a l'avenç de la cinematografia britànica. En coincidir molts dels seus membres amb els acadèmics amb dret a vot als Oscars, les candidatures d'ambdós premis solen coincidir, amb el qual es converteixen en una bona pedra de toc per a la cerimònia dels Oscars.
# Braude (cràter)

Braude és un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna. L'element principal més proper és el cràter Schrödinger. També és a prop de Wiechert, localitzat a menys de 170 km del pol sud lunar.
El cràter té forma de copa, sense mostres apreciables de desgast. L'altura de la vora sobre el terreny circumdant és de 420 m. El seu volum és d'aproximadament 60 km³.
El nom del cràter va ser adoptat per la UAI el 2009, i commemora a l'astrofísic soviètic Semion Braude (1911-2003).

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Brunettia ciliaris

Brunettia ciliaris és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: Queensland.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Brinkmannella elongata

Brinkmannella elongata és una espècie de peix pertanyent a la família dels epigònids i l'única del gènere Brinkmannella.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: les Bahames.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Boscarla de l'illa de Henderson

La boscarla de l'illa de Henderson (Acrocephalus taiti) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita en zones arbustives i canyars de l'illa Henderson, a les Pitcairn.

## Referències

* ↑ «Boscarla de l'illa de Henderson». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/05/2013 (català)