OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jon Pérez Alonso

* Per a altres significats, vegeu «Bolo (desambiguació)».
Jon Pérez Alonso (Bilbao, 5 de març de 1974), conegut com a Bolo, és un exfutbolista professional i entrenador de futbol basc. Després de passar pel Danok Bat i les categories inferiors de l'Athletic Club, va debutar el 1994 amb el primer equip.
Després de quatre anys al club de San Mamés, amb cessions a l'Osasuna i Hèrcules d'Alacant incloses), va passar a jugar al Rayo Vallecano en el període més reeixit de la seua carrera, tot jugant la Copa de la UEFA. Posteriorment, ha militat al Gimnàstic de Tarragona i CD Numancia.
L'agost del 2008, amb el retorn dels castellans a Primera, Bolo va deixar el club i va retornar a Euskadi, a les files del Barakaldo CF, de la Segona Divisió B.

## Referències

* 1 2 3 4 «Bolo». BDFutbol. Base de Dades Històrica de Futbol. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «Bolo». Transfermarkt.
# Resolució 333 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 333 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 22 de maig de 1973 després de reiterar les declaracions prèvies i admetre que les mesures prèvies encara no havien aconseguit la fi del "règim il·legal de Rhodèsia" el Consell va condemnar a Sud-àfrica i Portugal per no cooperar amb l'aplicació de les sancions i va demanar que es prenguin mesures urgents per aplicar-les. El Consell va demanar llavors que els estats amb legislació que permetin la importació de la República de Rhodèsia ho revoquin immediatament i va demanar als estats que promulguin i apliquin la legislació contra qualsevol persona que intenti evadir-se de cometre una infracció amb sancions per:
    (a) Importació i mercaderies de la República de Rhodèsia;
    (b) Exportació de qualsevol mercaderia a Rhodèsia del Sud;
    (c) Proporcionar qualsevol instal·lació per al transport de mercaderies des de i cap a Rhodèsia del Sud;
    (d) Facilitar qualsevol transacció o comerç que es pugui fer a Rhodfèsia del Sud;
    (e) Continuar tractant amb clients a Sud-àfrica, Angola, Moçambic, Guinea (Bissau) i Namíbia després de conèixer-se que els clients reexporten productes o components d'aquests a Rhodèsia del Sud, o que els béns rebuts d'aquests clients són d'origen rhodesià.
La resolució continua demanant que els estats requereixin rebuts molt específics per als béns lliurats a qualsevol de les nacions que figuren a la subclàusula i per assegurar-se que no es revendran a Rhodèsia i demana als estats que prohibeixin a les seves companyies asseguradores garantir qualsevol cosa vinculada a Rhodèsia.
La resolució 333 va ser aprovada per 12 vots contra cap; França, el Regne Unit i els Estats Units es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Pico Cão Grande

El pico Cão Grande (Gos Gran) és un notable banyó volcànic amb forma d'agulla a São Tomé i Príncipe, situat en el sud de l'illa de São Tomé al Parc Natural d'Ôbo. S'eleva dramàticament a més de 300 m per sobre del terreny circumdant i el cim assoleix els 663 m sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ United States. Naval Oceanographic Office. Sailing directions for the southwest coast of Africa, from Cape Palmas to Cape of Good Hope, 1969 [Consulta: 10 novembre 2011].
# Textos a part

Textos a part és una col·lecció literària fundada per l'editorial Arola l'any 1998 amb la voluntat de presentar al públic general i als professionals del sector textos teatrals contemporanis. Fins a la tardor del 2016 havia publicat més de 170 títols.

## Descripció

La col·lecció es subdivideix en quatre altres col·leccions: «Textos a part (clàssics)», que conté quatre peces teatrals clàssiques en català; «Textos aparte», que conté disset llibres en castellà; «Textos aparte (clásicos)», que conté Don Carlos de Schiller, i «Textos a part (Teatre per a joves)». Juntament amb «Bromera teatre» és de les poques col·leccions teatrals que hi ha actualment disponibles al mercat. Per aquest motiu és molt heterogènia pel que fa a propostes estètiques i ha publicat un gran nombre d'autors, com Josep Maria Benet i Jornet, Albert Mestres, Marta Buchaca, Jordi Faura, Manuel Molins i Pere Riera, entre molts d'altres.
Els llibres solen publicar-se en enquadernació rústica, amb coberta marró de cartó fi, amb una mida de 12,5 per 16,5 cm. El preu de cada volum sol oscil·lar entre els 9 i els 12 euros.

## Història

La història d'aquesta col·lecció es pot dividir en dues etapes, tenint en compte la línia editorial del catàleg. El primer període (1998–2006) té com a figura central l'escriptor Joan Cavallé, que s'encarrega de la selecció i edició dels títols. En canvi, durant el segon període (2007–2015) la política editorial va a càrrec d'un grup format per quatre persones relacionades amb el món teatral català que proposen els títols.
Els assessors editorials eren Carles Canut, actor que forma part de la Fundació Romea per a les Arts Escèniques (Barcelona); Toni Casares, dramaturg i director de la Sala Beckett (Barcelona); Joan Pascual, integrant de Zona Zàlata (Tarragona), i Toni Rumbau, escriptor i director que lidera el Festival d'Òpera de Butxaca i Noves Creacions (Barcelona). Aquest grup no funciona com un comitè editorial que necessita el vistiplau de tots els membres per tirar endavant la publicació, sinó que cada integrant proposa títols que es publiquen en funció dels terminis, els recursos i els interessos de l'editorial.
Alhora, durant els diferents períodes s'han establert convenis de diversa durada per tal de publicar les obres premiades en diversos premis literaris, com, per exemple, el premi Born de Teatre, el premi Joaquim M. Bartrina o el premi 14 d'abril. També es van signar convenis amb el Teatre Nacional de Catalunya en relació amb el projecte «T6» (els títols del qual inicialment eren publicats per Proa) i més endavant amb el projecte «Llegir el Teatre», que pretén editar totes les obres que es representen al Teatre Nacional per donar l'opció de llegir-les abans o després d'haver-les vist.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Guerra, Gerard. «Textos a part». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement).
# Lord Edward FitzGerald

* Per a altres significats, vegeu «Edward Fitzgerald (desambiguació)».
Lord Edward FitzGerald (15 d'octubre de 1763 - 4 de juny 1798) fou un aristòcrata irlandès i revolucionari. Va ser el cinquè fill de James Fitzgerald, 1r Duc de Leinster i de Lady Emily Lennox. Va néixer a Carton House, prop de Dublín i morí a Londres.
Va ser educat a França. Participà en les campanyes angleses de conquesta d'Amèrica. Defensà les llibertats irlandeses al parlament de Dublín. Passà a la clandestinitat (1791), s'uní a la conspiració del seu amic Theobald Wolfe Tone, establí contactes amb els revolucionaris francesos i participà en els preparatius de l'aixecament del 1798. Va lluitar durant la rebel·lió fins que fou arrestat i morí a la presó de Londres.

## Referències

* ↑ «Lord Edward FitzGerald». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Negociador (pel·lícula)

Negociador és un llargmetratge escrit, dirigit i produït per Borja Cobeaga i protagonitzada per Ramón Barea. Va ser estrenat al setembre de 2014 en la Secció Zabaltegi del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià, en la que fou guardonat amb el Premi Irizar al Cinema Basc.
Tercer llargmetratge com a director de Borja Cobeaga, després de Pagafantas (2009) i No controles (2010), aquesta pel·lícula és una tragicomèdia inspirada lliurement en el llibre «ETA, las claves de la paz: confesiones del negociador», coescrit per Jesús Eguiguren i Luis Rodríguez Aizpeolea el 2011, sobre les converses mantingudes entre el Govern espanyol i ETA durant la treva de 2005, que acabaren amb l'atemptat de la Terminal 4 de Barajas.

## Sinopsi

El polític basc Manu Aranguren (Ramón Barea) és el representant del Govern espanyol per començar a parlar amb ETA. La conversa serà més personal que professional i només aquestes relacions personals faran avançar la negociació.

## Repartiment

* Ramón Barea, com Manu Aranguren; trassumpte de Jesús Eguiguren, polític basc.
* Josean Bengoetxea, com Jokin; trassumpte de Josu Urrutikoetxea, membre d'ETA.
* Carlos Areces, com Patxi; trassumpte de Xabier López Peña Thierry, membre d'ETA.
* Óscar Ladoire, com Alberto, representant del govern espanyol.
* Jons Pappila, com Nicholas, mediador internacional.
* Melina Matthews, com Sophie, traductora.
* Raúl Arévalo, com a nuvi de Sophie.
* María Cruickshank, com a prostituta.
* Santiago Ugalde, com a guardaespatlles de Manu Aranguren.
* Gorka Aguinagalde, com a guardaespatlles d'Alberto.
* Secun de la Rosa, com a cambrer d'un restaurant francès.

## Palmarès

| Any | Premi | Categoria | Candidat | Resultat |
| 2014 | Festival de Sant Sebastià | Premi Irizar al Cinema Basc | Premi Irizar al Cinema Basc | Guanyador |
| 2015 | Premis Turia | Millor actor | Ramón Barea | Guanyador |
| 2016 | Premis Feroz | Millor comèdia | Millor comèdia | Guanyador |
| 2016 | Premis Feroz | Millor actor protagonista | Ramón Barea | Nominat |
| 2016 | Premis Feroz | Millor guió | Borja Cobeaga | Nominat |
| 2016 | Premis Feroz | Millor cartell | Jorge Alvariño | Nominat |
| 2016 | Premios Goya | Millor guió original | Borja Cobeaga | Nominat |

## Referències

* ↑ Joaquín Lecumberri Napal. «Festival de cine de San Sebastián: Cobeaga presenta 'Negociador'». La Vanguardia. 23 de setembre de 2014.
* ↑ Ariane Kamio. «'Magical Girl' se lleva la Concha de Oro de la 62 edición de Zinemaldia». Naiz. 27 de septiembre de 2014.
* ↑ Gregorio Belinchón. «La risa que precede al terror». El País. 13 de març de 2015.
* ↑ Rocío García. «Borja Cobeaga: "En el País Vasco hay todavía mucho por contar"». El País. 22 de setembre de 2014.
# Pico-xic

Lo Pico-xic és un cim situat a l'extrem sud-oest de la Serra de Gurp, en el terme municipal de Tremp, al límit dels antics termes de Sapeira, de l'Alta Ribagorça, i Gurp de la Conca, del Pallars Jussà. És a l'oest-nord-oest del poble de Gurp, però dalt la carena que separa les conques del Noguera Pallaresa, a llevant, i del Noguera Ribagorçana, a ponent.
# TP d'Or 2004

Els premis TP d'Or 2004 foren entregats el 22 de gener de 2005 en un acte al Palacio de Congresos (Campo de las Naciones) presentat per Carlos Sobera, José Corbacho i els actors d'Homo Zapping.
| Categoria | Programa | Persona | Resultat |
| Actor | Aquí no hay quien viva | Fernando Tejero | Guanyador |
| Actor | Aquí no hay quien viva | Luis Merlo | Nominat |
| Actor | Cuéntame cómo pasó | Imanol Arias | Nominat |
| Actriu | 7 vidas | Amparo Baró | Guanyadora |
| Actriu | Cuéntame cómo pasó | Ana Duato | Nominada |
| Actriu | Aquí no hay quien viva | Mariví Bilbao | Nominada |
| Presentador/a de Programes d'Entreteniment | Allá tú | Jesús Vázquez | Guanyador |
| Presentador/a de Programes d'Entreteniment | Crónicas Marcianas | Javier Sardà | Nominat |
| Presentador/a de Programes d'Entreteniment | Dos Rombos | Lorena Berdún | Nominada |
| Presentador/a de Magazines | Cada día | María Teresa Campos | Guanyadora |
| Presentador/a de Magazines | A tu lado | Emma García | Nominada |
| Presentador/a de Magazines | Las cerezas | Julia Otero | Nominada |
| Presentador/a d'Informatius | Antena 3 Noticias | Matías Prats Luque | Guanyador |
| Presentador/a d'Informatius | Informativos Telecinco | Àngels Barceló | Nominada |
| Presentador/a d'Informatius | Telediario | Lorenzo Milá | Nominat |
| Sèrie Nacional | Aquí no hay quien viva | Aquí no hay quien viva | Guanyador |
| Sèrie Nacional | 7 vidas | 7 vidas | Nominat |
| Sèrie Nacional | Cuéntame cómo pasó | Cuéntame cómo pasó | Nominat |
| Informatiu diari | Antena 3 Noticias | Antena 3 Noticias | Guanyador |
| Informatiu diari | Informativos Telecinco | Informativos Telecinco | Nominat |
| Informatiu diari | Telediario | Telediario | Nominat |
| Programa d'entreteniment | Homo Zapping | Homo Zapping | Guanyador |
| Programa d'entreteniment | Crónicas Marcianas | Crónicas Marcianas | Nominat |
| Programa d'entreteniment | Cruz y Raya Show | Cruz y Raya Show | Nominat |
| Magazine | A tu lado | A tu lado | Guanyador |
| Magazine | Las cerezas | Las cerezas | Nominat |
| Concurs | Pasapalabra | Pasapalabra | Guanyador |
| Concurs | Allá tú | Allá tú | Nominat |
| Concurs | Saber y Ganar | Saber y Ganar | Nominat |
| Concurs Reality | Eurojunior | Eurojunior | Guanyador |
| Concurs Reality | Gran hermano | Gran hermano | Nominat |
| Concurs Reality | La Granja | La Granja | Nominat |
| Programa del Cor | Aquí hay tomate | Aquí hay tomate | Guanyador |
| Programa del Cor | Corazón, corazón | Corazón, corazón | Nominat |
| Programa del Cor | Salsa Rosa | Salsa Rosa | Nominat |
| Programa Infantil/Juvenil | Los Lunnis | Los Lunnis | Guanyador |
| Programa Infantil/Juvenil | El conciertazo | El conciertazo | Nominat |
| Programa Infantil/Juvenil | Megatrix | Megatrix | Nominat |
| Serie d'animació | Els Simpson | Els Simpson | Guanyador |

## Referències

* ↑ TP d'Or 2004 a todotele.com
* ↑ Antena 3 se impone en la gala de premios TP de Oro 2004, Libertad Digital, 23 de gener de 2005
* ↑ 'Aquí no hay quien viva', premio TP de Oro a la mejor serie nacional, El Mundo, 23 de gener de 2005

## Vegeu també

* Premis ATV 2004
* Antena de Oro 2004
* Premis Ondas 2004
# Museu Gurvich

El Museu Gurvich (castellà: Museo Gurvich) és un museu d'art de Montevideo, Uruguai. L'horari de visita és de dilluns a divendres de 10:00 a 18:00, dissabtes d'11.00 a 15.00, diumenges tancat tot l'any. Per a entrar al museu s'ha de pagar, excepte els dimarts, on hi ha entrada lliure.
El museu i la Fundació van ser creats amb l'objectiu de promoure la vida i obra de l'artista uruguaià d'ascendència lituana José Gurvich.

## Sales

El museu té sis sales amb diferents activitats.
* Sales 1 i 2: es troben a la planta baixa, a l'esquerra de l'edifici. Hi ha murals de José Gurvich, una botiga de regals i la recepció. En aquesta zona hi ha exposicions permanents. A la dreta, en canvi, hi ha pintures de José Gurvich.
* Sales 3 i 4: s'ubiquen al subsòl. En aquesta zona funciona la cronologia, la direcció i la secretaria, la biblioteca i l'arxiu del museu. A la dreta hi ha objectes i dibuixos de José Gurvich, l'exposició dels quals és permanent, a més d'una sala de lectura. Cap a l'esquerra, hi ha escultures de l'artista.
* Sales 5 i 6: per acabar, aquestes es troben al primer pis. Generalment només hi ha exposicions temporals, és a dir, sense caràcter permanent.

## Referències

* ↑ Museu Gurvich - Horaris i entrades Arxivat 2011-09-18 a Wayback Machine. Consultat 6 de juliol de 2011

## Enllaços externs

* Museogurvich.org
# Límit de Tolman-Oppenheimer-Volkoff

En astrofísica, el límit de Tolman-Oppenheimer-Volkoff, representa la massa teòrica màxima que pot assolir una estrella de neutrons; més enllà d'aquest valor, l'objecte s'esfondra llavors en forat negre. És un valor anàleg al límit de Chandrasekhar per a les nanes blanques.
El límit va ser calculat, l'any 1939, per J. R. Oppenheimer i G. M. Volkoff a partir del treball anterior de Richard C. Tolman. Oppenheimer i Volkoff suposaven que, en una estrella de neutrons, els neutrons formaven un gas de Fermi fred. Això porta a una massa restrictiva d'aproximadament 0.7 masses$^,$. Estimacions actuals situen la xifra entre 1,5 i 3 masses solars. La incertesa en el valor reflecteix el fet que les equacions de l'estat de la matèria extremadament densa no són prou ben conegudes.

## Referències

* ↑ Richard C. Tolman (1939): "Static Solutions of Einstein's Field Equations for Spheres of Fluid" Arxivat 2011-12-08 a Wayback Machine., Physical Review 55, #374 (15 de Febrer de 1939), pp. 364–373.
* ↑ Oppenheimer, J. R.; Volkoff, G. M. (1939): On Massive Neutron Cores Arxivat 2011-11-20 a Wayback Machine., Physical Review 55, #374 (15 de Febrer de 1939), pp. 374–381.
* ↑ Bombaci, I. «The maximum mass of a neutron star». Astronomy and Astrophysics, 305, 1996, pàg. 871-877.
# Negociador

Negociador (en llatí plural Negociatores) va ser el nom que es donava a uns homes de negocis romans establerts a províncies que cap al final de la república romana. Deixaven diners a elevat interès o especulaven amb el gra, comprant el que consideraven adient i que després enviaven a Roma o altres llocs segons el preu.
La seva activitat principal però eren els préstecs amb usura i d'aquests personatges van derivar les paraules negotia (negoci), negotiatio (negociació) i negotiari (negociant). Cal distingir-los dels publicans i dels mercatores (comerciants).
Els negociatores de províncies eren equivalents als feneratores (prestadors, usurers), que exercien a Roma o als argentari (banquers) de Roma.
Els negotiatores, com els publicani, pertanyien a l'orde eqüestre. Les persones de rang senatorial, que tenien prohibit dedicar-se al comerç, compartien indirectament els guanys, a canvi de donar-los-hi el seu suport. Es coneix el cas de Marc Juni Brut, que, actuant a través d'un altre, el negociador Publi Escapci, va prestar diners a l'estat de Salamina a Xipre a un interès del 48 per cent. Escapci, després d'haver obtingut tropes d'Api Claudi, procònsol de Cilícia, va maltractar tant el senat de Salamina que van morir cinc senadors. Ciceró, el procònsol que hi va haver a continuació, va tenir prou honestedat com per buscar una liquidació moderada i justa del deute, però no va tenir prou resolució per fer-ho complir.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Negotiatores». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 8 maig 2022].
# Repressió a la Unió Soviètica

La repressió a la Unió Soviètica va ser portada a terme pel govern soviètic i pel Partit Comunista governant. Pot ser dividida en tres categories:
* Repressió política a la Unió Soviètica
** Terror Roig
** Col·lectivització a la Unió Soviètica
** Gran Purga
** Transferències de població a la Unió Soviètica
** Gulag
** Matances en massa sota règims comunistes
* Repressió ideològica a la Unió Soviètica
** Religió a la Unió Soviètica
** Recerca suprimida a la Unió Soviètica
** Censura a la Unió Soviètica
** Psiquiatria repressiva a la Unió Soviètica
* Repressió econòmica a la Unió Soviètica
# Rivulus cylindraceus

Rivulus cylindraceus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Cuba.

## Referències

* ↑ «Rivulus cylindraceus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Múscul penniforme

Un múscul penniforme o múscul pennat (que té forma de ploma d'ocell) és un múscul amb fascicles que s'uneixen obliquament (en posició inclinada) al seu tendó. Aquest tipus de músculs generalment permeten una producció de força més alta, però un rang de moviment més reduït. Quan un múscul es contrau i s'escurça, l'angle augmenta.

## Referències

* ↑ Frederick H. Martini, Fundamentals Of Anatomy And Physiology Arxivat 2006-11-14 a Wayback Machine.
* ↑ «Jacob Wilson, Abcbodybuilding, The Journal of HYPERplasia Research». Arxivat de l'original el 2008-12-05. Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.
* ↑ Maganaris, Constantinos N; Baltzopoulos, Vasilios; Sargeant, Anthony J «In vivo measurements of the triceps surae complex architecture in man: implications for muscle function». The Journal of Physiology, 512, Pt 2, 15-10-1998, pàg. 603–614. DOI: 10.1111/j.1469-7793.1998.603be.x. PMC: 2231202. PMID: 9763648.
# Límit de quantificació

El límit de quantificació (també anomenat de determinació - LOQ) és considerat el límit de concentració més baix per mesures quantitativament precises.
Es detecta un producte químic quan sobrepassa el límit de detecció (LOD), però no se li pot posar un valor numèric a la quantitat de producte, ja que és molt baixa. És per això que existeix el límit de quantificació (més elevat que el de detecció). Quan la quantitat d'un producte està a un nivell per sota del límit de detecció química, aquest no es considera detectat. Si el resultat està entre el LOD i LOQ, es considera “detectat”, i quan el resultat està per sobre del límit de quantificació, es pot donar el valor real numèric de la concentració química.
Es defineix com la quantitat d'anàlit que proporciona un senyal igual al del blanc més deu vegades la desviació estàndard del blanc.
y$_{LQ}$ = y$_B$ + 10 S$_B$

## Desviació estàndard

La desviació estàndard serveix per mesurar la precisió, és a dir, grau de semblança de les mesures realitzades entre elles sota condicions sense canvis. Com menor sigui la dispersió dels valors obtinguts, major serà la precisió. Es defineix com l'arrel quadrada positiva de la variància (mitjana dels quadrats de les desviacions).

## Definició de l'ISO

L'ISO (Organització Internacional de Normalització) de- fineix el límit de quantificació en mètodes analítics com:
ISO 13843:
“Concentració mitjana de partícules x per porció analítica (en volum per exemple) on la incertesa estàndard relativa és igual a un valor especificat (RSD també anomenat desviació estàndard relativa)".
A això li agreguem que la incertesa estàndard relativa és una mesura de dispersió perfectament determinable a través d'un disseny experimental adequat.

## Bibliografia

* https://www.iso.org
* https://www.uam.es/personal_pdi/ciencias/lhh345a/+InstrumentalLecc1.pdf Arxivat 2012-10-02 a Wayback Machine.
* http://www.metroquimica.com.ar/php/content/view/+358/262/ Arxivat 2016-06-01 a Wayback Machine.
* http://www.ehowenespanol.com/+lq-ld-metodos-analiticos-info_202729/

## Vegeu també

* Límit de detecció
* Límit de linearitat
* Valoració química
* Precisió (química)
* Valoració del blanc
* Procés analític
# NGC 12

NGC 12 és una galàxia espiral intermèdia localitzada en la constel·lació dels Peixos.

## Referències

* «NGC 0012». NASA/IPAC Extragalactic Database. National Aeronautics and Space Administration / Infrared Processing and Analysis Center, 2008. [Consulta: 24 gener 2010].
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Afirmat a: Comparison LEDA/SIMBAD octobre 2002. Catalogue to be published in 2003. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.
# Representant Especial del Secretari General per Timor Oriental

El Representant Especial del Secretari General per a Timor Oriental va ser nomenat pel Secretari General per dirigir Administració de Transició a Timor Oriental de les Nacions Unides. Durant la transició del govern d'Indonèsia a la independència, l'administrador nomenat per les Nacions Unides va complir un paper que es podria dir que es corresponia d'alguna manera amb el d'un cap d'Estat.

## Llista

| Nom | País |
| Sérgio Vieira de Mello | Brasil |
| Kamalesh Sharma | Índia |
| Sukehiro Hasegawa | Japó |
| Atul Khare | Índia |
| Ameerah Haq | Bangladesh |
| Finn Reske-Nielsen | Dinamarca |

## Referències

* ↑ «UN Biographical Note "SUKEHIRO HASEGAWA APPOINTED AS Head of un Office in TIMOR-LESTE" (Press Release SG/A/926 BIO/3662)», 03-06-2005. [Consulta: 30 desembre 2012].
* ↑ «UN Biographical Note "Secretary-General Appoints Sukehiro Hasegawa of Japan, Deputy Special Representative in East Timor" (Press Release SG/A/806 BIO/3427)», 14-06-2002. [Consulta: 30 desembre 2012].
* ↑ «Biographical Note». Department of Public Information, News and Media Division, United Nations. [Consulta: 30 desembre 2012].
* ↑ «Finn Reske-Nielsen» (PDF). [Consulta: 30 desembre 2012].