OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Beguda d'Adons

La Beguda d'Adons és un poble de la comarca de l'Alta Ribagorça. Pertany al terme municipal del Pont de Suert. Antigament pertanyia al terme municipal de Viu de Llevata. Té 3 habitants.
Està situat a la vall d'Adons i s'accedeix per una sola pista que s'agafa per la N-260 (entre Viu de Llevata i Perves). El poble té a prop les restes de la capella de Sant Roc.

## Història

Pascual Madoz inclou en el seu Diccionario geigráfico... del 1849 un article sobre Adons y Abella de Adons. Hi diu que és una localitat dividida en dues caseries, distant una de l'altra un quart d'hora, i separades per un profund barranc. A l'est, hi ha la caseria d'Adons, amb 16 cases, i a l'oest, sobre una roca, el d'Abella d'Adons, amb tan sols 5 cases. Tots els edificis, més que cases, són
chozas (barraques) d'una sola planta. Els dos nuclis estan ben ventilats, i els seus habitants no pateixen malalties particulars. A l'oest, arrecerant les dues poblacions s'alça una serra molt alta. Cada nucli té la seva església: Adons, la de sant Vicenç, és la parroquial, i Abella d'Adons té la sufragània, dedicada a santa Eulàlia. En el terme hi ha una ermita dedicada a sant Roc. Una font d'aigua abundant en proporciona als dos nuclis. Més a l'est d'Adons hi ha, encara, dues cases anomenades la Beguda d'Adons.
El terreny és pedregós, ple de roques i penya-segats, amb poca terra, i de mala qualitat. Se'n conrea tan sols una quinzena part, que dona 3 a 1 per llavor. El sistema és de rompuda de bosc, per abandonat els conreus al cap d'alguns anys. Només es llauren sempre les més properes als pobles, i els horts de regadiu, que es reguen amb el sobrant de les fonts. Tenien molt de bosc, però l'accidentat del terreny el feia molt difícil d'explotar. S'hi produïa sègol, blat, ordi, patates, llegums, i hi havia ovelles, cabres i poc bestiar boví. En total eren 8 veïns (cap de famílies) i 51 ànimes (habitants).

## Referències

* ↑ «La Beguda d'Adons». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «251734 Pont de Suert, el». Idescat. [Consulta: 27 octubre 2020].

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep Maria. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7
* MADOZ, Pascual. "Corroncuy y Bastideta". Dins Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario-Tipográfico, 1845. Edició facsímil Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz. V. 1. Barcelona: Curial, 1985. ISBN 84-7256-256-5.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Manaquí pintat

El manaquí pintat (Machaeropterus eckelberryi) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial al nord-oest del Perú a sobre dels 500 m.

## Taxonomia

Espècie descrita el 2017 per Lane et al.

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1.
* ↑ Lane, D.F.; Kratter, A.W.; O’Neill, J.P. «A new species of manakin (Aves: Pipridae; Machaeropterus) from Peru with a taxonomic reassessment of the Striped Manakin (M. regulus) complex». Zootaxa, 4320, 2, 2017, pàg. 379–390. DOI: 10.11646/zootaxa.4320.2.11.
# Nothobranchius ocellatus

Nothobranchius ocellatus és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Tanzània.

## Referències

* 1 2 «Nothobranchius ocellatus» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Seegers, L. 1985. Prachtgrundkärpflinge. Die Gattung Nothobranchius: Systematik, Vorkommen, Pflege und Zucht. Deutsche Killifisch Gem. J. Suppl. 1: 1-48.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Torre de França

La Torre de França és un edifici de la ciutat de València. Actualment és el segon més alt de la ciutat (va ser el de més alçària fins al 2006) i compta amb 115 metres i 35 plantes, després de la Torre Hilton. Està situat a l'Avinguda de França, enfront del riu Túria i de la Ciutat de les Arts i les Ciències. És d'ús exclusivament residencial.
Va ser guardonat amb el Premio al Mérito Inmobiliario y Urbanístico de 2003.

## Referències

* 1 2 «Torre de França» (en anglès). Emporis. [Consulta: 25 agost 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web sobre gratacacels
# Oglodak

Oglodak (en anglès Oglodak Island) és una petita illa deshabitada del grup de les illes Andreanof, a les illes Aleutianes, Alaska. Es troba a l'oest de l'illa d'Atka i a l'est de Tagalak. Té una longitud aproximada de 2 km. La seva superfície és de tan sols 3,5 km². L'alçada màxima és de 151 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ «GNIS Detail - Oglodak Island». [Consulta: 22 novembre 2020].
# Manaquí estriat oriental

El manaquí estriat oriental (Machaeropterus regulus) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial a les terres baixes del sud-est del Brasil.

## Taxonomia

Antany es considerava que Machaeropterus striolatus era un grup subespecífic de Machaeropterus regulus. Actualment es consideren espècies diferents arran treballs com ara Snow 2004

## Referències

* ↑ «Manaquí estriat oriental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridgely i Guy Tudor. 2009. Machaeropterus regulus, p. 494, en Field guide to the songbirds of South America: the passerines – 1a edición. – Mildred Wyatt-World series in ornithology. University of Texas Press, Austin. ISBN 978-0-292-71748-0
* ↑ DW Snow. 2004. Family Pipridae (manakins). Pp. 110–169 in Handbook of the Birds of the World, Volume 9. Cotingas to Pipits and Wagtails. J del Hoyo, A Elliott & DA Christie (Eds). Lynx Edicions, Barcelona.
# Oreocereus

Oreocereus és un gènere de cactus pertanyent a la família Cactaceae, coneguts solament en grans altituds dels Andes. El seu nom deriva del grec i significa "cactus de muntanya".

## Taxonomia

* Oreocereus celsianus
* Oreocereus doelzianus
* Oreocereus hempelianus
* Oreocereus leucotrichus
* Oreocereus pseudofossulatus
* Oreocereus ritteri
* Oreocereus tacnaensis
* Oreocereus trollii
* Oreocereus variicolor

## Sinonímia

* Arequipa Britton i Rose
* Arequipiopsis Kreuz. i Buining
* Morawetzia Backeb.
* Submatucana Backeb.
# Sancti-Spíritus

«Sancti-Spíritus» té aquests significats:
* Sancti-Spíritus (Badajoz), un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.
* Sancti-Spíritus (Salamanca), un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
* Sancti Spíritus (Cuba), un municipi de la província de Sancti Spíritus, Cuba.
* Provincia de Sancti Spíritus, una província de Cuba.
* Fútbol Club Sancti Spíritus, un club cubà de futbol de la ciutat de Sancti Spíritus.
# Províncies de Zimbàbue

Les províncies de Zimbàbue són la divisió administrativa de primer nivell de la República de Zimbàbue. En són 10, de les quals 8 són ordinàries i 2 són realment ciutats amb el rang de província: aquestes dues corresponen a la capital, Harare, i Bulawayo i foren segregades de les seves respectives províncies originàries l'any 2000.
Aquestes províncies se subdivideixen en 59 districtes i dins aquests hi ha un total de 1.200 municipis (wards), encara que la major part de les terres de cada districte són àrees no incorporades a cap municipi concret.

## Llista

| Núm. | Província | Superfície (km²) | Capital |
| 1. | Bulawayo | 479 | (ciutat) |
| 2. | Harare | 872 | (ciutat) |
| 3. | Manicaland | 36.459 | Mutare |
| 4. | Mashonaland Central | 28.374 | Bindura |
| 5. | Mashonaland Oriental | 32.230 | Marondera |
| 6. | Mashonaland Occidental | 57.441 | Chinhoyi |
| 7. | Masvingo | 56.566 | Masvingo |
| 8. | Matabeleland Septentrional | 75.025 | Lupane |
| 9. | Matabeleland Meridional | 54.172 | Gwanda |
| 10. | Midlands | 49.166 | Gweru |

## Enllaços externs

* Informació al web Statoids (anglès)
# Trichomycterus dispar

Trichomycterus dispar és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 26 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba als Andes del Perú.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tschudi, J. J. von. [1846]. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Shiner (pel·lícula)

Shiner és un thriller anglès de John Irvin, estrenat el 2000. Ha estat doblat al català.

## Argument

Billy « Shiner » Simpson, un ambiciós organitzador de combats de boxa, es atrapat pel seu passat quan el seu fill Eddie es mort. Shiner busca venjar-se i sospita del seu rival Frank Spedding d'estar implicat en la mort del seu fill.

## Repartiment

* Michael Caine: Billy « Shiner » Simpson
* Martin Landau: Frank Spedding
* Frances Barber: Georgie
* Frank Harper: Jeff « Stoney » Stone
* Andy Serkis: Mel
* Matthew Marsden: Eddie « Golden Boy » Simpson
* Kenneth Cranham: Gibson « Gibbo »

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Shiner». [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ Riding, Alan «OSCAR FILMS/VETERANS; The Ongoing Americanization of Michael Caine» (en anglès). The New York Times, 12-03-2000. ISSN: 0362-4331.
# Ognes

«Ognes» té aquests significats:
* Ognes (Aisne), municipi al departament de l'Aisne (regió dels Alts de França)
* Ognes (Marne), municipi al departament del Marne (regió del Gran Est)
* Ognes (Oise), municipi al departament de l'Oise (regió dels Alts de França)
# La Sierpe

La Sierpe és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 60 | 57 | 49 | 49 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2007-09-14 a Wayback Machine.
# Mas Rampinyo

Mas Rampinyo és un barri de la vila i municipi de Montcada i Reixac, de la comarca del Vallès Occidental.
| Entitat de població | Habitants |
| Mas Rampinyo | 10.021 |

## Situació

El barri s'estén al nord de Montcada, separat de la vila pel riu Ripoll. Antigament era conegut com la plana de Sant Pere de Reixac, al peu de l'ermita de Reixac i confluència dels rius Ripoll i Besòs. Amb el pas del temps, s'han creat sub-barriades com ara Gurugú, Montcada Nova i Mas Duran, i polígons industrials com ara Fointvasa i Pla d'en Coll.

## Economia

La indústria és la base econòmica del municipi i ha desbancat l'economia tradicional de Montcada i Reixac, que s'havia basat sempre en l'agricultura: vinya, blat, patates, maduixa i arbres fruiters.
Avui dia, la industrialització ha contribuït a l'abandonament de les tasques agrícoles. Ja són pocs els que encara tenen algun conreu tradicional.

## Història

La zona on actualment trobem el barri de Mas Rampinyo va ser destinat, ja en època medieval, al conreu de cereal i de vinya, i va ser pas de mercaderies gràcies al camí ral d'origen romà que el travessa.
La història d'aquest barri és recent; el topònim va formar-se a la segona meitat del segle xix. Els darrers estudis de Xavier Colomé apunten referències d'aquest topònim a la dècada de 1870.
En relació amb l'origen del nom, hi ha qui defensa que prové d'un lloc figurat, probablement una casa de pagès propera a l'emplaçament actual del barri, l'aïllament de la qual l'hauria convertit en un cau de lladregots i mals costums, amants de rampinyar ('robar'). Tanmateix, aquesta història no té cap fonament històric i tot apunta que el topònim podria estar relacionat amb el verb rampinar, que fa referència a tasques agrícoles.

## Patrimoni històric

| Element Patrimonial | Estil/època | Ubicació | Coordenades |
| La Unió de Mas Rampinyo | 1921 | Avda. Catalunya, 16-18 | 41°29'37.96"N 2°10'55.22"E |
| Can Pomada | s. XVIII | N/D | 41°30'6.33"N 2°10'26.80"E |
| Can Rocamora | s. XIX/XX | N/D | 41°30'14.66"N 2°10'45.70"E |

## Personatges cèlebres

* Miquel Poblet, ciclista professional.

## Entitats

* La Unió de Mas Rampinyo. del cereal

## Referències

* ↑ Colomé, Xavier «Mas Rampinyo. Un topònim sorgit entre 1870-74». Quaderns. Fundació Cultural Montcada, 1, 37, 2018, pàg. 61. Arxivat de l'original el 2017-06-15 [Consulta: 2 gener 2017]. Arxivat 2017-06-15 a Wayback Machine.
* ↑ «1874 - Novetats sobre l'antiguitat del topònim de Mas Rampinyo.» (en català). Blog investigació història local. Blogger.com, 20-02-2015. [Consulta: 5 juliol 2015].
* ↑ «1874 - Novetats sobre l'antiguitat del topònim de Mas Rampinyo.» (en català). Blog investigació història local. Blogger.com, 23-10-2015. [Consulta: 7 agost 2016].
* ↑ Bacardit, Josep; Ramos, Ricard «El nom de Mas Rampinyo. Noves aportacions a l'origen d'aquest topònim». Quaderns. Fundació Cultural Montcada, 1, 23, 2011, pàg. 16. Arxivat de l'original el 2017-06-15 [Consulta: 2 gener 2017]. Arxivat 2017-06-15 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* La Unió de Mas Rampinyo
* Bloc de fotografies de Mas Rampinyo
* Bloc d'història i patrimoni
# Osamu Shimomura

Osamu Shimomura (japonès: 下村 脩, Shimomura Osamu) (Fukuchiyama, Prefectura de Kyoto, Japó, 27 d'agost de 1928) és un químic orgànic i biòleg marí japonès, guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 2008 pel desenvolupament de la proteïna verda fluorescent.

## Biografia

Nascut a la ciutat de Fukuchiyama, però educat inicialment a Manxúria i posteriorment a Osaka, on el seu pare estava destinat com a oficial de l'exèrcit. Va estudiar química orgànica a la Universitat de Nagoya, en la qual es va doctorar en 1960.
En 1956, mentrestant preparava el doctorat, Shimomura va començar a treballar a la universitat com a assistent del professor Yoshimasa Hirata. Als anys 60 el professor Frank Johnson de la Universitat de Princeton va reclutar el jove Shimomura. Interessat per la química orgànica, aconseguí juntament amb els seus col·laboradors Martin Chalfie i Roger Yonchien Tsien el descobriment i desenvolupament de la proteïna verda fluorescent gràcies als seus estudis de la medusa Aequorea victoria i de la proteïna aequorina. L'any 2008 els tres foren guardonats amb el Premi Nobel de Química per aquest descobriment. Va ser professor emèrit de l'Escola de Medicina d'Universitat de Boston (Estats Units).

## Referències

* ↑ Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Química 2008 (anglès)
# Sagrat Cor de Jesús del Castell de Caladroer

El Sagrat Cor del Castell de Caladroer és la capella del Castell de Caladroer, a l'antic terme de Caladroer, actualment pertanyent a la comuna de Bellastar, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord, però agregat a la de la Fenolleda.
Està situada al bell mig del nucli del poble de Caladroer, ara esdevingut cava vitivinícola.
Fou construïda l'any 1900 com a capella privada del castell, i és dedicada al Sagrat Cor de Jesús.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Millars». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ El Sagrat Cor del Castell de Caladroer en els ortofotomapes de l'IGN
# Tristan Rémy

Tristan Rémy (Blérancourt, 24 de gener de 1897 - Mériel, 23 de novembre del 1977) va ser un estudiós francès que ha contribuït en gran manera a fixar la historiografia del circ francès i europeu, sobretot en l'especialitat de pallassos.

## Trajectòria

Considerat un dels exponents de la literatura proletària francesa dels anys trenta del segle XX amb títols com Porte Glignancourt (1928) i Faubourg Saint-Antoine (Prix Populiste 1936), se'l coneix sobretot per la posterior i fecunda activitat com a historiador circense.
Autor de nombrosos articles, reportatges, cròniques, assajos, biografies, estudis, narracions i conferències sobre circ, va editar la revista Cirque, va ser cronista titular de circ i music-hall a L'Humanité i va col·laborar a la revista Monde, entre molts altres mitjans. Va fundar la Union des Historiens du Cirque (que va presidir el 1958) i va ser vicepresident de l'Association de la Presse du Cirque et du Music-hall. Va assessorar Federico Fellini en la preparació del film I Clowns (1970), en algunes seqüències del qual apareix personalment.
La monografia Les clowns (1945), de magnitud només comparable a L'acrobatie et les Acrobates de Georges Strehly (1903), és una eina clau per entendre l'origen i l'evolució de la comicitat de la pista. En el volum Entrées clownesques (1962), Rémy reprodueix seixanta de les cent cinquanta entrades de pallasso recollides, moltes en directe, al llarg de la seva trajectòria, i contribueix així a perpetuar un repertori escènic que en part té les arrels a la Commedia dell'arte.
Tristan Rémy ha estat un model seguit per estudiosos circenses com els catalans Sebastià Gasch, Jordi Elias i Campins i Josep Vinyes i Sabatés, el menorquí Alfredo Marqueríe o el francès Pierre Robert Levy.

## Publicacions

* Les Clowns. París, Grasset, 1945 (hi ha una reedició del 2002, del mateix editor).
* Petite histoire du cirque. Gant (Bèlgica), De Vlam, 1950.
* Le Cirque Bonaventure (roman d'un cirque). Editions de la Paix, 1952.
* Jean-Gaspard Deburau (amb prefaci de Jean-Louis Barrault). París, L’Arche, 1954.
* Le cirque et ses étoiles. Brussel·les, Artis, 1955.
* Le Cirque de Moscou. París, Editions Cercle D'art, 1956.
* Essai d'une classification décimale des acrobaties espectaculaires. París, Tristan Rémy, 1961.
* Entrées clownesques. París, L’Arche, 1962 (reeditat el 1997 per L’Arche).
* George Wague, le mime de la Belle Époque. París, Georges Girard, 1964.
* Maïss, funambule et clown.
* Un gentilhome de cirque: Léon Reiffert.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Jané, Jordi. «Tristan Rémy Bastús». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement).
# Shiner

Shiner és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.070 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shiner tenia 2.070 habitants, 882 habitatges, i 572 famílies. La densitat de població era de 327,6 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 28,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.205 $ i la renda mediana per família de 40.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.167 $ mentre que les dones 17.426 $. La renda per capita de la població era de 16.942 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i l'11,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Shiner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shiner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Paraschoepita

La paraschoepita és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La paraschoepita és un òxid de fórmula química UO₃·2H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1947. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la paraschoepita pertany a «04.GA: Uranil hidròxids sense cations addicionals» juntament amb els següents minerals: metaschoepita, schoepita, paulscherrerita, ianthinita, metastudtita i studtita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Shinkolobwe, al districte de Kambove (Província d'Alt Katanga, República Democràtica del Congo). Estudis recents han atribuït la paraschoepita a una barreja de metaschoepita, schoepita deshidratada (potser paulkerrita) i iantinita. D'acord amb aquests resultats sembla no hhaver evidència de l'existència de parascoepita, i aquesta espècie podria ser desacreditada.

## Referències

* ↑ «Paraschoepite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 gener 2022].