OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacqueline Mutere

Jacqueline Mutere és una activista feminista kenyana, cofundadora de Grace Agenda, una fundació que proporciona assistència i assessorament a les víctimes de violació a Kenya. És membre del National Victims and Survivors Network (en català, Xarxa Nacional de Víctimes i Supervivents), una organització que procura donar seguiment a l'agenda de reparacions de la Comissió de la Veritat, Justícia i Reconciliació (TJRC).

## Biografia

Mutere va fundar Grace Agenda el 2010 amb l'objectiu de donar suport als fills i filles de víctimes de violacions durant la violència postelectoral de 2007-2008 a Kenya, després que ella mateixa experimentés violència sexual durant els disturbis. Poc després de crear la fundació, Mutere va saber que moltes mares d'aquests nens també necessitaven un lloc segur per poder parlar sobre el seu trauma, i va reconèixer que proporcionar aquesta ajuda ajudaria a que menys mares transmetessin el seu trauma als seus fills.
Mutere també se centra en pressionar el govern de Kenya perquè compleixi la seva promesa de distribuir més de 100 milions de dòlars en reparacions a les supervivents de violació durant els disturbis de 2007-2008. Aquests esforços van incloure una marxa pacífica per lliurar una petició al Senat de Kenya per recordar als seus membres les promeses que van fer a les supervivents.

## Referències

* ↑ «Jaqy Mutere – A Steadfast Voice for Women Battling Shame and Stigma in Kenya». ICTJ, 30-04-2019.
* ↑ Berkley Center for Religion, Peace and World Affairs. «Jacqueline Mutere». berkleycenter.georgetown.edu. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ «Meet 3 heroic mothers building a better world against the odds». Global Citizen. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ «Jaqy Mutere – A Steadfast Voice for Women Battling Shame and Stigma in Kenya». ICTJ, 30-04-2019.
# Relacions entre Angola i Cap Verd

Les relacions entre Angola i Cap Verd es refereix a les relacions bilaterals històriques i actuals entre la República d'Angola i la República de Cap Verd. Les relacions són basades en llurs experiències compartides com a colònies portugueses, tant abans com després de la lluita per la independència.
Domingos Pereira Magalhães és l'ambaixador de Cap Verd a Angola.
Cap Verd va signar un acord d'amistat amb Angola al desembre de 1975, poc després que Angola va obtenir la seva independència. Cap Verd i Guinea Bissau serveixen de punts d'escala per tropes cubanes en el seu camí a Angola per lluitar contra els rebels d'UNITA i les tropes de Sud-àfrica. El primer ministre Pedro Pires va enviar tropes de les FARP a Angola on van servir de guardaespatlles personals del President de la República José Eduardo dos Santos.

## Vegeu també

* Conferència de les Organitzacions Nacionalistes de les Colònies Portugueses

## Referències

* ↑ «Angola: President Dos Santos Accredits U.S., Côte D'Ivoire Ambassadors». Angola Press Agency via allAfrica, 2008. [Consulta: 9 gener 2008].
* ↑ Lobban, Richard. Cape Verde:Crioulo Colony to Independent Nation, 1995, p. 111–112.
# Anacroneuria major

Anacroneuria major és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Equador.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 2001. Scopolia 46:24.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):161.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 24 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Francesc de Nicolau

Francesc de Nicolau és el nom dels següents personatges:
* Francesc de Nicolau i de Bofarull (Reus 1805-1867) Noble i funcionari
* Francesc de Nicolau i de Miró (Reus 1756 - Ulldecona 1809) Comerciant i cavaller
# Peròxid de magnesi

El peròxid de magnesi és un compost inorgànic iònic constituït per cations magnesi (2+) ${\ce {Mg2+}}$ i anions peròxid ${\ce {O2^2-}}$, la qual fórmula química és ${\ce {MgO2}}$.

## Propietats

Es presenta en forma de pols blanca o incolora. La seva estructura cristal·lina és cúbica, grup espacial cP12. Té una densitat de 3,04 g/cm³, un punt de fusió de 233 °C i un punt d'ebullició amb descomposició de 353 °C.

## Aplicacions

El peròxid de magnesi s'empra com a font d'oxigen per amplificar la bioremediació aeròbica, un procés pel qual els contaminants orgànics d'un sòl són degradats per organismes del propi sòl o aportats transformant-los en substàncies innòcues. Degut a la seva baixa solubilitat en aigua roman en el terreny durant mesos.

## Referències

* ↑ Ropp, R. C.,. Encyclopedia of the alkaline earth compounds. Oxford: Elsevier, 2013. ISBN 978-0-444-59553-9.
# Tossal de la Gotellera

El Tossal de la Gotellera és una muntanya de 701 metres que es troba al municipi de la Sénia, a la comarca catalana del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tridentiger nudicervicus

Tridentiger nudicervicus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, la Xina, Taiwan i Corea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Prodromus descriptionis familiae Gobioidarum duorum generum novorum. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 7 (núms. 1-3). 16-19.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Tomiyama, I., 1934. Four new species of gobies of Japan. J. Fac. Sci. Univ. Tokyo Sect. IV Zool. v. 3 (pt 3): 325-334.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kim, I.-S., 1997. Illustrated encyclopedia of fauna and flora of Korea. Vol. 37. Freshwater fishes. Ministry of Education.: 1-629.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
* ↑ Chen, I.-S., K.-T. Shao i L.-S. Fang, 1996. Three new records of gobiid fishes from the estuary of Tzenweng River, south-western Taiwan. J. Taiwan Mus. 49(1):1-5.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Kuo, S.-R. i K.-T. Shao, 1999. Species composition of fish in the coastal zones of the Tsengwen estuary, with descriptions of five new records from Taiwan. Zool. Stud. 38(4):391-404.
* ↑ Okiyama, M., 1988. An atlas of the early stage fishes in Japan. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 1157 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Relacions entre Angola i Israel

Les relacions entre Angola i Israel es refereix a les relacions bilaterals històriques i actuals entre la República d'Angola i Israel. Angola té ambaixada a Tel-Aviv i Israel té ambaixada a Luanda.

## Història

El govern d'Israel va donar suport al Front Nacional d'Alliberament d'Angola entre 1963 i 1969, durant la Guerra de la Independència d'Angola. En la dècada de 1960 Holden Roberto, cap del FNLA, va visitar Israel i membres del FNLA foren entrenats a Israel. En la dècada del 1970 Israel va enviar armes al FNLA a través de Zaire. L'ambaixada d'Israel a Luanda va reobrir en 1995, i Tamar Golan, que treballava per mantenir contactes entre Israel i els països africans durant dècades, fou nomenada ambaixadora israeliana. Tamar Golan va deixar el càrrec en 2002, però va retornar a Angola més tard a petició del president d'Angola José Eduardo dos Santos amb la finalitat d'establir una força de pau sota els auspicis de l'ONU, per tal d'eliminar les mines terrestres. L'empresa israeliana "Geomine" va proporcionar Angola l'equip per detectar mines per tal de facilitar la seva eliminació. El president Dos Santos va visitar Israel en 2005. En març de 2006 el volum de comerç entre ambdós països suposava $400 milions. L'ambaixador israelià a Angola en 2016 és Raphael Singer. En 2010 el govern d'Angola va refusar rebre com a nou ambaixador Isi Yanouka degut a la seva opció sexual, ja que era obertament gai.
En agost de 2012 el ministre d'afers exteriors angolès va fer una visita de tres dies a Jerusalem, on els governs d'Angola i Israel ratificaren un acord a Tel-Aviv per estretir els lligams entre ambdós països. El president israelià Shimon Peres va dir que aquests haurien d'estar basats en els camps de la ciència i la tecnologia, l'economia i la seguretat, i el canceller d'Angola va expressar el seu desig de continuar amb la cooperació bilateral en matèria de salut, agricultura, ciència i tecnologia, i la formació d'experts d'Angola.

## Vegeu també

* Arcadi Gaydamak
* Angolagate

## Referències

* ↑ Beit-Hallahmi, Benjamin. The Israeli Connection: Whom Israel Arms and Why, 1988, p. 65.
* ↑ Israeli technology clears landmines in Angola, by Adam Gonn, Jerusalem Post, 10 August 2010
* ↑ «AngolaDigital Negocios - Offline». [Consulta: 1r octubre 2016].
* ↑ «Ambaixada de Israel em Angola». [Consulta: 1r octubre 2016].
* ↑ Hartman, Ben. «Was diplomat denied post in Angola because he is openly gay? - Israel - Jerusalem Post», 30-04-2010. [Consulta: 1r octubre 2016].
* ↑ «Angola and Israel Advocate to Strengthen Cooperation». Radio Cadena Agromante, 01-08-2012. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2019. [Consulta: 4 agost 2012].

## Enllaços externs

* Israeli Ambassador Highlights Relations With Angola Angola Press
# Ingersonita

L'ingersonita és un mineral de la classe dels òxids. Va rebre el seu nom l'any 1988 en honor de Fred Earl Ingerson (1906-1993), geoquímic del Geophysical Laboratory of the Carnegie Institution (1935-1947), cap geoquímic de la branca de petrologia del Servei Geològic dels Estats Units (1947-1958), i professor de geologia a la Universitat de Texas, a Austin (1958 a 1977).

## Característiques

L'ingersonita és un òxid de fórmula química Ca₃Mn$^{2+}$Sb₄$^{5+}$O$_{14}$. Cristal·litza en el sistema trigonal. Es troba en forma d'agregats de cristalls irregulars de gra fi, de color groc terrós. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5. És dimorf dels minerals del grup de la romeïta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ingersonita pertany a «04.DH: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitjana); plans que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: brannerita, ortobrannerita, thorutita, kassita, lucasita-(Ce), bariomicrolita, bariopiroclor, betafita, bismutomicrolita, calciobetafita, ceriopiroclor, cesstibtantita, jixianita, hidropiroclor, natrobistantita, plumbopiroclor, plumbomicrolita, plumbobetafita, estibiomicrolita, estronciopiroclor, estanomicrolita, estibiobetafita, uranpiroclor, itrobetafita, itropiroclor, fluornatromicrolita, bismutopiroclor, hidrokenoelsmoreïta, bismutostibiconita, oxiplumboromeïta, monimolita, cuproromeïta, stetefeldtita, estibiconita, rosiaïta, zirconolita, liandratita, petscheckita i pittongita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Långban, al municipi de Filipstad (Värmland, Suècia), on sol trobar-se en calcita, acompanyada de jacobsita i filipstadita. També a Suècia, ha estat descrita a Sjögruvan (Hällefors, Västmanland).

## Referències

* ↑ «Ingersonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 abril 2017].
# Aliats

«Aliats» té aquests significats:
* Aliats de la Primera Guerra Mundial
* Aliats de la Segona Guerra Mundial
Viccionari
# Gabriele Possanner

Gabriele Possanner (Buda, 27 de gener de 1860 - Viena, 14 de març de 1940) va ser la primera metgessa que va exercir la medicina a l'Imperi Austrohongarés. Era filla del jurista austríac Benjamin Possanner, i va viure en sis ciutats diferents fins a l'edat de vint anys ja que son pare es mudava sovint per motius laborals. A l'octubre de 1880 va ser nomenat Cap de Secció en el Tresor Imperial de Viena, i la família, incloent-hi a Gabriele, va poder establir-se a Viena.
Com a metgessa, Gabriele va treballar inicialment com a oficial mèdic públic a Bòsnia i Hercegovina, on les dones musulmanes es negaven a ser ateses per metges masculins. La Universitat de Zúric li havia concedit el títol de metgessa en 1894, però no va ser fins a 1897 quan va poder realitzar l'examen per segona vegada, aquesta volta davant d'examinadors vienesos, la qual cosa la va habilitar per exercir com a metgessa a l'Imperi. Es va convertir així en la primera dona que es va graduar a la Universitat de Viena amb un títol de metge en 1897. Després d'això, va ser l'única doctora a un hospital austrohongarés fins a 1903.

## Llegat

En 1960 la Possannergasse de Hietzing va ser anomenada així en honor de Gabriele. En 2004, el parc Gabriele-Possanner en el 9é districte de Viena també va ser anomenat en el seu honor, com també ho va ser l'Institut Gabriele Possanner de Recerca Interdisciplinària al 21é districte vienés.
El premi Gabriele Possanner (en alemany: Gabriele-Possanner-Staatspreis) és un premi estatal que fomenta la recerca feminista a Àustria, anomenat així en honor de Gabriele. Va ser establert en 1997 i és atorgat cada dos anys pel Ministeri Federal de Ciència i Recerca.

## Referències

* ↑ geboren.am. «Gabriele Possanner (1860–1940)» (en alemany). geboren.am. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ Buffalo Medical Journal, 1896, p. 910–.
* ↑ «Gabriele Possanner von Ehrenthal». www.deutschlandmed.de. Arxivat de l'original el 2018-03-24. [Consulta: 17 febrer 2020].
* 1 2 «GC4RXAA Vienna Science Quest 7 - Frauen in Wissenschaft (Multi-cache) in Wien, Austria created by OpenScience». Geocaching.com.
* ↑ «Women Students». www.univie.ac.at. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ «Staatspreise». www.bmbwf.gv.at. Arxivat de l'original el 2020-02-17. [Consulta: 17 febrer 2020].

## Bibliografia

* Jantsch, M. «Possanner von Ehrenthal Gabriele Freiin». Austrian Biographical Encyclopedia 1815-1950. Austrian Academy of Sciences [Viena], 8, 1983, pàg. 222.
# Toyoura

Toyoura (豊浦町, Toyoura-chō) és una vila i municipi de la subprefectura d'Iburi, a Hokkaido, Japó i pertanyent al districte d'Abuta. Toyoura és un petit municipi que viu de la pesca, tot i que també ha desenvolupat el turisme d'onsens i de naturalesa recentment.

## Geografia

El municipi de Toyoura es troba localitzat a la part més occidental de la subprefectura d'Iburi, al sud-est de Hokkaido. Per Toyoura passen els rius Nukkibetsu i Ofukishi, naixent el darrer a Toyoura. També hi podem trobar els monts Poromoi i Konbu. El terme municipal de Toyoura limita amb els de Niseko, a la subprefectura de Shiribeshi cap al nord; amb Rankoshi i Kuromatsunai, també de Shiribeshi, a l'oest i amb Makkari (Shiribeshi) i Tōyako a l'est. Cap al sud, Toyoura només limita amb l'oceà pacífic.

## Història

Segons els documents antics japonesos, a la zona ja vivien tribus d'ainus. L'àrea comença a ser controlada pel domini de Matsumae des de l'any 1798 fins a la fí del període Tokugawa. A principis de l'era Meiji diversos grups de persones emigren des de les prefectures de Miyagi i Yamanashi per intentar establir-se. L'any 1932 es funda el poble de Toyoura fruit de la unió de diveros pobles i l'1 de juliol de 1947 el poble esdevé vila.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| 9.415 | 7.462 | 8.217 | 11.234 | 10.439 | 7.519 | 6.424 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 5.790 | 5.286 | 4.533 | 3.825 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils de Hokkaido (JR Hokkaido)
** Koboro - Rebun - Ōkishi - Toyoura

### Carretera

* Autopista Central de Hokkaidō (Dō-Ō)
* Nacional 37 - Nacional 230
* Prefectural 32 - Prefectural 97 - Prefectural 285 - Prefectural 344 - Prefectural 608 - Prefectural 609 - Prefectural 702 - Prefectural 914

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=01571
* ↑ http://www.iburi.pref.hokkaido.lg.jp/gyosei/machi/index.htm
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Trabuquet

Un trabuquet, o trabuc, era una màquina de guerra usada en els setges de ciutats emmurallades i castells durant l'edat mitjana. En l'edat mitjana es diferenciava entre fonèvol, manganell i almanjanec, sent totes elles semblants. El seu funcionament consisteix en una biga giratòria, en un extrem de la qual hom posava el projectil, que era llançat per l'acció d'un contrapès més gros lligat a l'altre extrem. Eren màquines que calia desmuntar, transportar i muntar cada vegada que calia assaltar un castell, i calien uns quants homes per fer-les funcionar i protegir.
Es va inventar a la Xina entre el segle v aC i el segle III aC, i foren usats per Abd-al-Màlik ibn Mughith el 793 en la seva campanya que assetjà Girona i Narbona., i pels francs en la conquesta de Barshiluna i els setges de Turtuixa del 808 i el Turtuixa del 809.
El fonèvol era un trabuquet de dimensions més petites i de menor poder ofensiu. Els fonèvols construïts a Osca van ajudar a Jaume el Conqueridor en la conquesta del Regne de València i de les conquesta de Mallorca, i anys més tard, Ferran d'Antequera els va usar en el Setge de Balaguer durant la Revolta del comte d'Urgell.
L'almanjanec consistia en una palanca de braços desiguals sostinguda per dues cuixeres, que en una punta duia el contrapès i en l'altre una fona amb el projectil a llençar.

## Referències

* ↑ Nightingale, Carl H. Segregation: A Global History of Divided Cities. University of Chicago Press, 2016, p. 24. ISBN 022637971X.
* ↑ Ibn Idhari, «Al-Bayan al-Mughrib»
* ↑ (anglès) Joseph F. O'Callaghan, Donald J. Kagay, i Theresa M. Vann, On the social origins of medieval institutions, p.185
* ↑ "Trabuquet". Diccionari català-valencià-balear.
* ↑ Pérez i Garcia, Víctor Lluís. Anàlisi comparativa dels feudalismes japonès i europeu. Editorial Visión Libros, 2010, p.82. ISBN 8498868661.

## Vegeu també

* Ballesta
* Almanjanec
* Manganell
* Onagre (catapulta)
* Espingarda de torsió
* Balista (arma)

## Enllaços externs

* Paul E. Chevedden, Les Eigenbrod, Vernard Foley i Werner Soedel, The Trebuchet Arxivat 2004-07-26 a Wayback Machine. (anglès) PDF
# Ingersheim (Alt Rin)

Ingersheim (en alsacià Íngerse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 4.170 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.006 | 3.636 | 4.466 | 4.171 | 4.063 | 4.170 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Cronenberger | |
# Pere Borrell i Bertran

Pere Borrell Bertran fou un pintor català (Barcelona 1905 – Madrid 1950).
Fill i deixeble de Juli Borrell i Pla, i net del patriarca de la pintura realista catalana Pere Borrell del Caso. Començà dins un realisme molt típic de la seva família, de paisatges molt sovint de la Cerdanya, d'on procedia el seu llinatge, però la seva personalitat la trobà en una pintura fantàstica, inquietant, sovint excessiva, i executada tanmateix amb una tècnica realista. La seva obra madura, normalment onírica o conceptista, està relacionada evidentment amb el surrealisme, però l'artista, en no tenir cap vinculació amb aquest grup, no ha estat mai identificat amb cap corrent d'avantguarda, i després de la seva mort la seva fama s'eclipsà.
Va fer diverses exposicions a les Galeries Laietanes de Barcelona els anys 1930, i després de la guerra civil va tenir una especial anomenada a Madrid, on s'havia establert el 1944, en casar-se amb la polonesa Karolina Babecka Pons (Linka). A ells dos l'escriptora Carmen Laforet els dedicà la seva primera novela, Nada (1945), guanyadora del primer Premi Nadal. El 1952 li fou dedicada una àmplia exposició pòstuma al Palacio de Bibliotecas y Museos de Madrid.

## Referències

* FONTBONA, Francesc, Les dessins fantastiques de Pedro Borrell Bertran, Congrés «L'Utopie…», Université de Toulouse-Le Mirail, Gener 2008, a Marie-Linda Ortega: La création artistique hispanique à l'épreuve de l'utopie, Lansman Editeur, Toulouse 2009..
* «Pere Borrell i Bertran». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tomàs Roger i Larrosa

Tomàs Roger i Larrosa (Figueres, 19 de setembre de 1848 – 1912) fou un polític català, diputat i senador a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Era fill del banquer i polític progressista figuerenc Tomàs Roger i Vidal. Fou militant del Partit Conservador, amb el qual fou elegit diputat pel districte de Figueres a les eleccions generals espanyoles de 1886. Després fou senador per la província de Girona el 1899-1901. En el Senat d'Espanya formà part de la Comissió de Carreteres, i va participar en el dictamen de la carretera de Girona a Sant Feliu de Guíxols, i la de Madrid a França per la Jonquera.

## Enllaços externs

* Senadors empordanesos
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat Arxivat 2010-08-29 a Wayback Machine.
# Universitat de Lausana

La Universitat de Lausana (UNIL) (Université de Lausanne, en francès) està dividida en tres campus: Dorigny, Bugnon i Epalinges, tots ells situats a la regió de Lausanne (Suïssa). Fundada en 1537 com una escola de Teologia, va ser nomenada universitat a partir de 1890. Actualment està composta per set facultats: teologia, dret, lletres, ciències polítiques i socials, ciències econòmiques i empresarials, ciències de la terra i del medi ambient i biologia i medicina.
Compta amb uns 10.700 estudiants i 2.200 investigadors.
Juntament amb la EPFL, la part de la UNIL situada en Dorigny (on es troben la majoria de les seves infraestructures) forma un vast campus al costat del Llac Léman.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Universitat de Lausanne
# Trabucaires d'en Perot Rocaguinarda

Els Trabucaires d'en Perot Rocaguinarda es van constituir oficialment el 1991 i van ser presentats durant la festa major del barri d'Horta d'aquell any. La idea de crear una agrupació nova de trabucaires a la ciutat s'havia engendrat un any abans, durant la festa del Pi que es fa per Santa Coloma a la vila de Centelles (Osona). Aquells dies, els veïns de la població tenen el costum de galejar amb els trabucs i el dia central de la festa s'hi poden arribar a aplegar centenars de trabucaires. El fet de veure de prop aquella activitat va animar una colla d'amics a crear un grup propi.
El nom escollit per a la colla és el d'un dels bandolers catalans més famosos del segle xvii, Perot Rocaguinarda, anomenat també Perot lo Lladre. Originari del Lluçanès, el personatge i les seves gestes han esdevingut tan llegendaris que han inspirat tota mena de romanços i cançons. El bandoler apareix fins i tot a la segona part del Quixot.
Inspirant-se en aquest personatge, la colla va decidir d'adoptar un vestuari propi del segle XVII: xamberg amb ploma, capa gascona, camisa blanca i jupa de vellut verd. També porten uns calçons marrons, mitges blanques i sabates de pell amb vetes. Les noies van amb una faldilla de vellut verd amb enagos blancs. Aquesta indumentària tan vistosa va significar un trencament amb la línia tradicional dels trabucaires.
Des de la creació de la colla, els Trabucaires d'en Perot Rocaguinarda participen en molts actes de caràcter festiu i social, com ara les trobades nacionals de trabucaires o les festes de la Mercè, on formen part del seguici.

## Referències

* 1 2 3 4 «Trabucaires d'en Perot Rocaguinarda». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2015-01-25 a Wayback Machine.