OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rydberg (cràter)

Rydberg és un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna, localitzat una mica més enllà dels llimbs sud-oest. Es troba al sud de la Mare Orientale, a la falda exterior de material expulsat que envolta la gran mar circular. Just al sud-est hi ha el cràter Guthnick.
* Localització de Rydberg (inferior dret de la imatge)
* Rodalies de Rydberg
* Fotografia de la missió Clementine (1994)
Aquesta és una formació poc erosionada, amb una vora relativament aguda. Les parets interiors presenten algun sector amb terrasses, amb acúmuls de materials desplomats al peu de la base dels talussos. Al punt mig de l'interior presenta una carena central, amb una franja baixa que s'acosta cap a l'interior de la paret sud.
El cràter és a prop del centre de la Conca Mendel-Rydberg, una depressió de 630 km d'amplitud formada per un impacte del Període Nectarià.
Porta el nom del físic suec Johannes Rydberg.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Romni

Romni (en rus: Ромны) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 145 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Roseville

«Roseville» té aquests significats:
* Roseville (Califòrnia)
* Roseville (Illinois)
* Roseville (Ohio)
* Roseville (Minnesota)
* Roseville (Pennsilvània)
# Rokunohe

Rokunohe (六戸町; Rokunohe-machi) és un poble del Japó situat a la prefectura d'Aomori.

## Referències

* ↑ «Aomori (Japan): Prefecture, Cities, Towns and Villages - Population Statistics, Charts and Map» (en anglès).
# Salvador Felip i Sugrañes

Salvador Felip i Sugrañes (Reus, 24 de maig de 1926 - Molins de Rei, 16 de novembre de 2003) fou un jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1940 i 1950.

## Trajectòria

Començà al CN Reus Ploms com a nedador, però la temporada 1943-44 s'integrà en el primer equip d'hoquei sobre patins. En aquesta primera temporada guanyà el Campionat de Catalunya de segona divisió. L'any 1946 també guanyà el campionat d'Espanya absolut. L'any 1950 ingressà al RCD Espanyol, club on guanyà els Campionats de Catalunya els anys 1951 i 1953 i un d'Espanya el mateix 1953. Posteriorment jugà al CHP Turó i al CC Creu Roja.
Amb la selecció espanyola fou subcampió del món l'any 1949.
Un cop retirat fou entrenador del Noia i president del CN Molins de Rei.

## Palmarès
### CN Reus Ploms

* Campionat d'Espanya:
** 1946

### RCD Espanyol

* Campionat de Catalunya:
** 1951, 1953
* Campionat d'Espanya:
** 1953

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Salvador Felip Sugrañes». Gran Enciclopèdia Catalana, 30-04-2013. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Perfil a rinkhockey». rinkhockey.net. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Ronhac (Cruesa)

Ronhac (en francès Rougnat) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa, al districte d'Aubusson i cantó d'Auzances.
La seva població al cens de 1999 era de 541 habitants. Pertany a la Communauté de communes Auzances-Bellegarde-en-Marche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 856 | 764 | 676 | 631 | 541 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Monique Bouchet | |
| 2008- | Pierre Désarménien | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Ronhac

«Ronhac» té aquests significats:
* Ronhac (occità) o Rognac (francès), municipi al departament de les Boques del Roine (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
* Ronhac (Charente), municipi al departament del Charente (Nova Aquitània)
* Ronhac (Cruesa), municipi al departament de Cruesa (regió de Nova Aquitània, França)
# Rumb

* No s'ha de confondre amb Curs (navegació).
El rumb és la direcció considerada en el pla de l'horitzó i, principalment, qualsevol de les 32 parts compreses en la rosa dels vents, també anomenades quartes. Precisament la paraula rumb prové del llatí rhombus ("rombe"), que és la forma geomètrica els vèrtexs de la qual assenyalen les diferents direccions possibles en la rosa dels vents.
Per convenció, el rumb s'expressa sempre amb tres dígits i, si és necessari, s'afegeixen zeros a l'esquerra de les xifres significatives; així, en dir rumb = 028° s'elimina la dualitat d'interpretació i possibles errors quan se li indica verbalment al timoner (evitant així confusió amb rumb = 128º o rumb = 228º).

## Definicions

En navegació es defineix com a rumb l'angle mesurat en el pla horitzontal entre el nord i la direcció d'avanç (mesurat de 0° a 360°). Segons quin sigui l'origen, es distingeixen el rumb veritable de la proa (origen nord vertader o geogràfic), el rumb magnètic (origen al nord magnètic) i el rumb d'agulla (origen al nord d'agulla o compàs).
En les cartes de navegació el rumb es representa per 32 rombes (deformats) units per un extrem, i l'altre extrem assenyala el rumb sobre el cercle de l'horitzó. Sobre aquest cercle se situa la flor de lis amb què se sol representar el nord (documentat a partir del segle xvi). També es representa la intensitat mitjana del vent en els diferents sectors en què es divideix el cercle de l'horitzó. Així mateix, i a causa de l'efecte del vent i corrent, es distingeix entre rumb veritable de la proa (RVP) i rumb veritable o rumb sobre el fons ' (RV).

## Vegeu també

* Abatiment
* Navegació per estima
* Variació total
* Bordada
* Trabujada
* Bolina

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». Llengua catalana. [Consulta: 12 juny 2024].
* ↑ Michael Nolan. Fundamentals of Air Traffic Control. Cengage Learning, 2010, p. 201. ISBN 978-1-4354-8272-2. «For example, a runway heading north would have a magnetic heading of 360°.»
* ↑ Rousmaniere, John; Smith. The Annapolis Book of Seamanship: Third Edition: Completely Revised, Expanded and Updated (en anglès). Simon and Schuster, 1999, p. 234. ISBN 9780684854205.
* ↑ de Lorenzo, José; de Murga, Gonzalo; Ferreiro y Peralto, Martín. Diccionario Marítimo Español (en castellà), 1864, p. 632. ISBN 978-1173791681.

## Bibliografia

* Flavio Guglielmi, Guida al Diporto Nautico (44 ed.), Edizioni Nautiche Guglielmi, Ascoli Piceno, 2009.
* Pollastri Stefano, "Patente Nautica entro le 12 miglia: Testo tecnico - didattico", I.P., 2018, ISBN 9781706427926.

## Enllaços externs

* Manual de Coneixements Aeronàutics del Pilot
# Róssoix (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Róssoix».
Róssoix - Россошь (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 41 habitants. Pertany al districte (raion) de Véidelevka.

## Referències

* ↑ «Посёлок Вейделевка (летопись, часть 1)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Историческая справка | Вейделевский район». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ «Вейделевка (летопись часть 2)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Rónald Gómez

Rónald Gómez (Puntarenas, Costa Rica, 24 de gener de 1974) és un futbolista costa-riqueny, que juga de davanter.

## Trajectòria

Va començar la seua carrera en el Carmelita, i el 1995 va passar a les files del LD Alajuelense, amb qui va guanyar la lliga de Costa Rica i va destacar per la seua marca golejadora. Això va possibilitar que clubs europeus s'interessaren en ell i el 1996 fitxa per l'Sporting de Gijón, on no va quatllar una bona temporada. Un any després, jugaria amb l'Hèrcules CF d'Alacant, a la Segona Divisió.
Després de la frustrada aventura europea, Rónald Gómez torna a Centreamèrica el 1998, al Municipal de Guatemala. Només hi estaria un any abans de tornar a Europa, en aquesta ocasió a l'OFI Creta, de la lliga grega. Gómez va militar tres anys en el club cretenc i va esdevenir peça clau del seu equip, assolint registres golejadors força ressenyables.
El 2002 deixa Grècia, i després de passar per Kuwait i Mèxic, retorna al seu país, en aquest cas al Deportivo Saprissa, amb qui guanyaria la lliga 05/06 i quedaria tercer al Mundial de Clubs 2005. El 2006 provaria sort de nou al continent europeu, a les files de l'APOEL FC xipriota, on va fer un bon paper, però la manca d'ofertes de clubs més potents van desembocar en el retorn de Gómez al Saprissa.
Rónald Gómez ha estat un dels jugadors més importants de la selecció de futbol de Costa Rica durant la dècada dels 90 i la primera del s.XXI. Ha disputat gairebé un centenar de partits internacionals. Amb la seua selecció ha estat present als Mundials de Corea i Japó 2002 i d'Alemanya 2006, així com a les edicions del 2001 i del 2004 de la Copa Amèrica.
# Ronda Pilipinas

La Ronda Pilipinas és una cursa ciclista que es disputa durant el mes de febrer o març a les Filipines. Creada el 2011, forma part des del 2019 de l'UCI Àsia Tour amb una categoria actual de 2.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2011 | Santi Barnachea | Joel Calderon | George Oconer |
| 2012 | Mark Galedo | Irish Valenzuela | Lloyd Reynante |
| 2013 | Irish Valenzuela | Ronald Gorantes | Ronald Oranza |
| 2014 | Riemon Lapaza | Peter Pouly | Mark Galedo |
| 2015 | Santi Barnachea | George Oconer | Jan Paul Morales |
| 2016 (I) | Jan Paul Morales | Ronald Oranza | Lloyd Reynante |
| 2016 (II) | Ronald Oranza | Rudy Roque | Rustom Lim |
| 2016 (III) | Jan Paul Morales | Rustom Lim | George Oconer |
| 2017 | Jan Paul Morales | Rudy Roque | Cris Joven |
| 2018 | Ronald Oranza | Jan Paul Morales | Junrey Navarra |
| 2019 | Francisco Mancebo | Ronald Oranza | Dominic Perez |

## Referències

* ↑ «Ronda Pilipinas Cycle Race» (en anglès). http://www.coolbuster.net/, 31-03-2011.
* ↑ «Ronda Pilipinas (a)». http://www.siteducyclisme.net/.
* ↑ «Ronda Pilipinas (b)». http://www.siteducyclisme.net/.

## Enllaços externs

* «Fitxa de la Ronda Pilipinas».
# Róvnaia

Róvnaia (en rus: Ровная) és un poble de l'óblast de Kurgan, a Rússia, que el 2017 tenia 473 habitants. Pertany al districte de Ketovo.

## Referències

* ↑ Форсирование реки Тобол красной 5-й дивизией у г. Курган и взятие станции Варгаши
# Saizenay

Saizenay és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 110 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saizenay era de 110 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 44 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 15 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saizenay el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 12 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 12 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 70 persones, 53 eren actives i 17 eren inactives. De les 53 persones actives 52 estaven ocupades (32 homes i 20 dones) i 1 aturada (1 home). De les 17 persones inactives 5 estaven jubilades, 10 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Saizenay hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 295 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saizenay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saizenay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sant Joan Evangelista de Sant Joan la Cella

Sant Joan Evangelista de Sant Joan la Cella és l'església parroquial d'origen romànic de la comuna rossellonesa de Sant Joan la Cella, a la Catalunya del Nord.
Està situada al costat nord del centre de la cellera de Sant Joan la Cella, que s'ordenava a l'entorn seu.

## Història

Al voltant de l'any 800 el monjo del monestir de Sant Genís de Fontanes Sentimir fundà diverses cel·les benedictines dependents de Sant Genís, entre les quals la de Sant Joan Evangelista, prop de Banyuls dels Aspres. El 819 Lluís el Piadós confirmava en un precepte al monestir de Sant Genís de Fontanes la possessió d'unes cel·les, entre les quals hi havia la de Sant Joan Evangelista prop de Banyuls, que tenia terres, delmes, primícies i un estany. El 981 el rei Lotari confirmava altre cop aquesta possessió, i en donava la situació, a través de les afrontacions: entre els camins d'Elna a Banyuls dels Aspres, de Brullà a Vilamulaca i de Brullà a Elna, prop del sacellum de Darnac (avui dia, el Mas Tardiu del terme de Brullà). Continuava en mans de Sant Genís de Fontanes la primera part del segle xiv, quan el rei Jaume II de Mallorca en confirmava la possessió. El 1339 Jaume III de Mallorca concedia l'alta justícia civil i criminal de Sant Joan la Cella a Dalmau de Banyuls. Continuà pertanyent als Banyuls fins al 1481, quan Lluís XI va confiscar el senyoriu a Francesc de Banyuls. Fou subhastat i adquirit en encant públic per Llorenç Paulet, burgès de Perpinyà.
Sant Joan la Cella continuà en mans dels Paulet, cognominats de Martí des de la generació següent, fins al 1635. En aquell any retornà a Sant Genís de Fontanes.

## Descripció

L'edifici actual és de base romànica, amb alguns elements preromànics, però molt alterada. La part oriental del temple fou totalment refet el segle xvii, però el tram occidental és d'origen preromànic, amb la porta occidental, del segle ix. La nau original devia tenir una coberta de fusta sobre arcs de diafragma, dels quals s'ha conservat el de més a ponent.
Hi ha també un capitell procedent de Sant Andreu de Sureda, que actualment fa de pica beneitera.

## Bibliografia

* Cazes, Albert. Le Roussillon Sacré. Perpinyà: Conflent, 1990.
* Durliat, Marcel. Roussillon roman. Abbaye de la-Pierre-qui-vire (Yonne): Zodiaque, 1986 (La nuit des temps. France, 7). ISBN 2-7369-0027-8.
* Gavín, Josep M. «318. Sant Julià i Santa Basilissa de Vilamulaca». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon. Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003, p. 334. ISBN 978-2-8599-8244-7.
* Ponsich, Pere. «Sant Joan la Cella: Sant Joan la Cella». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ L'església en els ortofotomapes de l'IGN
# Sascha Burchert

Sascha Burchert (30 de novembre de 1989, Berlín) és un futbolista alemany que des del 2009 juga pel Hertha BSC en la Lliga alemanya de futbol.

## Referències

* ↑ Estadístiques de carrera a Fussballdaten.de (alemany)
* ↑ Perfil a ESPNsoccernet

## Enllaços externs

* Perfil a Transfermarkt.de (alemany)
# Schiessbecher

El Schiessbecher (literalment tassa disparadora) o Gewehrgranatengerät (literalment aparell per a granada de fusell) va ser un brocal llançagranades usat per l'exèrcit alemany a la Segona Guerra Mundial. Va ser introduït el 1942, basant-se en el disseny dels brocals llançagranades per a fusells de la Primera Guerra Mundial. El Schiessbecher estava destinat a reemplaçar tots els models anteriors.

## Desenvolupament

El Schiessbecher podia ser utilitzat contra la infanteria, fortificacions i vehicles lleugerament blindats fins a una distància de 280 metres. Per a aquestes diferents tasques, es van desenvolupar una varietat de granades i els seus respectius cartutxos llançadors. Els cartutxos llançadors disparaven un projectil de fusta a través del canó cap a la granada, l'impacte armava la granada i activava la seva càrrega propulsora.
El Schiessbecher tenia un canó curt de calibre 30 mm, amb una llargària de 250 mm i un pes de 750 g, podent ser acoblat en armes que empraven els cartutxos 7,92 x 57 o 7,92 x 33 Kurz, tals com el Karabiner 98k, Karabiner 98a, G98/40, StG 44 i el FG 42. Un complicat dispositiu per apuntar era muntat a l'esquerra de l'alça original, i permetia cobrir un abast de 0 a 250 m amb increments de 25 m. El Schiessbecher va ser produït fins a maig de 1944 i la seva producció total va ser d'1.450.114 unitats.

## Notes

* ↑ Der Schiessbecher Arxivat 2010-08-22 a Wayback Machine., en alemany
* ↑ Miller, David "Fighting Men of World War II: Uniforms, Equipment and Weapons." Stackpole Books, 2007, ISBN 978-0-8117-0277-5. Consultat el 30 de març de 2010.

## Enllaços externs

* Schiessbecher (anglès) (alemany) (neerlandès)
# Schiff

«Schiff» té aquests significats:
* Test de Schiff, prova analítica que s'usa com a mètode per a detectar aldehids
* András Schiff (Budapest, 1953) pianista hongarès
* Heinrich Schiff (Gmunden, 1951 - Wien, 2016), violoncel·lista austríac
* Ugo Schiff (Frankfurt, 1834 - Florència, 1915), químic alemany nacionalitzat italià
# Schiffsgraben

L'Schiffsgraben és un petit canal al port d'Harburg al barri d'Harburg a l'estat federal alemany d'Hamburg. Comença al Verkehrshafen i acaba en atzucac al carrer Hannoversche Straße. Només la primera part fins al pont del carrer Hannoversche Straße és navegable i serveix com a drassana oberta d'un petit taller de reparació i de renovació de barques.

## Referències

* ↑ OpenStreetMap
# Santa Magdalena de la Pobla de Segur

Santa Magdalena de la Pobla de Segur és una antiga església romànica en ruïnes del terme de la vila de la Pobla de Segur, a la comarca del Pallars Jussà. Només se'n conserven les ruïnes. Està situada dalt de la Muntanya de Santa Magdalena, a ponent de la vila.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9
* GIMENO I LLARDÉN, Manuel. "Noms de casa, renoms i toponímia de la Pobla de Segur i els seus agregats: Montsor, Sant Joan de Vinyafrescal i Puimanyons". A: Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars 1989, 3. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Virgili & Pagès, 1989. ISBN 84-7856-033-5.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Martí de Vilallonga

Sant Martí de Vilallonga és una obra del municipi de Vilallonga de Ter (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici molt modificat, sobretot el 1784 i desfigurat al llarg de la seva història. De la construcció original, una estructura basilical de tres naus, avui només queda l'absis central, una absidiola, part dels murs de tramuntana i de migjorn i una possible base de campanar. Quan el temple fou profundament modificat, passà a tenir una sola nau amb capelles laterals més baixes. L'absis central fou retallat i integrat al nou presbiteri cobert amb voltes ogivals. L'absis de carreus ben tallats, exteriorment és ornamentat amb un fris continu d'arcuacions suportades per mènsules i un fris en dent de serra sota el ràfec. L'absidiola és llisa exteriorment i ornamentada amb una motllura seguida que emmarca la finestra per dins.

## Història

Fou documentada des de l'any 1183 quan Arnau Descatllar cedeix els drets que té sobre l'església de Sant Martí el bisbe de Girona. Però el lloc de Vilallonga ja existia d'abans, ja que entre les confirmacions de béns que el papa Benet VIII feu al monestir de Camprodon l'any 1017 hi consta un alou "et in Villalonga". La resta de documents que fan esment de la parròquia són dels anys 1237 i 1244 i són freqüents des de finals del segle xiii però no aporten notícies especials sobre l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Sant Martí de Vilallonga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Sant Martí de Vilallonga». ArtMedieval.net. [Consulta: 10 febrer 2016].