OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jánovce (Prešov)

* No s'ha de confondre amb Jánovce (Trnava).
Jánovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1312.
# Vireó ventregroc

El vireó ventregroc (Pachysylvia hypoxantha) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, vegetació secundària i camps de les terres baixes per l'est dels Andes, des del sud-est de Colòmbia i sud de Veneçuela cap al sud fins l'est de l'Equador, est i centre del Perú, nord de Bolívia i Brasil amazònic. ==Referències ==
* ↑ «Vireó ventregroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Volceis

Volceis, (en llatí Volceii o de vegades Volceium) va ser una ciutat de Lucània a les muntanyes a l'oest de Potentia, propera a la vall del Tanager.
El seu nom original era probablement Volceii o Vulceii, segons les inscripcions trobades. Era habitada pels volcentes o volceiani (volcians), diu Titus Livi. Plini el Vell els anomena volcentani i Claudi Ptolemeu ulci o volci (Οὖλκοι). La ciutat, a la Segona Guerra Púnica es va revoltar contra Roma i va acollir una guarnició cartaginesa, l'any 216 aC, però el 209 aC va retornar a l'aliança amb Roma. Plini el Vell diu que va ser un municipi romà i era una de les prefectures de Lucània durant l'Imperi. És l'actual Buccino.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Volceium». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 maig 2023].
# Villatuelda

Villatuelda és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero. El 2023 tenia 53 habitants.

## Referències

* ↑ «Castilla y León (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Villaumbrales

Villaumbrales és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Limita amb Becerril de Campos al Nord, Husillos a l'Est i Grijota i Villamartín de Campos al Sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 955 | 910 | 847 | 814 |
# Villegaudin

Villegaudin és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 201 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 97 | 123 | 103 | 102 | 113 | 108 | 201 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Villefrancon

Villefrancon és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 137 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villefrancon era de 137 persones. Hi havia 50 famílies, de les quals 9 eren unipersonals (9 dones vivint soles i 9 dones vivint soles), 14 parelles sense fills i 27 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família i 3 eren segones residències. 47 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 47 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris i 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 33 en tenien cinc o més. 46 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villefrancon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 4 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 77 persones, 60 eren actives i 17 eren inactives. De les 60 persones actives 58 estaven ocupades (34 homes i 24 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 17 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de transport.
L'any 2000 a Villefrancon hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villefrancon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villefrancon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vittorio Brambilla

Vittorio Brambilla (11 de novembre del 1937, Monza, Itàlia - 26 de maig del 2001, Lesmo) fou un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Va morir d'un atac de cor a Lesmo, prop de Milà.

## Carrera automobilistica

Vittorio Brambilla va debutar a la tercera cursa de la Temporada 1974 de Fórmula 1 (la 25a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 30 de març del 1974 el Gran Premi de Sud-àfrica al Circuit de Kyalami.
Va participar en 79 curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en set temporades consecutives (1974-1980) aconseguint una victòria (Àustria'75 i assolí un total de 15.5 punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1974 | Beta Tools / March Engineering | March | Cosworth | ARG | BRA | SUD 10 | ESP NVS | BEL 9 | MON Ret | SUE 10 | HOL 10 | FRA 11 | GBR Ret | ALE 13 | AUT 6 | ITA Ret | CAN NVQ | USA Ret | | | 18è | 1 |
| 1975 | Beta Team March | March | Cosworth | ARG 9 | BRA Ret | | | | | | | | | | | | | | | | 11è | 6.5 |
| 1975 | Beta Team March | March | Cosworth | | | SUD Ret | ESP 5* | MON Ret | BEL Ret | SUE Ret | HOL Ret | FRA Ret | GBR 6 | ALE Ret | AUT 1* | ITA Ret | USA 7 | | | | 11è | 6.5 |
| 1976 | Beta Team March | March | Cosworth | BRA Ret | SUD 8 | O.USA Ret | ESP Ret | BEL Ret | MON Ret | SUE 10 | FRA Ret | GBR Ret | ALE Ret | AUT Ret | HOL 6 | ITA 7 | CAN 14 | USA Ret | JPN Ret | | 19è | 1 |
| 1977 | Beta Team Surtees | Surtees | Cosworth | ARG 7 | BRA Ret | SUD 7 | O.USA Ret | ESP Ret | MON 8 | BEL 4 | SUE Ret | FRA 13 | GBR 8 | ALE 5 | AUT 15 | HOL 12 | ITA Ret | USA 19 | CAN 6 | JPN 8 | 16è | 6 |
| 1978 | Beta Team Surtees | Surtees | Cosworth | ARG 18 | BRA DNQ | SUD 12 | O.USA Ret | | | | | | | | | | | | | | 19è | 1 |
| 1978 | Beta Team Surtees | Surtees | Cosworth | | | | | MON NVQ | BEL 13 | ESP 7 | SUE Ret | FRA 17 | GBR 9 | ALE Ret | AUT 6 | HOL DSQ | ITA Ret | USA Fer. | CAN Fer. | | 19è | 1 |
| 1979 | Autodelta | Alfa Romeo | Alfa Romeo | ARG | BRA | SUD | O.USA | ESP | BEL | MON | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA 12 | | | | | - | 0 |
| 1979 | Autodelta | Alfa Romeo | Alfa Romeo | | | | | | | | | | | | | | CAN Ret | USA NVQ | | | - | 0 |
| 1980 | Marlboro Team Alfa Romeo | Alfa Romeo | Alfa Romeo | ARG | BRA | SUD | O.USA | BEL | MON | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL Ret | ITA Ret | CAN | USA | | | | - | 0 |
* La meitat de punts perquè la cursa finalitzava abans del que estava previst.

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 79 | 1 | 1 | 1 | 1 | 15.5 |
# Vivenkapelle

Vivenkapelle era un barri de l'antic municipi de Bèlgica Sint-Kruis a la província de Flandes Occidental que el 1$^{er}$ de gener del 1977 passà al territori de la ciutat de Damme.
Un primer esment escrit menciona Enric de Vyve com feudatari del Comte de Flandes el 1240. El nom significa «prats humits de pastura». La senyoria de Viven era un feu del Franconat de Bruges. El 1350 es va autoritzar al senyor de Viven de construir-hi una capella. Un edifici que al curs del temps diverses vegades va ser destrossat i reconstruït. El 1795 l'ocupant francès va abolir l'organització feudal i va afegir Viven i Male al nou municipi de Sint-Kruis. El 1797 un grup de llibertins de Bruges va destrossar la capella que després serviria de granja. El 1827, sota l'administració del Regne Unit dels Països Baixos, un cert Philippe Verhulst, catòlic convençut va comprar les terres i començar la restauració. A la mort de llur pare el 1858 les seves filles Elisa i Coralie Verhulst continuen l'obra i encarreguen l'arquitecte Jean de Bethune de crear un «poble neogòtic ideal». L'església es va estrenar el 1867 i l'arquitecte va integrar-hi les restes de la capella antiga. El 1885 va ser promogut parròquia independent, un vell somni de Philippe Verhulst. Florimond Van de Poele (1832-1875) deixeble de Bethune, va dissenyar el monestir de monges i l'escola de les nenes. Amb el monestir dels monjos de Bethune, el resultat va ser un complex neogòtic d'una homogeneïtat excepcional.

## Referències

* 1 2 3 «Vivenkapelle» (en neerlandès). Agentschap Onroerend Erfgoed, 2018. [Consulta: 4 març 2018].
# Victòria de Tívoli

Victòria de Tívoli (Roma, 230 – Trebula Mutuesca, 18 de desembre de 253) va ser una jove màrtir, que aparentment va viure al voltant de l'any 250, a la ciutat de Tívoli, a prop de Roma. Segons la llegenda, na Victòria estava compromesa a casar-se amb un noble romà anomenat Eugeni. Un amic d'aquest va demanar la mà d'una altra jove cristiana Santa Anatòlia (que en algunes versions de la història és germana de Victòria) però ella ho va refusar vehementment. Na Victòria tractà de convèncer a na Anatòlia que acceptés de casar-se amb el jove, però ella li va contestar que la virginitat era un immens tresor per a Jesús i finalment va convèncer a na Victòria de trencar el seu compromís i a consagrar-se a Déu. Enutjats, els joves les van denunciar com a cristianes i na Victòria va morir apunyalada al cor. La tradició explica que el seu botxí, castigat, va morir sis dies després consumit per la lepra i menjat per cucs.
Segons altres versions de la llegenda, na Victòria va viure durant un temps en una cova, després d'haver-li donat mort a un drac que allí hi habitava.
Com a atributs té una llança a la mà, una espasa clavada (o el Crismó) en el pit. La seva festivitat se celebra el 23 de desembre.

## Referències

* Ferrando, Juan. Iconografía de los Santos. Barcelona. Ediciones Omega, 1950. ISBN.
* Saint Victoria of Tivoli (anglès)
# Vicq (Nord)

Vicq és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.312 habitants. Limita a l'est amb Quiévrechain, al sud-oest amb Onnaing i al nord-oest amb Fresnes-sur-Escaut.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.379 | 1.388 | 1.301 | 1.219 | 1.196 | 1.253 | 1.312 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Charles Dulion | |
# Vicques (Suïssa)

Vicques és un antic municipi del cantó del Jura, situat al districte de Delémont. L'1 de gener de 2013 es va fusionar amb Montsevelier i Vermes i formar el municipi Val Terbi.
# Vinogradni (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Vinogradni».
Vinogradni (en rus: Виноградный) és un poble (un khútor) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Voto

«Voto» té aquests significats:
* Voto (Cantàbria), municipi a la Comunitat Autònoma de Cantàbria
* Voto (llengua), llengua ameríndia de la família txibtxa, relacionada amb el rama parlat a Nicaragua, i que s'havia parlat pels botos a les províncies d'Alajuela
* Voto de la Penya, eremita venerat al monestir de Sant Joan de la Penya i la seva regió, la seva festivitat se celebra el 29 de maig
# Waddy Butler Wood

Waddy Butler Wood (Saint Louis, Missouri, 1869 - Warrenton, Virgínia, 25 de gener del 1944) fou un destacat arquitecte nord-americà resident i actiu a Washington DC a principis del segle xx. Tot i que Wood projectà i reformà nombroses residències privades, és conegut sobretot pels encàrrecs que rebé d'edificis institucionals, com ara bancs, edificis d'oficines i seus governamentals. Algunes de les seves obres més famoses són la casa de l'expresident Woodrow Wilson i la seu del Departament d'Interior dels Estats Units.

## Llista d'obres de Wood inscrites al Registre Nacional de Llocs Històrics

* East Capitol Street Car Barn, a Washington DC (1896), d'estil neoromànic.
* Ampliació del Portsmouth Naval Hospital, a Portsmouth, Virgínia (1902).
* Armstrong Manual Training School, a Washington DC (1902).
* Alice Pike Barney Studio House, a Washington DC (1902), actualment, l'ambaixada de Letònia.
* Bachelor Apartment House, a Washington DC (1905).
* Emmanuel Episcopal Church, a Greenwood, Virgínia (1905-1915).
* Geophysical Laboratory of the Carnegie Institution, a Washington DC (1906), actualment la seu de Levine School of Music.
* Union Trust Building, a Washington DC (1907), actualment la seu de l'American Bar Association.
* Masonic Temple, a Washington DC (1907), actualment el National Museum of Women in the Arts.
* Ampliació i reforma de la Faulkner House, a Charlottesville, Virgínia (1907).
* Reforma de la Woodlawn Plantation, a Fairfax, Virgínia (no es coneix l'any).
* Tucker House, a Washington DC (1913), actualment el Textile Museum.
* The Woodrow Wilson House, a Washington DC (1915).
* Ampliació i reforma de la Bushfield Manor, a Mount Holly, Virgínia (1916).
* Commercial National Bank, a Washington DC (1919).
* Gunston Hall, a Biltmore Forest, Carolina del Nord (1923).
* Blue Ridge Farm, a Greenwood, Virgínia (1923-1927).
* Department of the Interior, a Washington DC (1934–1938).
* Grup de 6 cases diferents (1897).
* The Bachelor (1905).
* Un antic temple massònic (1907).
* Antiga residència de Wood (1910).
* Commercial National Bank (1919).

## Referències

* 1 2 http://www.dhr.virginia.gov/registers/Counties/Westmoreland/NR_Westmoreland_Bushfield_096-0052_text.pdf (anglès)
# Vuitanta-dos

El vuitanta-dos o huitanta-dos és un nombre natural que segueix el vuitanta-u i precedeix el vuitanta-tres. S'escriu 82 o LXXXII segons el sistema de numeració emprat.

## En altres dominis

* Designa l'any 82 i el 82 aC.
* És el codi telefònic internacional de Corea del Sud.
* És el nombre atòmic del plom.
# Vuitanta-quatre

El vuitanta-quatre o huitanta-quatre és un nombre natural que segueix el vuitanta-tres i precedeix el vuitanta-cinc. S'escriu 84 o LXXXIV segons el sistema de numeració emprat.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del poloni.
* Designa l'any 84 i el 84 aC
* És el codi telefònic internacional del Vietnam.
# Vuitanta-sis

El vuitanta-sis o huitanta-sis és un nombre natural que segueix el vuitanta-cinc i precedeix el vuitanta-set. S'escriu 86 o LXXXVI segons el sistema de numeració emprat.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del radó.
* Designa l'any 86 i el 86 aC.
* És el codi telefònic internacional de la Xina.
* És un nombre d'Erdős-Woods.

## Referències

* ↑ «Country Codes» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2017].
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Welf

«Welf» té aquests significats:
* Casa de Welf, dinastia europea que des del segle xi fins a l'actualitat
* Antiga Casa de Welf, dinastia de governants europeus entre el segle IX i el XI
* Güelfs i gibel·lins, conflicte que enfrontà les cases de Welf i Hohenstaufen conflicte al centre i nord de península Itàlica durant els segles xii i xiii
* Welf I (? - abans de 876), noble suabi membre de l'Antiga Casa de Welf
* Welf I de Baviera (? - 1101 a Pafos, Xipre), duc de Baviera (1070 -1077 i 1096 -1101)
* Güelf II de Baviera “el Gros” (1072 - Kaufering, 1120), duc de Baviera (1101 - 1120)
* Welf de Caríntia (? - 1055), duc de Caríntia i marcgravi de Verona el 1047
# Welinita

La welinita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom d'Eric Welin (1923-), mineralogista i geocronologista del Museu Suec d'Història Natural d'Estocolm, Suècia.

## Característiques

La welinita és un silicat de fórmula química Mn2+ 6(W$^{6+}$,Mg)₂(SiO₄)₂(O,OH)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1966. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la welinita pertany a «9.AF - Nesosilicats amb anions addicionals; cations en [4], [5] i/o només coordinació [6]» juntament amb els següents minerals: sil·limanita, andalucita, kanonaïta, cianita, mullita, krieselita, boromullita, yoderita, magnesiostaurolita, estaurolita, zincostaurolita, topazi, norbergita, al·leghanyita, condrodita, reinhardbraunsita, kumtyubeïta, hidroxilcondrodita, humita, manganhumita, clinohumita, sonolita, hidroxilclinohumita, leucofenicita, ribbeïta, jerrygibbsita, franciscanita, örebroïta, el·lenbergerita, sismondita, magnesiocloritoide, ottrelita, poldervaartita i olmiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Långban, al municipi de Filipstad, al comtat de Värmland, Suècia. També a Suècia ha estat trobada a Sjögruvan, al comtat de Västmanland. A banda del país escandinau, també ha estat descrita a la mina Oritate, a la localitat de Itsuki de la regió de Kyūshū, al Japó, i a tres indrets francesos: la mina Celets, a Auxillac, Lozère; i a la mina Coustou i a Plan de Labasse, a la vall d'Aure, als Alts Pirineus.

## Referències

* ↑ «Welinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Walter Butler Cheadle

Walter Butler Cheadle (Colne, 15 d'octubre de 1836 - Londres, 22 de març de 1910) va ser un pediatre i explorador anglès.
Walter Butler Cheadle estudià al Caius College, de Cambridge. Es va diplomar el 1861 i més endavant estudià medicina a l'Escola mèdica de l'Hospital de St George a Londres. Abandonà la seva carrera el 1861 per a acompanyar Lord Milton en una expedició per a explorar l'oest del Canadà entre 1862 i 1864. Després emprengué un viatge a la Xina.

## Obres

* The North-West Passage by Land (1865)
* On the Principles and Exact Conditions to Be Observed in the Artificial Feeding of Infants, the Properties of Artificial Foods (1902)

## Referències

* ↑ «Walter Butler Cheadle», Whonamedit, a dictionary of medical eponyms
* ↑ «CHEADLE, Walter Butler (1835-1910)» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Archives in London and the M25 area
* ↑ «Obituary Walter Butler Cheadle», British Medical Journal, 1910, pàgines 908-909 (en català: Nota biogràfica a l'esquela mortuòria)
# Whistlejacket

Whistlejacket és una pintura a l'oli dels volts de 1762 realitzada per l'artista britànic George Stubbs que mostra el cavall de curses del Marquès de Rockingham encabritat a mida pràcticament real sobre un fons llis. La tela és de grans dimensions i només s'hi presenta el corser i algunes ombres discretes. Stubbs va tenir molta cura en els detalls de l'aparença del solípede. Va ser descrit al The Independent com "un paradigma de la bellesa impecable d'un pura sang àrab". La família Fitzwilliam va ser l'hereva de Rockingham, el qual morí sense descendència, i va retenir la pintura fins al 1997, quan la National Gallery de Londres, amb l'ajuda del Heritage Lottery Fund, va adquirir-la per 11 milions de lliures esterlines.
Stubbs era un especialista artista de temàtica eqüestre que va ser convidat per Rockingham a passar uns mesos a la Wentworth Woodhouse de Yorkshire, la seva casa de camp principal, el 1762. L'autor havia pintat diversos quadres de cavalls, amb i sense figures humanes, encara que no de l'escala del Whistlejacket ni amb aquest fons erm. No hi havia precedents en la seva obra ni tampoc en quadres de corsers en general que mostressin "un sol cavall" comandant "un enorme llenç" i per aquest motiu ràpidament es desenvoluparen llegendes que intentaven explicar per què el quadre estava inacabat, encara que els historiadors d'art modern no consideren cap d'elles versemblant. De fet, entre els primers llenços de Stubbs de la seva estada el 1762 hi havia un parell de pintures molt més petites de grups de cavalls, on en una d'elles apareix el Whistlejacket, de format horitzontal "com un fris clàssic" amb un fons de color beige i només estroncat per ombres petites als peus. Per tant, sembla que Rockingham va deixar deliberadament el quadre amb l'animal sol, sense un paisatge de fons.

## Referències

* ↑ George Stubbs, Painter, by Judy Egerton, The Independent, 25 November 2007.
* ↑ Egerton (1998), 240
* ↑ Egerton (1998), 245
* ↑ Egerton (1998), 243–244; Landry, 157–158 (illustrated in both); they are 99 x 190.5/187 cm, recorded in Rockingham's accounts on 15 August 1762, at £195.5s for five paintings (Egerton). Both remain in the family, but were exhibited in the Stubbs exhibition shown at Tate Britain and the Walker Art Gallery in Liverpool in 2006-7. The Mares and Foals illustrated below is not the one with Whistlejacket in it.
* ↑ Egerton (1998), 243–244

## Bibliografia

* "Egerton (1998)": Egerton, Judy, National Gallery Catalogues (new series): The British School, 1998, ISBN 1857091701
* «George Stubbs». National Gallery. [Consulta: 1r abril 2010].
* Jones, Jonathan «Whistlejacket, George Stubbs (1762)». The Guardian [Londres], 22-04-2000 [Consulta: 1r abril 2010].
* Landry, Donna, Noble Brutes: How Eastern Horses Transformed English Culture, 2008, JHU Press, ISBN 0801890284, 9780801890284, google books
* «Whistlejacket». National Gallery. [Consulta: 1r abril 2010].
# Vocal quasioberta anterior no arrodonida

La vocal quasioberta anterior no arrodonida és un tipus de so vocal utilitat en alguns parlars. El símbol de l'Alfabet Fonètic Internacional que representa aquest so és [æ], com la lligadura Æ en minúscula de l'alfabet llatí.
Té el primer grau d'obertura, semioberta, que significa que la posició de la llengua és similar a una vocal oberta però lleugerament més estreta. El punt d'articulació és anterior, és a dir que la llengua se situa el més lluny possible dels llavis. No és arrodonida, ja que els llavis no formen un cercle.
En català representa el so especialment obert de la e oberta que es dona en alguns parlars mallorquins, com és el cas del parlar de Felanitx, en lloc del so estàndard [ɛ], per exemple biaix [biǽʃ].
En altres llengües:
* Anglès: fat [fæt] «gras»
* Finès: mäki [mæki] «turó»
* Persa: در [dær] «porta»
* Suec: här [hæːr], «aquí»

## Referències

* ↑ Rafel i Fontanals, Joaquim. Aplicació al català dels principis de transcripció de l'Associació Fonètica Internacional (pdf). Barcelona: Insitut d'Estudis Catalans, 1999, p. 14.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :