OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Echeveste Galfarsoro

José Echeveste Galfarsoro (Irun, 19 de març de 1899 - Irun, 7 de desembre de 1982) fou un futbolista basc de la dècada de 1920. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Jugava a les posicions d'extrem o d'interior. Passà tota la seva carrera al club Real Unión de la seva ciutat natal, jugant entre 1919 i 1932. Guanyà dues copes d'Espanya els anys 1924 i 1927. Fou quatre cops internacional amb la selecció espanyola, una davant França, una amb Suïssa i dues contra Itàlia.

## Palmarès

* Copa espanyola:
** 1924, 1927

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 «José Echeveste Galfarsoro». Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Todo sobre la selección española». Félix Martialay. [Consulta: 17 gener 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Joan Carles Escuté Marín

Joan Carles Escuté Marín, més conegut senzillament com a Joan Carles Escuté (Gavà, Baix Llobregat, 1971) és un boxejador, alpinista i corredor de curses de fons, muntanya i ultraresistència català.
Competí representant el Club Boxa Gavà. L'any 1993 es proclamà campió de Catalunya de boxa amateur en la categoria de pes superwèlter, i també formà part de la selecció catalana de boxa que participà en els campionats estatals d'aquell mateix any. Posteriorment, com a membre de la Unió Muntanyenca Eramprunyà, començà a participar i competir en curses atlètiques i de resistència i ultraresistència, entre les quals es troben curses de més de cinquanta quilòmetres, i fins a 167 quilòmetres. L'any 2012 fou un dels impulsors i alma mater en la creació del Club Esportiu Garraf Runners, del quan n'ha estat també president. En el seu haver també es troben algunes fites en el món de l'alpinisme, com el cim més alt del continent americà, l'Aconcagua, de 6.962 metres, que assolí en solitari l'any 2002. Aquell mateix any l'escalador gavanenc també havia pujat al cim més alt de l'Àfrica, el Kilimanjaro, i al més alt d'Europa, l'Elbrús, una gesta combinada difícil d'aconseguir.

## Referències

* ↑ «Joan Carles Escuté Marín». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Escute Marin, Juan Carlos». Estadísticas de ultra maraton. Deutsche Ultramarathon-Vereinigung. [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ «Acta de Junta Directiva Club Esportiu Garraf Runners». Garraf Runners. Arxivat de l'original el 15 de novembre 2022. [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ «Juan Carlos Escuté Marin (Gavà, 1971), president de l’associació esportiva Garraf Runners, una associació relativament nova, fundada a finals de l'any 2012». L'Eramprunyà. Periòdic d'Informació Municipal, Núm. 30, 2014 [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ «L'alpinista Joan Carles Escuté assoleix l'Aconcagua, el cim més alt del continent americà». La Xarxa de Comunicació Local, 11-02-2002 [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ «L'alpinista gavanenc Joan Carles Escuté se'n va a fer l'Aconcagua en solitari». VilaWeb, 15-01-2002 [Consulta: 15 novembre 2022].
# Llista de monuments de Consell

Llista de monuments de Consell catalogats pel consell insular de Mallorca com a Béns d'Interès Cultural en la categoria de monuments pel seu interès històric, artístic, arquitectònic, arqueològic, històric-industrial, etnològic, social, científic o tècnic.
| Monument | Tipus | Localització | Coordenades | Codi$^?$ | Imatge |
| Creu del Cementeri | Creus de terme | Consell | 39° 40′ 18″ N, 2° 48′ 54″ E﻿ / ﻿39.671794°N,2.814917°E﻿ / 39.671794; 2.814917 a prop | RI-51-0010278 | Creu del Cementeri (Consell) |
| Necròpolis de Mainou | Monument arqueològic | Consell | | RI-51-0001996 | |
| Restes prehistòriques de Son Jordi / Es Velar | Monument arqueològic | Consell | 39° 40′ 47″ N, 2° 48′ 11″ E﻿ / ﻿39.679848°N,2.803013°E﻿ / 39.679848; 2.803013 a prop | RI-51-0001997 | |

## Referències

* Base de dades de béns immobles, del Ministeri de Cultura
* Visor del Patrimoni Històric, del Consell de Mallorca
# Estació de Manzanares-Soto del Real

Manzanares-Soto del Real és una estació de ferrocarril situada en el municipi espanyol de Soto del Real, a la Comunitat de Madrid. L'estació està localitzada a la riba de la carretera M-609, costat Colmenar Viejo, i n'es troba a 6,4 quilòmetres de Soto del Real i a 11 quilòmetres de Manzanares el Real, a l'altra banda del estany de Santillana. Actualment l'estació està tancada al tràfic de viatgers, encra que la planta baixa de l'edifici de viatgers porta un restaurant.
La presó de Soto del Real, que va ser construïda a la dècada de 1990, té el seu emplaçament a l'altra riba de la M-609.

## Situació ferroviària

L'estació forma part de la línia de ferrocarrils d'ample ibèric Madrid-Burgos, punt quilomètric 36,3. Les instal·lacions es troban situades a 910 metres d'altitud. De l'estació també surt un ramal ferroviari que enllaça la línia amb un carregador de mercaderies pertanyent a l'empresa Transervi.

## Història

Les instal·lacions ferroviàries de Manzanares-Soto del Real formen part del ferrocarril directe Madrid-Burgos.
Aquesta línia va ser inaugurada en juliol de 1968, després haver-se prolongat les obres diverses dècades. Des de la seva inauguració, l'estació fou un fracàs causa del número de viatgers. Per la seva grossa llunyania no aconseguia donar servei als dos pobles que li donen nom: Manzanares el Real i Soto del Real. Per allò es construiria posteriorment el baixador de Soto del Real, encara que aquest també finalitzaria caient en desús. Amb la decadència de la línia, les freqüències foren reduint-se fins que en 1998 es va decidir suprimir el servei de viatgers en totes les estacions intermitjanes de la línia Madrid-Burgos, exceptuant la d'Aranda de Duero, que es va mantindre oberta al públic fins 2012.
Des de gener de 2005, amb l'extinció de l'antiga RENFE, l'ens Adif va passar a ser el titular de les instal·lacions ferroviàries.

### Ampliació de la línia

El nou pla de Rodalies per 2009-2015 inclou l'estació de Manzanares-Soto de Real en una nova ampliació del servei cap al nord, per la línia Madrid-Burgos, que actualment només és utilitzada per la línia C-4 de Rodalies fins a l'estació de Colmenar Viejo. Aquesta ampliació tornaria a convertir en estacions comercials a Manzanares-Soto de Real i Soto de Real, després del tancament a viatgers que es va produir el 1998. A causa que actualment l'electrificació de la via Madrid-Burgos només arriba a Colmenar Viejo, els plans d'ampliació estudien electrificar el tram restant fins Soto de Real o implementar una llançadora dièsel per cobrir la resta de la ruta.

## Serveis ferroviaris

A l'actualitat l'estació no té serveis de viatgers, a més a més per les seves vies encara hi ha tràfic de mercaderies de l'empresa Sotoferro.

## Bibliografia

* García Raya, Joaquín «Cronología básica del ferrocarril español de vía ancha». IV Congreso Historia Ferroviaria: Málaga, septiembre de 2006. Consejería de Obras Públicas y Transportes de la Junta de Andalucía, 2006.
* Raposo Santos, José Manuel. Situación actual y perspectivas de desarrollo de la región Duero. I. Madrid: CECA, 1975.
# Fire Emblem: Monshō no Nazo

Fire Emblem: Monshō no Nazo (ファイアーエムブレム　紋章の謎, Faiā Emuburemu: Monshō no Nazo, Fire Emblem: El Misteri de l'Emblema) és el tercer joc de la saga Fire Emblem, desenvolupat per Intelligent Systems i publicat per Nintendo originalment en la consola Super Famicom, coneguda com a SNES en occident. És el primer joc de la saga llançat per a aquesta consola, i el primer cartutx a arribar als 24 megabits. Com els anteriors, mai va veure la llum més enllà de les fronteres japoneses.
El joc es divideix en dues parts o llibres. El Llibre Un és un remake del primer joc de la saga: Fire Emblem: Ankoku Ryū to Hikari no Tsurugi. El Llibre Dos és la seqüela de l'anterior llibre, amb una nova història on tornen a aparèixer els mateixos personatges.

## Sistema de joc

Monshō no Nazo abandona molts dels elements adoptats en l'anterior Fire Emblem Gaiden, semblant-se més al primer joc de la saga. No obstant això manté alguna mínima característica, com la bateria RAM per a salvar el joc i l'ús d'icones representatives de les armes.
La nova característica més representativa d'aquest joc és que per primera vegada s'inclou l'acció de Desmuntar, que permet a les unitats amb muntura baixar dels seus cavalls i lluitar a peu. La limitació per a aquestes unitats és que només poden brandir llances a cavall i espases a peu. A més, en els capítols que es desenvolupen en localitzacions interiors, se'ls obliga a desmuntar i anar a peu.

## Argument

Llibre U: Marth és príncep d'Altea i descendent directe d'Anri, el guerrer que matà al drac fosc Medeus. Després d'un atac des del veí regne de Dolua, Marth és obligat a exiliar-se a la nació de Talis. La seua germana Ellis és feta presonera després d'haver estat assassinat el seu pare en la lluita contra el malvat sacerdot Garnef. Amb l'ajuda del cavaller alteà Jeigan, la princesa Sheeda de Talisian i altres, Marth marxa a la recerca de l'espasa sagrada coneguda com a Falchion i de l'Emblema de Foc que li permetrà brandir-la. Només llavors serà possible enfrontar-se a Garnef i al ressuscitat Medeus, per a recuperar el seu regne i rescatar a la seua germana.
Llibre Dos: Després dels esdeveniments del llibre anterior, Hardin es converteix en rei d'Orleans i comença a atacar a diferents regnes del continent a la recerca de venjança, arribant-los a saquejar i castigar amb gran violència. Amb aquests esdeveniments, Marth descobreix que les forces de la foscor tornen a sembrar el terror corrompent a antics aliats, pel que haurà de tornar a empunyar l'Emblema de Foc a la recerca dels dotze orbes del zodíac per a obtenir així el poder que acabe amb les hordes enemigues.

## Curiositats

* Marth, el protagonista d'aquest joc, apareixeria anys més tard com lluitador triable en el joc Super Smash Bros. Melee. Això sí, primer havia de ser desbloquejat, doncs era un dels personatges secrets.
* Aquest joc es va mantenir un any com nº1 en la llista d'èxits de la revista Famitsu, i va estar sempre entre els 30 més venuts durant eixe període.
* L'anime OVA de Fire Emblem de 1996, es va basar en aquest joc.
# Couïns

Els couins (Couinae) són una subfamília, dins la família dels cucuts o cucúlids (Cuculidae), amb un gènere (Coua) exclusiu de Madagascar i un altre (Carpococcyx) del Sud-est asiàtic i Indonèsia. Habiten el terra de zones boscoses.
Són ocells amb fortes potes i ales curtes i arrodonides, plomatge vistós i acolorit. S'alimenten d'insectes i grans erugues i algunes espècies també de fruites. No són paràsits de cria.

## Sistemàtica

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.11), aquesta subfamília conté 2 gèneres amb 13 espècies:
* Gènere Carpococcyx, amb tres espècies.
* Gènere Coua, amb 10 espècies.

## Referències

* ↑ Els couins a Tree Life Web Project Rev. 07/11/2012
# Sit tibi terra levis

Sit tibi terra levis (que la terra et sigui lleu) és una locució llatina utilitzada com a epitafi, especialment a l'antiga Roma durant l'època precristiana. Sovint abreviada com S·T·T·L. fa referència de forma poètica a la terra que cobreix el cos d'un difunt enterrat. Al dirigir-se directament al difunt apel·la a la idea de transcendència. Equival a altres expressions més modernes com Requiescat in pace (RIP) que es tradueix com a Descansi en pau (DEP).
Se'n documenten variants com ara T·L·S («terra levis sit», «que la terra et sigui lleu») o S·E·T·L («sit ei terra levis», «que la terra li sigui lleu»).
És citada per diversos autors clàssics com Tibul amb diverses variacions:
| « | llatí ...et bene discedens dicet placideque quiescas, terraque securae sit super ossa levis | català ...i marxant dirà: que descansis bé i amb tranquil·litat i que la terra et sigui lleugera sobre els ossos, ben resguardada | » |
| — Tibul, Elegies ||||
L'origen de la frase es pot trobar a Alcestis d'Eurípides. La frase en grec és κούφα σοι χθὼν ἐπάνωθε πέσοι, koúfa soi khthon epánothe pésoi.

## Actualitat

Actualment és una expressió que està sent força utilitzada en la seva forma catalana de manera alternativa a fórmules convencionals com descansi en pau o l'acompanyo en el sentiment, possiblement per tractar-se d'una expressió que es percep com menys lligada a la religió.

## Referències

* ↑ Eurípides. «Verses: 463-4». A: Alcestis (en grec). «Verses: 463-4». A: Alcestis (en anglès).

## Vegeu també

* Requiescat in pace
# Jonathan S. Stokes

Jonathan S. Stokes (anglès: Jonathan Stokes) (Chesterfield, 1755 - Kidderminster, 30 d'abril de 1831)
va ser un metge i botànic anglès, membre de la Lunar Society de Birmingham, i un dels primers a adoptar la droga medicinal per al cor, digitalis.

## Biografia

Stokes probablement nasqué a Chesterfield, Derbyshire, al voltant de 1755 i estudià medicna a la Universitat d'Edinburgh doctorant-se el 1782. Practicà la medicina a Stourbridge, Worcestershire, i també es va interessar per la botànica.
Stokes es va ssociar amb William Withering (1741–1799), que era un membre influent de la Lunar Society. Stokes v ser membre de la Lunar Society des de 1783 a 1788.
Stokes va fer assajos clínics amb els digitalis per a les malalties del cor.
El 1790 Stokes va ser elegit com a membre de la recent fundada Linnean Society of London
La planta Stokesia cyanea o Stokesia laevis (Asteraceae/Compositae) l'honora.

## Algunes obres

* Stokes, Jonathan. A Botanical Materia Medica. Londres: J. Johnson and Company, 1812.
* Stokes, Jonathan. Botanical Commentaries. Londres: Simpkin and Marshall, 1830.

## Referències

* 1 2 3 Joan Lane. ‘Stokes, Jonathan (1755?–1831)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, Sept 2004; online edn, May 2007 , accessed 23 June 2009
* ↑ Jenny Uglow, ‘Lunar Society of Birmingham (act. c.1765–c.1800)’, Oxford Dictionary of National Biography, online edn, Oxford University Press, Feb 2009 , accessed 26 June 2009
* ↑ Aronson, J. K. (ed) (1985). An Account of the Foxglove and its Medical Uses 1785-1985. Oxford University Press. p.286.

## Bibliografia

* Schofield, Robert E. The Lunar Society of Birmingham: A Social History of Provincial Science and Industry in Eighteenth-Century England. Oxford: Clarendon Press, 1963.
* Uglow, Jenny. The Lunar Men: Five Friends Whose Curiosity Changed the World. Faber & Faber, 2002. ISBN 0-374-19440-8.
* Goldthorp, W. O. «Medical Classics: An Account of the Foxglove and Some of its Medicinal Uses by William Withering, published 1785». Brit Med J, 338, 2009, p. b2189.
# King Nothing

«King Nothing» és el setzè senzill de la banda estatunidenca Metallica, el quart i darrer extret de l'àlbum d'estudi, Load, llançat el 6 de gener de 1997.
La cançó fou composta per James Hetfield, Lars Ulrich i Kirk Hammett sobre un home que vol jugar a ser rei i no li preocupa res més. Tracta el tema d'anar amb compte amb el que es desitja. El senzill presenta una versió en directe de «Ain't My Bitch», cançó també inclosa en l'àlbum Load. També van editar un videoclip per acompanyar el senzill, dirigit per Matt Mahurin i filmat a Park City de Utah al desembre de 1996.
La versió original de la cançó fou titulada com "Load" i fou enregistrada en l'estudi propi d'Ulrich que té a casa seva.
# Joan Soler i Mestres

Joan Soler i Mestres (Barcelona, 15 d'agost de 1797 - 5 de gener de 1863) fou un arquitecte català.
Fill del mestre d'obres Tomàs Soler i Ferrer i de Cecília Mestres, i net de Joan Soler i Faneca, mestre d'obres. Continuant la tradició familiar estudià per ser arquitecte. Estudià la carrera d'arquitectura a l'Escola del Principat de Catalunya entre 1817 i 1820, va obtenir el títol d'arquitecte a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando el 1830. Fou perit en diverses ocasions per al Tribunal de la Real Audiència i arquitecte substitut de Reial Patrimoni a Barcelona des de 1831.
Va traçar plànols parcel·laris de diversos municipis de la província de Barcelona: Sants (1850 i 1851), Sant Joan Despí (1850), Cornellà de Llobregat (1852), l'Hospitalet de Llobregat (1851), Barcelona (1851), Mataró (1851), el Masnou (1852) i Olesa de Montserrat (185?).

## Referències

* ↑ «Defuncions. 1863. Registres. Llibre 1 (núms 1 al 390). Foli 23v. Registre núm.91». Arxiu Municipal Contemporani de Baarcelna, 05-01-1863. [Consulta: 14 abril 2022].
* 1 2 «Juan Soler y Mestres». Biografías. Real Academia de la Historia.
* 1 2 Gisbert i Traveria, Meritxell. Cartografia i transformació del territori a Catalunya entre l'Antic Règim i la Revolució liberal (ss. XVIII-XIX): el paper de la família Soler. Barcelona: Universitat de Barcelona. Departament de Geografia, 2017, p. 80-84.
# Llista de reis sassànides

Aquesta és la llista dels reis de la dinastia sassànida que van governar l'Imperi:
* Ardaixir I 227-242
* Sapor I 240-270
* Ormazd I 270-271
* Bahram I 271-274
* Bahram II 274-291
* Bahram III 291 -292
* Narsès 292-303
* Ormazd II 303-310
* Adarnases 310
* Sapor II (Shapur II) 310-379
* Ardaixir II 379-383
* Sapor III (Shapur III) 383-388
* Bahram IV 388-399
* Yezdegerd I 399-420
* Sapor IV (Shapuh d'Armènia) 420
* Khusraw l'usurpador 420 (Cosroes o Khosraw)
* Bahram V l'ase salvatge 420-438
* Yezdegerd II 438-457
* Ormazd III 457
* Peroz I (Firuz I) 457-484
* Balash 484-488
* Kobad I 488-497 (o Kavadh)
* Zamasp 497-499
* Kobad I (segona vegada) 499-531
* Cosroes I el just (Khusraw I el just) 531-579
* Ormazd IV 579-590
* Cosroes II el victoriós (Khusraw II el victoriós) 590
* Bahram VI Txobin l'usurpador 590-591
* Cosroes II (Khusraw II) (restaurat) 591-628
* Bistam (usurpador a Mèdia) 591-592
* Kobad II Sheroe 628
* Ardaixir III 628-630
* Xahrbaraz (usurpador) 630
* Cosroes III (Khusraw III) 630
* Juvanxer 630
* Borandurht (reina) 630-631 (en dos regnats)
* Peroz II (Firuz II) 630
* Ormazd V (a Mèdia i Khorasan) 631
* Azarmidurht (reina) 631
* Ormazd VI (a Nisibis) 631
* Cosroes IV (Khusraw IV) 632
* Cosroes V (Khusraw V) 632-633
* Yezdegerd III 633-651
* Peroz III Gushnap (Firuz III Gushnasp) 651-679
* Narsieh 679
- Califat omeia (649-755)
# Estació de Sant Gervasi

Mapa Metro Línia 6 :
Mapa sinòptic de la Línia Barcelona-Vallès de FGC :
Sant Gervasi és una estació ferroviària de la línia 6 del metro de Barcelona i de les línies S1 i S2 de la línia Barcelona-Vallès que pertany a la xarxa de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC). És al districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona, sota la Via Augusta a la plaça Molina.
L'estació original entrà en servei el 1863, se situava en trinxera i tenia l'edifici de viatgers a la dreta de les vies, a nivell de carrer. Per accedir a les andanes, que eren laterals, es disposava d'una escalinates. L'any 1929 s'inaugurava el soterrament de la via i l'andana ascendent (via 1), mentre que el 1931 es completava el soterrament de l'estació amb el cobriment de l'altra andana. Des de 2006 fins a 2010 s'han efectuat unes obres de remodelació de les instal·lacions, que inclouen una nova interconnexió directa amb l'estació de Plaça Molina (està situada just al seu costat), l'adaptació de l'estació a PMR amb la instal·lació d'ascensors i el perllongament de les andanes fins als 80 metres de longitud, per permetre l'estacionament de trens de quatre cotxes.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 635.341 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Línia Barcelona-Vallès de FGC :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Catalunya | Gràcia | Muntaner | Sarrià |
| Barcelona - Pl. Catalunya | Gràcia | Muntaner | Terrassa Nacions Unides |
| Barcelona - Pl. Catalunya | Gràcia | Muntaner | Sabadell Parc del Nord |

## Accessos

* Via Augusta - plaça Molina (accés compartit amb l'estació de Plaça Molina, amb ascensor)

## Referències

* ↑ «Sant Gervasi». trenscat.cat. [Consulta: 28 agost 2017].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Estació de Plaça Molina
* Llista d'estacions de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Cuevas

«Cuevas» té aquests significats:
* Toponímia:
** Cuevas del Almanzora, localitat de la província d'Almeria, Andalusia
** Cuevas de Almudén, municipi a la comarca de les Conques Mineres (província de Terol, Aragó)
** Cuevas Bajas poble de la comarca de la Comarca Nororiental de Málaga (província de Màlaga, Andalusia)
** Cuevas del Becerro, municipi a la comarca de Guadalteba (província de Màlaga, Andalusia)
** Cuevas del Campo, municipi del nord-oest de la província de Granada (Andalusia)
** Cuevas Labradas, municipi a la comarca de la Comunitat de Terol (província de Terol, Aragó)
** Cuevas de Provanco, municipi de la província de Segòvia a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Cuevas de San Clemente, municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Cuevas de San Marcos, poble de la província de Màlaga (Andalusia), que pertany a la comarca de la Comarca Nororiental de Málaga
** Cuevas del Valle, municipi de la província d'Àvila a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Monestir de Santa María de las Cuevas, monestir cartoixà a Sevilla, Espanya
** Miguel Ángel de las Cuevas Barberá (1986, Alacant), futbolista
* Biografies:
** Amparo Cuevas (1931 -2012), vident catòlica espanyola
** Armand de las Cuevas (Troyes, 1968), ciclista francès actiu entre 1989 i 1999
** Carlos Cuevas (1995), actor català
** Javier Casas Cuevas (Bilbao, 1982), futbolista basc que ocupa la posició de defensa
** José María Cuevas (Madrid, 1935 - 2008), empresari espanyol i president de la CEOE
** Josep Cuevas (Castelló de la Plana, 1785 -1868), advocat, militar i polític valencià
** Juan Cuevas Perales (Guadassuar, Ribera Alta, 1782 - ?)
** Pablo Cuevas (1986), tennista professional uruguaià d'origen argentí
** Tomasa Cuevas Gutiérrez (Brihuega, província de Guadalajara, 1917 - Barcelona, 2007), comunista
# Shuckle

Shuckle és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus bestiola i roca. Té una distribució d'atributs molt peculiar: té els PS (Punts de Salut), l'Atac i l'Atac Especial més baixos de tots els Pokémon i, alhora, la Defensa i la Defensa Especial més altes.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Schmidt-Jeffris, i Nelson, 2018, p. 160.

## Bibliografia

* Schmidt-Jeffris, R. A.; Nelson, J. C. «Gotta Catch 'Em All! Communicating Entomology with Pokémon» (en anglès). American Entomologist, 64, 3, 2018, pàg. 159–164. DOI: 10.1093/ae/tmy048.

## Enllaços externs

* Shuckle a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# King of Bongo

King of Bongo és el tercer àlbum de Mano Negra.

## Llista de cançons

* "Bring The Fire" – 3:27
* "King Of Bongo" – 3:38
* "Don't Want You No More" – 3:07
* "Le Bruit Du Frigo" – 3:10
* "Letter To The Censors" – 2:30
* "El Jako" – 2:48
* "It's My Heart" – 1:42
* "Mad Man's Dead" – 2:43
* "Out Of Time Man" – 3:25
* "Madame Oscar" – 2:37
* "Welcome In Occident" – 4:20
* "Furious Fiesta" – 1:26
* "The Fool" – 2:49
* "Paris La Nuit" – 3:20