OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Baronia de Les

La Baronia de Les és un edifici del municipi de Les (Vall d'Aran) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Es tracta de la residència moderna dels barons de Les situada al nord de la vila, al peu de l'antic Castell de Les. Era Baronia presenta l'estructura d'un "auvitatge" amb els edificis disposats en forma de "L" entorn d'un gran pati clos per reixes i portals, estant la capella de Sant Blai a l'altra banda del camí; el conjunt és rodejat de jardins i prats, amb una superfície total de més de 6 ha. Les façanes de la borda (exempta) i de les dues cases unides per una torre s'orienten a ponent i a migdia paral·leles a les "capières" (careners) amb obertures renovades en les dues plantes (allindanades i de mig punt), i al capdamunt sengles "humaraus" amb llucanes, aixoplugats per cobertes encavallades de fusta i llosat de pissarra. Sense dubte l'edifici més característic és l'esmentada torre en l'angle, de secció quadrangular tres plantes, amb una coberta a quatre aigües que presideix un petit crestall ornat amb dos florons de metall. Un fragment de la torre sense arrebossar deixa entreveure els paraments dels murs, bastits a partir de pedres planes ben lligades amb morter. Ja en el segle xx, s'hi afegí un gran edifici, destinat a col·legi i residència. Aquest casal de secció rectangular presenta una alçada de vuit obertures en les tres plantes i també vuit llucanes en el primer nivell de "l'humarau", seguides de quatre inclinades en la teulada de pissarra. La façana és decorada amb un elevat sòcol i amb motius en les cantonades, que limiten carreus.
Palau-residència amb torre quadrangular. Segles XVII-XVIII.

## Història de la baronia de Les

La baronia de Les fou un dels pocs assentaments nobiliaris de la Val d'Aran, herència d'Augèr de Berbedà, personatges francòfil. La baronia de Les passà dels March (1473) als Cao de Benós (1630), llinatge aquest que manté el títol en l'actualitat. Amb motiu de la guerra dels Segadors s'afirmà que el castell de Les fou cremat per les tropes filipistes (1650) i, en retornar, els barons de Les construïren una nova residència en el pla de la vila. Amb els primers borbons els Cao de Benós foren també governadors militars de la Val (1788) Els hereus llogaren la Baronia a les Carmelites de Tolosa i posteriorment germans de la Salle (1904) que havent estat expulsats de França hi traslladaren el col·legi de Saint Joseph de Tolosa; llavors hi bastiren també un nou edifici per acollir el noviciat de Privac.

## Referències

* 1 2 3 «La Baronia de Les». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Hyperolius pseudargus

Hyperolius pseudargus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Tanzània.

## Referències

* Schiøtz, A. & Howell, K. 2004. Hyperolius pseudargus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Codex Boernerianus

El Codex Boernerianus (Gregory-Aland no. G$^p$/012), α 1028 (von Soden), és un manuscrit uncial del segle ix del Nou Testament. Està escrit en grec i llatí, sobre pergamí, amb lletres uncials, i es conserva a la Universitat Tècnica de Dresden (A 145b) a Dresden.
El còdex conté 99 fulles de pergamí (25 x 18 cm) i conté les Epístoles Paulines. El text està escrit en una sola columna per pàgina, i 20 línies per columna.

## Referències

* 1 2 Kurt Aland und Barbara Aland, Der Text des Neuen Testaments. Einführung in die wissenschaftlichen Ausgaben sowie in Theorie und Praxis der modernen Textkritik, Deutsche Bibelgesellschaft, Stuttgart 1981, p. 119. ISBN 3-438-06011-6

## Vegeu també

* Codex Claromontanus
* Codex Laudianus
* Codex Augiensis

## Bibliografia

* W. H. P. Hatch, On the Relationship of Codex Augiensis and Codex Boernerianus of the Pauline Epistles, Harvard Studies in Classical Philology, Vol. 60, 1951, pp. 187–199.
* Alexander Reichardt, Der Codex Boernerianus. Der Briefe des Apostels Paulus, Verlag von Karl W. Hiersemann, Leipzig 1909.
* Bruce M. Metzger, Manuscripts of the Greek Bible: An Introduction to Palaeography, Oxford University Press, Oxford 1981, pp. 104–105.

## Enllaços externs

* Codex Boernerianus G (012): al Encyclopedia of Textual Criticism
* Codex Boernerianus G$^p$ (012) al CSNTM (images of the 1909 facsimile edition)
# Fuerzas Armadas Revolucionarias del Pueblo

Fuerzas Armadas Revolucionarias del Pueblo (FARP) és una organització polític-militar que s'autodenomina revolucionària en Mèxic i advoquen en favor de l'Estat socialista. Les FARP diuen ser part de la unitat obrer-camperol-popular que lluita en contra de qualsevol forma de capitalisme. Són una fracció escindida de l'Ejército Popular Revolucionario, que es va originar en el mes d'agost de 1999, representant aproximadament el 5% del total d'homes de l'actual EPR. La seua primera aparició pública va ser el 23 de febrer de 2000, quan van detonar un artefacte explosiu prop de les oficines del govern en la ciutat de Puebla, en l'acte els danys materials van ser escassos.
# Emmanuel Eboué

Emmanuel Eboué (nascut a Abidjan, Costa d'Ivori el 4 de juny del 1983), és un exfutbolista ivorià que ha jugat de lateral o extrem. Eboué fou internacional amb la selecció de Costa d'Ivori des del 2004.

## Enllaços externs

* Perfil d'Emmanuel Eboué al web de l'Arsenal Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine. (anglès)
* Eboué a FootballDatabase (anglès)
Emmanuel Eboué amb Costa d'Ivori - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Costa d'Ivori – Copa del Món de futbol 2006
1 Tizié •
2 Akalé •
3 Boka •
4 K. Touré •
5 Zokora •
6 Kouassi •
7 Faé •
8 Kalou •
9 A. Koné •
10 Yapi Yapo •
11 Drogba •
12 Méïté •
13 Zoro •
14 B. Koné •
15 Dindane •
16 Gnanhouan •
17 Domoraud •
18 Keïta •
19 Y. Touré •
20 Demel •
21 Eboué •
22 Romaric •
23 Barry •
Seleccionador: Michel
Selecció de futbol de Costa d'Ivori – Copa del Món de futbol de 2010
1 Barry •
2 Angoua •
3 Boka •
4 K. Touré •
5 Zokora •
6 Gohouri •
7 Doumbia •
8 Kalou •
9 Tioté •
10 Gervinho •
11 Drogba (c) •
12 Gosso •
13 Romaric •
14 E. Koné •
15 Dindane •
16 Zogbo •
17 Tiéné •
18 Keïta •
19 Y. Touré •
20 Demel •
21 Eboué •
22 Bamba •
23 Yeboah •
Seleccionador: Eriksson :
# Knipowitschia panizzae

Knipowitschia panizzae és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Albània, Grècia, Itàlia i al territori de l'antiga Iugoslàvia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Muus, B.J. i P. Dahlström 1968. Süßwasserfische. BLV Verlagsgesellschaft, Múnic, Alemanya. 224 p.
* ↑ Quignard, J.-P. i J.A. Tomasini 2000. Mediterranean fish biodiversity. Biol. Mar. Mediterr. 7(3):1-66.

## Bibliografia

* Bianco, P.G. 1995. Mediterranean endemic freshwater fishes of Italy. Biol. Conserv. 72:159-170.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986 Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Incomsartorita

La incomsartorita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la sartorita.

## Característiques

La incomsartorita és un sulfur de fórmula química Tl₆Pb$_{144}$As$_{246}$S$_{516}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), amb el número de catàleg N 9861.

## Formació i jaciments

La incomsartorita va ser descoberta a la pedrera Lengenbach, a la comuna de Binn (Valais, Suïssa). Es tracta de l'únic indret en tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Incomsartorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Sant Sadurní d'Enveig

Sant Sadurní d'Enveig és l'església parroquial del poble i comuna cerdana d'Enveig, a la Catalunya del Nord.
Està situada al nord del nucli vell d'Enveig, al costat de migdia de la carretera N - 20 i una mica per dessota del nivell d'aquest vial. És també a ran del Canal de Puigcerdà, en part soterrat per la carretera. Antigament tenia el cementiri davant i al costat sud del temple, però l'actual ha estat traslladat més a llevant, fora del nucli urbà i al costat nord de la carretera.

## Història

És esmentada per primer cop en el testament de Ramon d'Enveig, que el 1121 deixà una borda amb totes les seves pertinences a "Sancti Saturnini de Eveg". L'església és de finals del segle xii o començaments del XIII, però fou profundament modificada els segles xvii i XVIII. El 4 de setembre del 1936, la finestra absidal romànica va ser declarada monument històric de França.
Com totes les esglésies de la Cerdanya, fins a l'any 1803 pertangué al Bisbat d'Urgell.

## Mobiliari

L'interior conserva una col·lecció de retaules barrocs molt interessants; el dedicat a sant Sadurní es considera obra del 1760, de Lluís Baixa i Pau Sunyer.

## Arquitectura

Els únics vestigis que romanen de la primitiva església romànica són un fragment de l'absidiola i la molt notable finestra de l'absis. Aquesta, que ha romàs en un estat de conservació força bo, consta de tres arquivoltes en degradació emmarcades per dues columnes. L'arquivolta interior està decorada amb una trena a les arestes, mentre que la segona arquivolta té les arestes bisellades i decorades amb una mena de boles esculpides. La volta exterior, la més gran, té les arestes en forma de trena i està rematada per un fris en arc amb dibuix de dents de serra, travessat parcialment per les dues columnes de banda i banda de la finestra.

## Referències

* ↑ «Sant Sadurní d'Enveig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Sant Sadurní d'Enveig en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Fitxa i fotografia a la base de monuments històrics francesos Mérimée
* ↑ «Fitxa del retaule de sant Sadurní, al web Palissy del Patrimoni francès» (en francès). [Consulta: 1r maig 2015].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «55 - Enveig». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 53. Sant Sadurní d'Enveig». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Enveig». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Via Romanica - La Cerdagne Puigcerdà: Consell Comarcal de la Cerdanya - Communauté de communes de Pyrénées Cerdagne, 1998
# Knipowitschia montenegrina

Knipowitschia montenegrina és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Montenegro.

## Referències

* ↑ Iljin B. S. 1927. Keys to the gobies (Fam. Gobiidae) of the Sea of Azov and the Black Sea. Preliminary communication. Trudy Az.-Chern. Nauch. Prom. Eksp. v. 2. 128-143.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kovacic, M. i R. Sanda 2007. A new species of Knipowitschia (Perciformes: Gobiidae) from southern Montenegro. J. Natl. Mus. (Prague), Nat. Hist. Ser. 176(5):81-89.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986 Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pasakha

Pasakha és una ciutat del districte de Chukha, al sud de Bhutan.
S'ha descrit com l'única ciutat industrial del país, ja que és la llar de diverses indústries pesants.
L'any 1996 i a l'agost del 2000, la població i empreses van patir danys per inundacions del riu Bàssora.

## Llocs d'interès
### Temple budista

Construït en memòria de Ma Yum Choni Wangmo.

## Economia i contaminació

Pasakha és favorable per a la indústria gràcies a la seva proximitat a matèries primeres, i també per la exportació ja que la frontera amb l'India és molt a prop.
El 2018 l'OMS va anomenar les ciutats més contaminades del món, la primera era Muzaffarpur i la segona Pasakha, amb 150 micrograms per m³ d'emissions de partícules fines a l'aire, estava per sobre de Delhi i el Caire.
Encara així, el 2016 es va anunciar que Bhutan era l'únic país amb una petjada de carboni negativa, el que significa que els seus boscos poden absorbir més diòxid de carboni del qual s'emet. Això està impulsat per la mateixa legislació del país, la qual esmenta que un mínim del 60% de la superfície terrestre del país ha de ser forestal.
El 2007 es va establir a la ciutat Tashi Group, l'empresa privada més gran de Bhutan, opera una planta química, una planta de ferrosilici i una fàbrica d'embotellament de refrescos. Aquesta és l'única empresa de Bhutan que està autoritzada a embotellar productes de Coca-Cola Company al país.
En total a Pasakha hi ha 26 fàbriques. Com a efecte secundari d'aquestes indústries, la ciutat és un dels pocs llocs de Bhutan on la contaminació de l'aire és una preocupació. Els vilatans locals tenen escassetat d'aigua a causa de la gran demanda d'aquesta per part de les indústries properes.
Una altra empresa de la ciutat és la Bhutan Brewery Pvt. Ltd., la cervesera que produeix la cervesa Druk.

## Referències

* ↑ «Inundacions a Pashaka» (en anglès). Ra Online.
* 1 2 «Contaminació a Pasakha» (en anglès). Daily Bhutan.
* ↑ «Tashi Group of Companies» (en anglès). Tashi Group of Companies, Consultat el 25 octubre 2022. Arxivat de l'original el 2010-07-15. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ «Tashi Beverages Limited - Coca-Cola Bhutan» (en anglès). Bhutan Coke. Arxivat de l'original el 2019-05-01. [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ «Qualitat de l'aire a Pasakha» (en anglès). Business Bhutan, Consultat el 25 octubre 2022.
* ↑ «Bhutan Brewery Pvt Ltd.» (en anglès). Untappd.
# ISO 3166-2:CC

ISO 3166-2:CC és el subconjunt per a les Illes Cocos de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment les Illes Cocos no tenen cap divisió territorial que conformi el seu codi ISO 3166-2.
El codi assignat oficialment de l'estàndard ISO 3166-1 alfa-2 és CC.

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: CC (Plataforma Online d'Exploració ISO: CC) (anglès)
* Illes Cocos (Illes Keeling), Statoids.com (anglès)
# Consum de mamífers marins com a aliment

El consum de mamífers marins com a aliment afecta diverses parts del cos dels mamífers marins, principalment la carn i el greix. Segons un estudi publicat el 2011, des del 1990 es consumien almenys 87 espècies de mamífers marins en com a mínim 114 països. Hi ha tensions entre els activistes que reclamen una protecció total per als mamífers marins i els partidaris de fer-ne una explotació sostenible. El dugong i el dofí d'estuari atlàntic són dues espècies que han patit un declivi demogràfic significatiu a causa de la demanda de carn. El comerç de mamífers marins sovint és il·legal.

## Referències

* ↑ Robards i Reeves, 2011, p. 2.770.
* ↑ Robards i Reeves, 2011, p. 2.771.
* ↑ Main, D. M. «When Marine Mammals Become Food» (en anglès). The New York Times, 27 gener 2012. [Consulta: 1 gener 2021].

## Bibliografia

* Robards, M. D.; Reeves, R. R. «The global extent and character of marine mammal consumption by humans: 1970–2009» (en anglès). Biological Conservation, 144, 12, 2011, pàg. 2.770–2.786. DOI: 10.1016/j.biocon.2011.07.034. ISSN: 00063207.
# Sant Sadurní d'Hortolanes

Sant Sadurní d'Hortolanes, actualment Santuari de la Salut, és una antiga església parroquial esdevinguda modernament santuari del poble rossellonès de Pià, a la Catalunya del Nord.
Està situada a la zona occidental del terme, al nord-oest del nucli urbà del poble, a la partida de les Hortolanes.

## Història

Documentada des del 961, fou una església parroquial que incloïa en el seu terme l'antic lloc de Tàpia, desaparegut actualment. Consta en una donació al monestir de Sant Miquel de Cuixà. L'església original, construïda en època romànica, fou totalment reconstruïda el segle xiv. Després, al XVII, es convertí en ermita, i fou molt malmesa a la Revolució Francesa. El 1846 fou tornada a consagrar, després d'una nova reconstrucció, i se li donà l'advocació de la Mare de Déu de la Salut.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «117 - Pià». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Pià». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 227. La Mare de Déu de la Salut». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Pià». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Sant Sadurní d'Hortolanes en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Descripció i fotografies (francès)
# Comtat de Kaufman

El Comtat de Kaufman és un comtat localitzat en l'estat de Texas, Estats Units. En el 2000 la població va ser de 71.313 habitants. La capital es troba en la ciutat de Kaufman. Aquest comtat és part del Dallas/Fort Worth Metroplex i es troba al sud-est del Comtat de Dallas. El Comtat de Kaufman va ser nomenat per David Spangler Kaufman, el primer congressista jueu de Texas.

## Economia

Els ingressos mitjans d'un cap de família del comtat eren de USD$44.783 i l'ingrés mitjà familiar era de $50.354. Els homes tenien uns ingressos mitjans de $35.537 enfront de $26.494 de les dones. L'ingrés per capita del comtat era de $18.827. El 7,80% de les famílies i el 10,50% de la població estaven sota la línia de pobresa. Del total de gent en aquesta situació, 13,30% tenien menys de 18 i l'11,80% tenien 65 anys o més.
# Epina

Epina és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Epina alleni (Fernald, 1888)
* Epina dichromella Walker, 1866

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].
# La leona

La leona és una pel·lícula filmada en color coproducció de l'Argentina i el Brasil dirigida per Armando Bó segons el seu propi guió que es va estrenar el 17 de setembre de 1964 i que va tenir com a protagonistes a Armando Bó, Santiago Gómez Cou, Menezes Monsueto i Adalberto Silva.

## Sinopsi

Un empresari milionari ha d'afrontar simultàniament el segrest de la seva dona i un reclam dels seus obrers.

## Repartiment

* Isabel Sarli
* Armando Bó
* Santiago Gómez Cou
* Menezes Monsueto
* Adalberto Silva
* Gilberto Sierra
* Mónica Grey
* Arnaldo Montel
* José Menezes

## Comentaris

Clarín va dir:
| « | ”Isabel Sarli…aquesta vegada víctima d'una acarnissada lluita gremial.” | » |
La Nación va opinar:
| « | ”Un film local de poc valor i on els intèrprets no tenen possibilitat de lluïment donada la feblesa de la història.” | » |
Per part seva, Manrupe i Portela escriuen:
| « | ”Entre els films menys vists del duo, en la seva etapa llatinoamericana i repetint l'esquema dona.temptació/home-fera.” | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 329. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre La leona a cinenacional.com
# Paul Belmondo

Paul Belmondo (Boulogne-Billancourt, Hauts-de-Seine, França, 23 d'abril del 1963) és un pilot de curses francès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
És fill de l'actor Jean-Paul Belmondo.
Paul Belmondo va debutar a la primera cursa de la temporada 1992 (la 43a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant l'1 de març del 1992 el G.P. de Sud-àfrica al circuit de Kyalami.
Va participar en un total de vint-i-set curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades no consecutives (temporada 1992 i temporada 1994). Assolí una novena posició com millor classificació a una cursa i no obtingué cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1992 | March F1 | March | Ilmor | SUD NVQ | MEX NVQ | BRA NVQ | ESP 12 | SMR 13 | MON NVQ | CAN 14 | FRA NVQ | GBR NVQ | ALE 13 | HUN 9 | BEL | ITA | POR | JAP | AUS | - | 0 |
| 1994 | Pacific Grand Prix | Pacific | Ilmor | BRA NVQ | PAC NVQ | SMR NVQ | MON Ret | ESP Ret | CAN NVQ | FRA NVQ | GBR NVQ | ALE NVQ | HUN NVQ | BEL NVQ | ITA NVQ | POR NVQ | EUR NVQ | JAP NVQ | AUS NVQ | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 27 (7) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Iàkovlivka (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Iàkovlevka».
Iàkovlivka (en ucraïnès: Яковлівка, rus: Яковлевка, Iàkovlevka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 39 habitants. Pertany al districte de Bilohirsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].