OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premis YoGa 2013

Els 24è Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2012 per Catacric la nit del 6 al 7 de febrer de 2013 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web, de Facebook i de Twitter. El palmarès, inclosos els guardons especials, va ser variat i es va buscar la volta de rosca humorística i, segons els seus organitzadors, no va tenir cap ànim revengista, malgrat la categoria dels "premiats".

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "Vivir del cuento" | El hòbbit: Un viatge inesperat |
| Cinema estranger | Pitjor director | "El hombre que no amaba los musicales" | Tom Hooper, per Les misérables |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "¿Por qué no te callas?" | Jean Dujardin, per Les Infidèles |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "Espejito, espejito, ¿quién es más sosa que yo?" | Kristen Stewart, per Blancaneu i la llegenda del caçador i La saga Crepuscle: Albada (2a part) |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "Estrenas, que no es poco" | Todo es silencio |
| Cinema espanyol | Pitjor direcció | "Ego al desnudo" | Nacho Vigalondo, per Extraterrestre |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "¿Tengo ganas de ti?" | Hugo Silva, per El cos i En fuera de juego |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Ola k ase" | Clara Lago, per Fin i Tengo ganas de ti |
| Especials | Cultura | "Franco desencadenado" | José Ignacio Wert, per la seva política cultural |
| Especials | Justícia | "Baltasar Garzón" | Alberto Ruiz-Gallardón, per Holmes & Watson. Madrid Days |
| Especials | Viejas glorias | "The Walking Dead" | Repartiment de The Expendables 2 |
| Especials | Esos pelos | "Loca academia de peluquería" | Javier Bardem, per Skyfall José Coronado, per El cos Sean Penn, per Un lloc per quedar-s'hi |
| Especials | Todo queda en casa | "La familia y una más" | Carmina Barrios, per Carmina o revienta |
| Especials | Uno de los nuestros | "El fiasco se viste de Prada" | Juan Manuel de Prada Blanco, pel programa Lágrimas en la lluvia |

## Referències

* ↑ 'El hobbit' arrasa en los antipremios del cine YoGa, El Periódico de Catalunya, 7 de febrer de 2013
* ↑ 'Todo es silencio', elegida peor película del año por los premios YoGa, El Confidencial, 7 de febrer de 2013
* ↑ 'El hobbit: Un viaje inesperado', Kristen Stewart y Nacho Vigalondo, entre lo peor de 2012 según los YoGa, espinof.com
* ↑ Kristen Stewart, Jean Dujardin, 'El Hobbit' y Tom Hooper ganan los antipremios YoGa, a Fotogramas

## Enllaços externs

* Fotografies dels guanyadors a ellahoy.es
* 24è Premis YoGa a catacric.org
# Próssie

Próssie (en rus: Просье) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 13 habitants. Pertany al districte municipal de Gorokhovets.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26.
# Prósimna (Berbati)

Prósimna (en grec, Πρόσυμνα) és el nom d'un poble de Grecia que pertany al municipi d'Argos-Micenes, en la unitat perifèrica d'Argòlida. Anteriorment s'havia anomenat Berbati. En l'any 2011 tenia una població de 589 habitants.

## Antiga ciutat

A uns quilòmetres al sud-oest del poble hi ha les restes de l'antiga ciutat de Prósimna (Berbati).
Estrabó diu que el seu territori limitava amb el de Tirint i que allí es trobava un santuari d'Hera, el famós Herèon d'Argos.
Segons la mitologia grega, el seu nom deriva d'una filla d'Asterió anomenada Prósimna que, juntament amb les seues germanes Acrea i Eubea, van ser nodrisses d'Hera.

## Arqueologia

El llogaret estigué habitat del neolític ençà. A l'àrea on es trobava l'antiga Prósimna (Berbati), Panagiotis Stamatakis descobrí al 1878 una tomba en forma de tolos construïda en època micènica i que també havia estat reutilitzada en períodes posteriors. Les recerques arqueològiques prosseguiren a càrrec d'equips de l'Institut Suec d'Atenes en la dècada de 1930 i després durant les de 1980 i 1990, i hi trobaren dues àrees d'assentament en dues parts diferents del vessant del turó Mastos, pertanyents als períodes hel·làdic antic i hel·làdic recent, respectivament. S'hi han trobat tolos i grans quantitats de ceràmica que testifiquen que el lloc fou un important centre de producció d'aquest material durant molts segles. Durant els períodes hel·lenístic primerenc i romà tardà l'àrea també experimentà un auge.

## Referències

* ↑ «Detall del cens de 2011 (en grec).». Arxivat de l'original el 2015-10-16. [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ Estrabó. Geografia, VIII, 6, 11.
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia, II, 17, 2.
* ↑ Nicolás Platón, La Civilisation égéenne. Tome 2: Le Bronze récent et la civilisation mycénienne, p.217, París: Albin Michel (1981), ISBN 2-226-01304-0
* ↑ Berbati a Argòlida en la pàgina de l'Institut Suec d'Atenes (en anglés).
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1953

Els tretzens Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1953 es van concedir l'1 de febrer de 1954. Es va concedir únicament a les pel·lícules i no pas al director o als artistes, i es va distingir per la seva dotació econòmica. Es van repartir un total de 3.150.000 pessetes, repartits en dos premis de 475.000 pessetes, un de 450.000 pessetes, un de 400.000 pessetes, un de 350.000 pessetes, un de 300.000 pessetes, un altre de 250.000 pessetes, un altre de 150.000 pessetes i tres de 100.000 pessetes. A més, es van entregar dos premis addicionals de 400.000 pessetes a les pel·lícules en color,
A l'acte hi van estar presents el ministre Raimundo Fernández Cuesta, el director general de Cinematografia i Teatre Joaquín María Argamasilla de la Cerda y Elío, el de Cooperació Econòmica José Antonio Giménez-Arnau y Gran, el cap nacional de Sindicats José Solís Ruiz i el president del SNE Manuel Casanova Carrera. Els premis als curtmetratges foren concedits a El lago de los cisnes de Francesc Rovira Beleta, Hombres azules, de César Fernández Ardavín, i El Greco, de Juan Serra.

## Guardonats de 1953

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| 1r. lloc | 475.000 pts | Bienvenido, Mister Marshall | Luis García Berlanga |
| 2n lloc | 475.000 pts | La guerra de Dios | Rafael Gil Álvarez |
| 3r lloc | 400.000 pts | Jeromín | Luis Lucia Mingarro |
| 4t lloc | 350.000 pts | Carne de horca | Ladislao Vajda |
| 5è lloc | 300.000 pts | Dos caminos | Arturo Ruiz Castillo |
| 6è lloc | 250.000 pts | Fuego en la sangre | Ignasi F. Iquino |
| 7è lloc | 150.000 pts | Cristo | Margarita Alexandre |
| 8è lloc | 100.000 pts | Condenados | Manuel Mur Oti |
| 8è lloc | 100.000 pts | Aeropuerto | Luis Lucia Mingarro |
| 9è lloc | 100.000 pts | Nadie lo sabrá | Ramón Torrado Estrada |
| Especial color | 400.000 pts | Muchachas de Bagdad | Edgar G. Ulmer |
| Especial color | 400.000 pts | El duende de Jerez | Daniel Mangrané |

## Referències

* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-116
* ↑ Anoche se entregaron los premios del Sindicato Nacional del Espectáculo, ABC, 1 de febrer de 1954

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1953
* Fotogramas de Plata 1953
# Puigcornador (Oristà)

* Aquest article tracta sobre Puigcornador d'Oristà. Vegeu-ne altres significats a «Puigcornador (Sant Boi de Lluçanès)».
El Puigcornador és una muntanya de 636 metres que es troba al municipi d'Oristà, a la comarca del Lluçanès.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 287100001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Quercus helferiana

Quercus helferiana és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus helferiana és un arbre de fins a 20 m d'alçada, amb un tronc de fins a 0,3 m de DAH. Les branques són tomentoses de color marró densament pàl·lides, glabrescents al 3r any. El pecíol 1-2 (-3) cm és tomentós de color marró pàl·lid; el limbe de la fulla és oblong-el·líptic, ovat o el·líptic-lanceolat, 12-15(-22) × 4-8(-9.5) cm, tomentós de color marró densament pàl·lid quan és jove, tomentós de color marró grisenc pàl·lid abaxialment amb l'edat, adaxialment glabrescent excepte la part basal del nervi central, base àmpliament cuneada a arrodonida, marge crenat, àpex acuminat a obtús; nervis secundaris de 9-14 a cada costat del nervi central. Les infructescències fan d'1 a 2 cm; les raquis d'uns 2 mm de gruix, pubescents. Les cúpules són discoides, de 5-10 mm × 1,8-2,5 cm, que tanquen 1/3-1/2 de les glans, a l'exterior són tomentoses de color marró pàl·lid, la paret de 1,2-2 mm de gruix; les bràctees en 8-10 anells i marge denticulat per subsencer. Les glans són oblates, 1-1,6 × 1,5-2,2 cm, de color gris vallós, l'àpex és deprimit, les seves cicatrius fan de 1,2 a 1,4 cm de diàmetre, de plana a còncava a la maduresa. Les flors floreixen entre març i abril i fructifiquen entre octubre i novembre.

## Distribució i hàbitat

Quercus helferiana creix a les províncies xineses de Guangdong, Guangxi, al sud de Guizhou) i al sud i al sud-oest de Yunnan i al nord-est de l'Índia, Laos, Myanmar, nord de Tailàndia i al Vietnam, als boscos entre els 900 i 2000 m.

## Taxonomia

Quercus helferiana va ser descrita per A.DC. i publicat a Prodromus Systematis Naturalis Regni Vegetabilis 16(2): 101. 1864.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
helferiana: epítet

## Referències

* ↑ The Plant List, Quercus helferiana A.DC.
* 1 2 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis helferiana» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 391. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ «Quercus helferiana». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 octubre 2019].
# Quilòmetre 31

Quilòmetre 31 (originalment en castellà, Kilómetro 31) és una pel·lícula mexicana del gènere de terror i misteri que es va estrenar en 2007 sota la productora Lemon Films, dirigida per Rigoberto Castañeda i protagonitzada per Iliana Fox. Està inspirada en la llegenda de la Llorona i les llegendes urbanes sobre fantasmes a les carreteres. Pel 2013 es va programar la seva seqüela, Kilómetro 31-2. S'ha doblat al català.

## Trama

Mentre conduïa a través de l'altura del quilòmetre 31 d'una carretera solitària, Àgata Hameran (Iliana Fox) colpeja a un nen. Ella es baixa del seu cotxe per a ajudar a la víctima i en aquest moment altre cotxe l'atropella, quedant en un coma profund després de la intervenció mèdica. La seva germana bessona, Catalina, sent el dolor d'Àgata telepàticament i sent murmuris demanant ajuda. Juntament amb el seu xicot Nuño i el xicot d'Àgata, tornen a l'altura del km. 31 d'aquella carretera, i s'assabenten que en aquest lloc s'han succeït una sèrie d'accidents sobrenaturals causats pel fantasma d'una mare (La Llorona) que va perdre al seu fill molts anys enrere. A més, Catalina descobreix que l'esperit d'Àgata es troba atrapat entre el món dels vius i els morts.

## Repartiment

* Iliana Fox... Ágata / Catalina (Protagonista)
* Adrià Collado... Núño
* Raúl Méndez... Omar
* Luisa Huertas... Anciana
* Fernando Becerril... Doctor
* Mikel Mateos... Niño
* Carlos Aragón... Ugalde
* Hanna Sirog... Ágata (doble)
* Julán Álvarez... Nen
* Anastasia Acosta
* Marcela Pezet... La Llorona
* Claudette Maillé... Mamá
* Giselle Audirac... Infermera
* Camilo San Vicente... Jutge 1
* Everardo Arzate... Camiller
* Mónica Bejarano... Recepcionista
* María Inés Pintado... Recepcionista #2

## Recepció

La IMDb li dona un rang de 5.3/10 a aquest film, qualificació que es basada en 2,100 vots, d'altra banda FilmAffinity la qualifica amb un 4.2/10 basada en 1,416 vots. En la seva setmana d'estrena va aconseguir recaptar $16'697,288 MXN en 228 sales de cinema a Mèxic. Fou exhibida com a part de la selecció oficial al XL Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.

## Seqüela

KM 31: Sin Retorno es va estrenar el 28 d'octubre de 2016, comptant novament amb Iliana Fox i dirigida per Roberto Castañeda.

## Premis

* L edició dels Premis Ariel: millor vestuari, maquillatge, efectes especials i efectes visuals
* Premis El Tigre

## Referències

* ↑ EyeForFilm.co.uk interview with director Rigoberto Castañeda about KM31 and Blackout.
* ↑ Carmen Sánchez Dávila. “No hay peor miedo que al fracaso”, asegura Rigoberto Castañeda director de “Kilómetro 31”. Arxivat 2010-06-21 a Wayback Machine. February 15, 2007. Filmeweb.
* ↑ «Quilòmetre 31». ésAdir.cat. [Consulta: 9 octubre 2022].
* ↑ Rompe récord de asistencia Km. 31
* ↑ Sitges 2007 al web del festival
* ↑ «Còpia arxivada» (en castellà). Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 22 març 2021].

## Enllaços externs

* Quilòmetre 31 a GoitaQuèFanAra.cat
# Puteal de la Moncloa

El Puteal de la Moncloa, també conegut com a Puteal de Madrid, és un brocal de pou -puteal en llatí- realitzat a l'antiga Roma en el segle I i pertanyent als fons del Museu Arqueològic Nacional d'Espanya a Madrid on té el número d'inventari 2691.

## Història

La primera referència documental sobre la peça es remunta a 1654, quan pertanyia a la col·lecció d'art de Cristina de Suècia. En morir aquesta va passar al seu secretari, Azzolino, després al nebot d'aquest, Pompeu, després a Livio Odescalchi i d'ell al príncep d'Erba, la col·lecció d'escultura del qual va ser adquirida per Felip V. Va passar al Palau d'Aranjuez y finalment al Palau de la Moncloa d'on va passsar a propietat del ministeri de Foment després de la revolució de 1868, des d'aquí es va traslladar a la col·lecció del Museu Arqueològic Nacional d'Espanya.

## Descripció

El Puteal ha tingut tradicionalment una especial significació per la relació que van establir els investigadors entre els seus relleus i els del Partenó, havent-se'n usat fins fa poc per reconstruir el perdut grup central del frontó oriental del mencionat temple, encara que estudis més recents han posat de manifest importants diferències entre ambdues obres, tant estilístiques com iconogràfiques. D'altra banda la qualitat del Puteal està molt lluny de la de les escultures de Fídies, estant obra d'un taller neoàtic de segona categoria.
Realitzat en marbre, està decorat amb relleus que narren dos mites grecs: el naixement d'Atena a l'Olimp i el de les Parques, les encarregades de teixir el destí de déus i homes. El naixement d'Atena es representa amb Atena vestida amb una túnica, un casc àtic i l'escut a la seva mà esquerra amb la cara girada cap al seu pare Zeus assegut en un tron i amb el doble feix de raigs a la seva mà, entre tots dos flotant es troba Nike, la victòria alada que tracta de coronar a Atena amb llorer. A la dreta de Zeus hi és Hefest amb una doble atxa en la seva mà. Segueixen les Parques, Cloto asseguda amb la filosa representa el present, la figura central és Làquesis que representa el futur i Àtropo la tercera, asseguda també, és la que, té a la seva mà el fus ple de fil simbolitzant el passat.
* Relleu de Zeus
* Relleu de Hefest
* Relleu de Làquesis

## Vegeu també

* Mitologia grega
* Escultura romana

## Referències

* ↑ Domingo, 2000, p. 8.
* ↑ Domingo, 2000, p. 2,6 i 8.
* ↑ Domingo, 2000, p. 2-4.

## Bibliografia

* Domingo, Beatriz. «Artículo sobre el Puteal correspondiente al ciclo "la Pieza del Mes" del Museo» (en castellà). Museu Arqueològic Nacional d'Espanya, 2000. Arxivat de l'original el 2016-08-07. [Consulta: 12 gener 2016].
# Puig Sec (Castellar del Riu)

El Puig Sec és una muntanya de 1.295 metres que es troba al nord-oest del municipi de Castellar del Riu, a la comarca del Berguedà, sobre el nucli de Llinars. Es tracta de la punta meridional de la important carena que es desprèn en direcció sud de la Serra dels Prats, i que queda emmarcada per l'Aigua de Llinars a llevant i el Torrent de Vallsadolla a ponent. La part solana és molt encinglerada, mentre que l'obaga mostra unes suaus pendents. Té un ample carenar on s'observen restes d'edificacions, probablement de l'antiga masia de Puig Sec.
S'hi pot accedir mitjançant la pista forestal que, amb un recorregut de 3,5 km, surt de la masia del Collell, baixa a les planes de Vilavert, passa a prop de la masia de la Costa i de l'ermita de Sant Salvador de Vilavert, i, pel camí de la baga de La Costa, després de creuar el Torrent de Vallsadolla, es puja a la carena de Puig Sec.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Puig Sec (Castellar del Riu)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Púixkine

«Púixkine» té aquests significats:
* Púixkine (Aluixta), poble de la República Autònoma de Crimea
* Púixkine (Djankoi), poble de la República Autònoma de Crimea
* Púixkine (Krasnogvardiske), poble de la República Autònoma de Crimea
* Púixkine (Sovetski), poble de la República Autònoma de Crimea
# Rafael Juárez de Negrón y Centurión de Córdova

Rafael Juárez de Negrón y Centurión de Córdova (Estepa, 14 d'abril de 1816 - Madrid, 5 de febrer de 1885) és un militar espanyol, capità general d'Aragó i València durant el regnat d'Alfons XII.
De família de militars, en 1830 ingressà al Col·legi d'Artilleria d'Alcalá de Henares, on el 1835 fou ascendit a subtinent i el 1836 a tinent. Durant la primera guerra carlina va lluitar al setge de Morella i a les batalles de Sant Pere Màrtir (1838), Maella (1840) i a la batalla de Perecamps. En 1840 fou ascendit a capità per mèrits de guerra i li fou concedida la creu de Sant Ferran. Sota les ordres de Antonio van Halen y Sarti va participar amb l'esclafament del pronunciament de 1841 a Barcelona. En 1843 fou ascendit a comandant i en 1844 fou destinat a Vitòria i a l'Estat Major de l'Exèrcit del Nord.
En 1846 i 1847 va formar part de l'exèrcit d'Observació de Portugal, a les ordres del general Ricardo Shelly Comesford. En 1850 fou ascendit a comandant d'artilleria i en 1858 a tinent coronel d'infanteria. El 1859 fou destinat com a formador a l'Escola Pràctica d'Artilleria de Sevilla. En 1863 fou ascendit a coronel d'artilleria i destinat a València. En 1864 fou destinat a Madrid i participà en la repressió de la revolta de Villarejo de Salvanés (1866), raó per la qual fou ascendit a brigadier. Després de la revolució de 1868 fou destituït en el cos d'artilleria, però en 1872 fou readmès i fou nomenat vocal de la Junta Superior Facultativa i capità general del País Basc i Navarra. Després de les accions al pont de Guardiola i a Castellar de n'Hug en el marc de la tercera guerra carlina (setembre de 1874) fou ascendit a mariscal de camp. Després dels combats de Peña Plata i Nera, l'1 d'abril de 1875 fou ascendit a tinent general. Del 19 d'octubre de 1875 al 23 d'abril de 1877 fou capità general d'Aragó. De 1877 a 1881 fou vocal de la Junta Superior Facultatiu de Guerra. Del 17 de febrer 1881 al desembre de 1882 fou capità general de València. De 1882 a 1885 fou director general del Cos i Caserna d'Invàlids. Va morir a Madrid el 5 de febrer de 1885.

## Referències

* ↑ Rafael Juárez de Negrón y Centurión de Córdova, Real Academia de la Historia
# Rafael Mayalde y Villaroya

Rafael Mayalde y Villaroya (València, 24 d'octubre de 1805 - 23 d'abril de 1870) va ser un militar i polític espanyol, ministre de guerra durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.
Pertanyia a una família modesta, va lluitar en la primera i segona guerra carlina, assolint en 1852 el grau de tinent general. En 1854 fou Comandant General del Camp de Gibraltar, després fou Capità General de Granada i Castella la Nova, i de 1864 a 1865 fou Capità General de Catalunya. Proper al Partit Moderat, de 1865 a 1868 fou nomenat senador vitalici. Entre juliol de 1866 i febrer de 1867 fou nomenat director general de Cavalleria. Entre abril i setembre de 1868 fou ministre de la Guerra en el segon govern de Luis González Bravo. Entre altres condecoracions va rebre la Gran Creu de l'Orde del Mèrit Militar, Gran Creu de l'Orde de Carles III, Gran Creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica, Gran Creu de l'Orde de Sant Hermenegild i Creu 3a classe de Sant Ferran.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.362. ISBN 9788495484802.
* ↑ «El 26 de febrero de 1854 se declara el estado de excepción en el Campo de Gibraltar». Arxivat de l'original el 2015-11-22. [Consulta: 22 novembre 2015].
* ↑ Capitans generals de Catalunya
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ LA ACADEMIA DE CABALLERÍA Y SUS DIRECTORES (14) RAFAEL MAYALDE Y VILLARROYA
# Quadre professional

Quadre professional, o simplement "quadre", és el conjunt de comandaments d'una empresa, administració pública, exèrcit o d'un partit polític. Un quadre intermedi és la categoria professional intermèdia: superior a la del treballador especialitzat i inferior a l'executiu. Quadre també es refereix a l'organització i els comandaments de base d'alguns partits polítics. Es fa servir de vegades en francès el mot cadre, indicant els llocs que formen la columna vertebral d'una organització, en general de tipus polític o militar. El terme cadre (o en plural, cadres) generalment s'aplica a un petit nucli de persones compromeses i amb experiència, capaces de formar als nous membres i assumir el lideratge del grup.

## Referències

* ↑ Merriam-Webster's Online Dictionary
* ↑ Essential Canadian English.

## Enllaços externs

* www.nuso.org/ (castellà)
# Pyeongchang

Pyeongchang (평창군, Pyeongchang-gun en coreà) és un comtat situat a la província de Gangwon, a Corea del Sud. Té una superfície de 1.463,45 km² i una població de 48.746 habitants (2000).
Pyeongchang es va postular per a ser seu dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2010, sent derrotada per 53 vots davant 56 de Vancouver (Canadà) en la ronda final de l'elecció de la seu dels Jocs Olímpics. Posteriorment, es va postular novament per als Jocs Olímpics d'Hivern de 2014, essent derrotada per Sotxi (Rússia).
El 6 de juliol de 2011, en el seu tercer intent, va ser elegida per ser seu dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2018 durant la 123a sessió del COI, celebrada a Durban, Sud-àfrica, després d'obtenir 63 vots, davant els 25 de la candidatura de Múnic (Alemanya), i 7 de la d'Annecy (França).

## Referències

* ↑ Produccions, Tirabol «Pyeongyang e Pyeongchang: ensenhaments coreans» (en occità). Jornalet. Arxivat de l'original el 2018-02-27 [Consulta: 27 febrer 2018].
# Quart (Vall d'Aosta)

Quart (arpità Car) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 3.456 habitants. Durant la dictadura feixista de Benito Mussolini fou rebatejat com a Quarto Praetoria. Limita amb els municipis de Brissogne, Nus, Oyace, Pollein, Saint-Christophe, Saint-Marcel i Valpelline.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Andrea Adolfo Rosset | UV-Stella Alpina - PdS |

## Troballes arqueològiques

Al municipi s'hi troba la necròpolis de Vollein, descoberta el 1968 i situada a Les Cleyves, probablement del neolític.
Viccionari
# Quarsosienita

Les quarsosienites són roques ígnies plutòniques que presenten un contingut de quars entre el 5 i el 20%, mentre que l'índex feldespàtic es troba entre un 10 i un 35%. El feldespat que es troba present en aquestes roques és feldespat alcalí generalment tot i que també s'hi pot trobar plagioclasa.

## Referències

* ↑ Classificació de les roques ígnies:Classificació modal-I(Descripció QAP)