OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Línia A2 de l'Aerobús de Barcelona

La línia A2 és una línia d'autobús llançadora i interurbà que pertany a la xarxa d'Aerobús de Barcelona i que connecta de manera directa el centre de la ciutat comtal amb la Terminal 2 de l'Aeroport de Barcelona - el Prat.
L'any 2015 la línia A2 va transportar 1.75 milions de persones dels prop de 40 milions de passatgers que van passar per l'aeroport aquell any. Aquest elevat volum d'afluència va comportar que l'Àrea Metropolitana de Barcelona licités un nou concurs per al 2017, any de finalització de la concessió a l'empresa operadora SMGT perquè l'horari del mateix es prorrogués les 24 hores.

## Trajecte

Parades Línia A2 :
| A: Terminal T2 | A: Plaça Catalunya |
| Barcelona (Plaça de Catalunya) | El Prat de Llobregat (Aeroport T2) |
| Barcelona (Sepúlveda - Urgell) | Barcelona (Plaça d'Espanya) |
| Barcelona (Plaça d'Espanya) | Barcelona (Gran Via - Urgell) |
| El Prat de Llobregat (Aeroport T2) | Barcelona (Plaça de la Universitat) |
| | Barcelona (Plaça de Catalunya) |

## Horaris

| A2 | Primer servei | Primer servei | Darrer servei | Darrer servei |
| A2 | A: Terminal T2 | A: Plaça Catalunya | A: Terminal T2 | A: Plaça Catalunya |
| Tots els dies | 05:00 | 05:35 | 00:30 | 01:00 |

## Referències

* 1 2 Prat, M. «Visita a SGMT (Aerobús)» (Web) (en castellà). Amics del Bus de Catalunya, 17-12-2015. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2016. [Consulta: 28 juliol 2016].
* 1 2 «L'Aerobús es fa un lífting per dins i per fora i es connecta al Wi-Fi» (Web). 20 minutos, 22-01-2015. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ «Descobreix l'Aerobús» (Web). Universitat Autònoma de Barcelona. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2016. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ Guerrero, D. «L'Aerobús funcionarà les 24 hores del dia» (Web). La Vanguardia, 21-06-2016. [Consulta: 28 juliol 2016].
# Línia 9 del metro de Moscou

La Línia 9 o Línia Serpukhóvsko-Timiriàzevskaia (rus: Серпуховско-Тимиря́зевская ли́ния) és una línia de ferrocarril metropolità del metro de Moscou. Es va obrir el 1983 i es va ampliar a les dècades de 1980, 1990 i 2000. Té una longitud de 41,5 km, totalment soterrat, cosa que l'ha convertit en la segona línia de metro soterrada més llarga del món, després de la línia 5 del metro de Seül.
# Línia Albertina d'Àustria

La línia Albertina d'Àustria fou una branca de la casa d'Habsburg que va governar principalment el ducat d'Àustria. Fou fundada per la divisió de territoris de 1379 establerta pel tractat de Neuberg, per Albert III d'Habsburg el de la Cua (o de la Trena), i es va extingir abans d'un segle després. Els seus sobirans foren:
* Albert III d'Habsburg el de la Cua (1365)1379-1395
* Albert IV d'Habsburg el Pacient, fill, 1395-1404
* Albert V d'Habsburg, fill, 1404-1439
* Ladislau el Pòstum, fill, 1440-1457
El 1457 la successió va recaure en Frederic (V d'Àustria i III emperador) de la línia Leopoldina d'Àustria

## Referències

* ↑ «European Heraldry :: Early Habsburg» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-07-07. [Consulta: 7 juliol 2018].
# Madian (fill d'Abraham)

En el Gènesi, capítol vint-i-cinc, Madian o Midian (hebreu: מִדְיָן בן-אַבְרָהָם, Midyān ben Abrāhām‎; àrab: مديان بن إبراهيم, Midyān ibn Ibrāhīm) és un dels fills d'Abraham amb Queturà.
Quan van ser gran, Abraham el va obligar a abandonar les seves terres i buscar-se un família en terres llunyanes. Els seus fills van ser: Efà, Éfer, Hanoc, Abidà i Eldaà, considerats els ancestres de la tribu beduïna dels madianites (també coneguts com a agrais).
Segons la tradició islàmica, en temps del profeta Moisès, el sacerdot dels madianites era un ancià anomenat Xuayb (àrab: شعيب, Xuʿ ayb), que era net de Madyan (és a dir Madian) i que és assimilat a Jetró, sogre de Moisès.

## Referències

* ↑ Gn 25:1-2
# Locomotora 1-1-1

La Locomotora de vapor 1-1-1 "Mataró" és una locomotora fabricada per l'empresa La Maquinista Terrestre y Marítima i que es troba conservada actualment al Museu del Ferrocarril de Catalunya, amb el número de registre 00002 d'ençà que va ingressar el 1981.

## Història

Rèplica de la locomotora original que va fer el primer recorregut a va ser la primera locomotora de la península (la primera línia ferrea d'Espanya va ser a Cuba el 1837, connectant la vall de Güines amb el port de l'Havana llavors parteix d'Espanya) entre les estacions de Barcelona i Mataró, el 1848. De tipus Crewe, va ser construïda a Anglaterra per la companyia Jones & Pot de Warrington. Aquesta es va construir el 1948 per a commemoració del centenari de la inauguració de la línia. L'original va ser desbatallada el 1873 en caure del pedestal on es va exposar a la fira de mostres de Barcelona. És la locomotora habitual que es fa servir als viatges commemoratius.

## Conservació

El seu estat de conservació és bo. Entre el gener i febrer de 1988 va ser restaurada. També el 1998. La darrera restauració es va fer l'any 2006. Comparteix expedient (nº 37) amb el Tren del Centenari. En aquest expedient hi ha un buidatge de documentació referent a la locomotora de l'Arxiu Nacional de Catalunya. L'agost de 2012 es va traslladar al taller de reparacions de Lleida per una fuita d'aigua a l'autoclau. Quan es va fer una revisió més a fons es van diagnosticar pèrdues significatives d'espessor a les parets de la caldera, fent totalment impossible la seva utilització amb unes mínimes condicions de seguretat.

## Exposicions

* MOROP, Vilanova i la Geltrú

## Referències

* ↑ Museu del Ferrocarril, 2004: pp.26-59

## Bibliografia

* Museu del Ferrocarril de Vilanova i la Geltrú. Catàleg.. 2004. Vilanova i la Geltrú: Museu del Ferrocarril del Vilanova i la Geltrú. Fundación de los Ferrocarriles Españoles, 2004. B-10890-04. ISBN 84-95968-37-1.
* Fundacion de los Ferrocarriles Espanoles; Museu del Ferrocarril de Vilanova i la Geltrú. Museu del Ferrocarril: guia. Museu del Ferrocarril, 1 de juliol de 1997. ISBN 9788488675408 [Consulta: 4 juny 2011].
* Ddaa. 20 anys del Museu del Ferrocarril. Vilanova i la Geltrú: Museu del Ferrocarril, novembre de 2010. ISBN 978-84-92745-27-2.

## Enllaços externs

* Web oficial del Museu del Ferrocarril de Catalunya.
# Logudor

El Logudor (sard: Logudoru; italià: Logudoro) és una de les principals regions de l'illa de Sardenya, situada a la part nord-occidental i centrada a Sàsser. Es correspon amb l'antic Jutjat de Torres o del Logudor. Durant el domini dels reis d'Aragó, s'anomenà també Cap d'en Godor, i en els Anales de Aragon és anomenat Cabo de Lugodor.

## Referències

* ↑ Moll, Juli. «Topònims i gentilicis catalans d'arreu del mon (segona part)». Cercle Vallcorba.
* ↑ «LOGUDORO in "Enciclopedia Italiana"» (en italià). [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «el Logudor | enciclopèdia.cat». [Consulta: 13 juliol 2019].
# Logroñés Club de Fútbol

El Logroñés Club de Fútbol és un club de futbol de la ciutat de Logronyo a La Rioja.

## Història

El Logroñés Club de Fútbol va néixer l'any 2000 amb el nom de Club Deportivo Recreación de La Rioja. La temporada 2003-04, coincidint amb el seu debut a Segona B, decidí canviar de nom adoptant el de Logroñés CF. Aquest canvi de nom provocà que el club acudís als jutjats, ja que un altre club de la ciutat, el Club Deportivo Logroñés, s'hi oposava. Aquest canvi de nom coincidí amb una crisi econòmica del CD Logroñés, i l'intent del Logroñés CF d'esdevenir el primer club de la ciutat.
L'equip vestia samarreta i pantalons grana, fins a l'any 2005 en què adoptà uns colors vermells i blancs molt similars als del seu rival ciutadà. A més, ambdós clubs comparteixen l'estadi de Las Gaunas, amb capacitat per a 16.000 espectadors.

## Palmarès

* Sense títols destacats.

## Referències

* ↑ Noticia sobre el cambio de nombre de Recreación a Logroñés

## Enllaços externs

* Logroñés Club de Fútbol - Lloc web oficial
# Màscara

«Màscara» té aquests significats:
* Objectes:
** Màscara o careta, peça de material, generalment opac o translúcid, usada per a cobrir la cara
** Màscara (cosmètica), preparat que s'aplica a la cara amb fins cosmètics (per exemple, neteja) durant un cert temps i després es retira
** Màscara antigàs, dispositiu d'ús individual, que s'ajusta al cap per protegir de vapors i gasos verinosos
** Màscara de protecció respiratòria, dispositiu dissenyat per protegir al portador de la inhalació d'atmosferes perilloses
** Màscara de soldar, equip de protecció individual usada quan es realitzen certs tipus de soldadura per protegir els ulls, la cara i el coll
** Màscara mortuòria, còpia fidel del rostre d'una persona acabada de traspassar
** Màscara quirúrgica, tipus de màscara utilitzada per cirurgians i professionals de la salut durant la cirurgia o altres actes mèdics
* Mètodes tecnològics:
** Màscara de col·lisió, defineix l'àrea sensible d'un element de joc d'un videojoc (per exemple un personatge o un vaixell)
** Màscara fotogràfica, pel·lícula amb àrees transparents i opaques, que regulen el pas de la llum en un procés d'insolació fotogràfica
** Màscara de soldadura, capa de laca que reben les plaques de circuit imprès per protegir zones de la capa de coure on no es desitja aplicar pasta de soldadura en plaques amb tecnologia SMD o THT
** Màscara de xarxa, combinació de bits que serveix per a delimitar l'àmbit d'una xarxa d'ordinadors
* Miscel·lània: La màscara, pel·lícula estatunidenca dirigida per Chuck Russell, estrenada l'any 1994
# Rocklin

Rocklin és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 54.754 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rocklin tenia 36.330 habitants, 13.258 habitatges, i 10.009 famílies. La densitat de població era de 867,5 habitants/km².
Dels 13.258 habitatges en un 42,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,3% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 24,5% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.737 $ i la renda mediana per família de 72.245 $. Els homes tenien una renda mediana de 54.426 $ mentre que les dones 35.920 $. La renda per capita de la població era de 26.910 $. Entorn del 3,1% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rocklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rocklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Liubotín

Liubotín (en ucraïnès i en rus Люботин) és una ciutat de la província de Khàrkiv, Ucraïna. El 2021 tenia 20.376 habitants.

## Galeria d'imatges

* Ajuntament de Liubotín
* Oficina de treball
* Estació de trens
* Passatge de l'estació de trens
* Magatzem ferroviari de Liubotín
* Estany de Liubotín

## Referències

* ↑ «Люботинская городская громада» (en rus). Портал об'єднаних громад України.
# Martell de Sant Eloi

El martell de Sant Eloi és un pastís de pasta de brioix en forma de martell, farcit de cabell d'àngel o massapà i ornat amb fruita confitada i gelatina; sol tenir, a dins, una figureta sorpresa de porcellana. És la menja típica de la festivitat de Sant Eloi, l'1 de desembre, dia en què es pot trobar a les pastisseries barcelonines.
Eloi de Noyon és el patró dels qui treballen el metall –ferrers, argenters, joiers…–; per això els pastissers catalans van decidir d'idear un dolç que recordés l'eina de treball principal de la indústria metal·lúrgica, el martell, que es vendria per celebrar la festivitat en homenatge al sant.

## Referències

* 1 2 «Martell de Sant Eloi». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Masayoshi Takemura

Masayoshi Takemura (japonès: 武村 正義) (Tamao, 26 d'agost de 1934 - Ōtsu, 28 de setembre de 2022) va ser un polític japonès. Elegit com a representant del Partit Liberal Democràtic del Japó, el 1993 es va separar per formar el Nou Partit Pioner, abans d'unir-se al recentment format Partit Democràtic del Japó el 1997. Va exercir com a secretari en cap del gabinet i després ministre de finances en el govern japonès de mitjans de la dècada de 1990.

## Primers anys de vida

Takemura va néixer al districte de Gamō a la Prefectura de Shiga en una família de grangers. Inicialment, va estudiar enginyeria a la Universitat de Nagoya, es va graduar a la Universitat de Tòquio estudiant educació i finances. Va començar la seva vida professional com a buròcrata al ministeri de l'Interior.

## Carrera política

Després d'abandonar el ministeri, va ser elegit alcalde de Yōkaichi a la prefectura de Shiga, i després es va convertir en governador de la prefectura de Shiga i va ocupar el càrrec de 1974 a 1986. Va ser elegit a la Cambra Baixa el 1986 com a representant del Partit Liberal Democràtic. El 1993 es va separar del LDP per fundar el New Party Sakigake.
Va participar en el govern de coalició de Morihiro Hosokawa com a secretari en cap del gabinet. Després va ser nomenat ministre de Finances al gabinet de coalició dirigit pel primer ministre Tomiichi Murayama el juliol de 1994.
Descrit com a "franc, pragmàtic i obert", el seu mandat de confrontació al ministeri de finances va portar a Euromoney a descriure'l com "el pitjor ministre de finances de l'any" per al 1995. S'ha especulat que la seva actitud de confrontació cap als funcionaris del Ministeri d'Hisenda prové de la manera en què el govern de Morihiro Hosokawa es va trencar amb la introducció de l’impost sobre el consum, amb els funcionaris del Ministeri d'Hisenda conspirant amb Hosokawa per mantenir a les fosques els socis de la coalició amb els seus plans.

## Referències

* ↑ Look Japan, 41. (1995) p. 7.
* ↑ Sanger, David E. «In a Tokyo Hotel Room, The Swords Came Out» (en anglès). The New York Times, 25-06-1993. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Andrew Pollack «Japan's First Socialist Premier Appoints a Familiar Cabinet». , 01-07-1994 [Consulta: 24 octubre 2013].
* 1 2 Brown, J. Robert. The Ministry of Finance: Bureaucratic Practices and the Transformation of the Japanese Economy. Greenwood Press, 1999. ISBN 978-1-56720-230-4.
* ↑ Sheryl WuDunn. «Few Takers for Japanese Finance Post». The New York Times, 10-01-1996.
# Masatoshi Sako

Masatoshi Sako, (en japonès: 佐古雅俊, Prefectura d'Hiroshima, 3 de maig de 1960) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà amb la pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de keirin de 1989.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Masayoshi Ōhira

Masayoshi Ōhira (大平正芳 Ōhira Masayoshi, 12 de març de 1910-12 de juny de 1980) va ser el 68é i 69é Primer Ministre del Japó des del 7 de desembre de 1978 fins a la seua mort.
Naixqué a la Prefectura de Kagawa i estudià a la Universitat Hitotsubashi. El 1978 Ôhira va ser triat com a President del Partit Liberal Democràtic del Japó i poc després, en desembre del mateix any, va ser nomenat com a Primer Ministre del Japó, succeint així a Takeo Fukuda. Va ser el segon cristià en accedir al càrrec després del socialista Tetsu Katayama. En les Eleccions generals japoneses de 1979 el PLD no va traure majoria absoluta, però va poder formar govern gràcies als diputats independents de la Dieta Imperial. No obstant això, poc temps després, al 1980, va deixar de ser Primer Ministre a causa d'una moció de confiança a la qual donaren suport alguns membres del seu partit abstenint-se, ja que eren de la facció contrària (Takeo Fukuda). Ōhira va morir d'un atac al cor durant la campanya electoral dels següents comicis. Masayoshi Ito, el seu cap de gabinet, el substituí després de la seua mort. Yoshio Sakurauchi, Secretari General del PLD, va aconseguir en aquelles eleccions posteriors a la mort del Primer Ministre Ôhira una de les majors victòries del partit en la seua història, captant la simpatia de l'electorat pel difunt Primer Ministre.
# Martí Roger i Crosa

Martí Roger i Crosa (Palamós, 1867 - Palamós, 1918) fou un escriptor i polític català, germà de Miquel Roger i Crosa. S'establí a Barcelona i participà en la fundació del Centre Escolar Catalanista, del qual en fou el primer president. També fou membre de la Unió Catalanista i participà en l'assemblea de Manresa de 1892. El 1917 fou diputat de la Lliga Regionalista per la Bisbal d'Empordà. Donà nombroses conferències i col·laborà a diaris catalanistes com La Renaixença i La Il·lustració Catalana.

## Obres

* Els tipus socials de la producció surotapera (1911-1912)
* Gènesi de la monarquia catalana. Biblioteca Popular de L'Avenç, n.139. Barcelona (1914)

## Referències

* ↑ (castellà) Anton M. Espadaler: Piezas para construir «Tirant» Arxivat 2007-09-04 a Wayback Machine., Biblioteca virtual Joan Lluís Vives. (data d'accés: 4 gener 2009)
# Massís Cayley

El massís Cayley és un estratovolcà potencialment actiu en el Districte Regional de Squamish-Lillooet en el sud-oest de la Colúmbia Britànica, Canadà. Localitzat a 45 km al nord de Squamish i 24 km a l'oest de Whistler en els intervals del Pacífic de la Costa Serrana, es troba a 2264 metres (7.428 peus) per sobre del riu Squamish cap a l'oest i 1844 metres (6050 peus) per sobre del riu Cheakamus cap a l'est.
El massís Cayley conté crestes, cúpules de lava arrodonides i pinàculs afilats de roques erosionades, arribant la mes alta a 2377 metres. Es troba en l'extrem sud d'un camp de glaciars de gel anomenat Dust Mountain Icefield.

## Referències

* ↑ «BC Geographical Names». [Consulta: 12 setembre 2018].
# Medium (sèrie de televisió)

Medium és una sèrie de televisió estatunidenca sobre una dona, Allison DuBois (Patricia Arquette) que treballa a Phoenix com a mèdium i assessora del fiscal general de l'estat d'Arizona i del comtat de Mariposa. La protagonista, té la capacitat psíquica de contactar amb les persones mortes que l'ajuden a resoldre els casos en què s'han vist involucrats.
La sèrie va ser creada per Glenn Gordon Caron i produïda per Picturemaker Productions i Grammnet Productions per a la CBS.

## Sinopsi

Allison Dubois (Patricia Arquette) és mare de tres nenes i exemplar esposa de Joe Dubois (Jake Weber) brillant enginyer aeroespacial, que té un do molt especial; té somnis premonitoris. Això la porta a ser contractada pel fiscal Manuel Devalos (Miguel Sandoval), inicialment per assessorar sobre la idoneïtat dels membres del jurat, però donades les seves capacitats, acaba convertint-se en una peça clau a l'hora de resoldre crims, desaparicions... Les seves tres filles també han heretat algun dels seus dons, així que Joe Dubois ha de tenir molta paciència per tal d'entendre les dones de la seva família.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge | Notes |
| Patricia Arquette | Allison DuBois | |
| Jake Weber | Joe DuBois | Marit d'Allison |
| Miguel Sandoval | Manuel Devalos | Fiscal general de l'estat i cap d'Allison |
| Sofia Vassilieva | Ariel DuBois | Filla gran d'Allison |
| Maria Lark | Bridgette DuBois | Filla mitjana d'Allison |
| David Cubitt | Detectiu Lee Scanlon | Company de feina d'Allsion |
| Madison i Miranda Carabello | Marie DuBois | Filla petita d'Allison |

## Referències

* ↑ Tim Molloy «Medium Revels in Place Among Living Dead». TVGuide.com, 04-08-2009 [Consulta: 4 agost 2009].
* ↑ «Fall TV: NBC Sizes Up Medium for a Sixth Season» (en anglès). [Consulta: 10 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Allison DuBois – the Medium, web d'Allison DuBois (anglès)
# Medja

Medjai en jeroglífic :
Medja és el nom donat pels egipcis al territori d'un poble, anomenat Medajai o Medjai, que es considera procedent generalment del desert oriental, però que probablement vingueren del desert occidental, identificats pels arqueòlegs com Cultura dels sepulcres de cassoles, que es van establir al nord de Núbia abans del 2200 aC, quan ja s'hi havia establert el grup C. Aquestes invasions i altres factors van posar fi a la presència egípcia 100 anys més tard. Els egipcis, però, comerciaren amb Núbia i els medja foren el grup amb el qual més van comerciar. El seu territori sembla que fou proper a Kerma. Se'ls ha volgut identificar amb els blèmies (beges) per la similitud del nom, però sembla que serien dos pobles, uns procedents del desert oriental i uns altres de l'occidental, i caldria potser veure en ells uns avantpassats dels Meded.
El rei d'Egipte Nebhepetre Mentuhotep es va casar ja vers el 2000 aC amb una princesa medja de nom Ashait. Vers el 1800 aC un governador de fortalesa de Núbia era esmentat com Khesef Medjayu (el que expulsa els medja). Els medja van seguir venint a Núbia durant l'imperi mitjà i s'han trobat cementiris a Deir Rifeh, Mostagedda (el més gran), Qau, Balabish, Hu, Tod, Daraw, Shellal, Dakka, Wadi Allaqi, Sayala, Aniba, Toshka, i altres llocs entre Faras i Gammai. Consta que alguna delegació dels medja va ser rebuda a la cort de la Dinastia XIII. A la fi del segon període intermedi la cultura medjai havia estat absorbida per la de Kerma, però encara guerrers medja van servir a l'exèrcit egipci a les dinasties XVII i XVIII, i encara s'esmenten a la dinastia XX.
Durant l'Imperi Nou els nubians de Medja, reclutats per l'exèrcit, van monopolitzar els llocs de policies i per això als policies se’ls deia medjai durant aquest període.

## Bibliografia

* Alan H. Gardiner, Ancient Egyptian Onomastica, Vol. 1, Oxford University Press 1947
* Toby Wilkinson, Dictionary of Ancient Egypt, Thames & Hudson Ltd 2005

## Referències

* ↑ Erman & Grapow, Wörterbuch der ägyptischen Sprache (Diccionari de la llengua egípcia), v.2, pàg. 186, 1-2
* ↑ Wilkinson, pàg. 147
* ↑ Gardiner, pàgs. 82*-85*