OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Proteïna Z

La proteïna Z (en anglès: Protein Z, PZ o PROZ) és una proteïna que en els humans la codifica el gen PROZ.
Va ser aïllada, per primera vegada, per part de Prowse i Esnouf, l'any 1976, de la sang de les vaques, i Broze & Miletich la van determinar en el plasma humà el 1984.
La proteïna Z és un membre del grup de proteïnes de la sang que condueix a la formació de coàguls sanguinis. Depèn de la vitamina K i és una glucoproteïna.
Sembla que el principal paper de la proteïna Z és la degradació del factor Xa.
En alguns estudis la seva deficiència sembla estar associada a la propensió a les trombosis.

## Referències

* ↑ Ichinose A, Takeya H, Espling E, Iwanaga S, Kisiel W, Davie EW «Amino acid sequence of human protein Z, a vitamin K-dependent plasma glycoprotein». Biochem. Biophys. Res. Commun., 172, 3, novembre 1990, pàg. 1139–44. DOI: 10.1016/0006-291X(90)91566-B. PMID: 2244898.
* ↑ Sejima H, Hayashi T, Deyashiki Y, Nishioka J, Suzuki K «Primary structure of vitamin K-dependent human protein Z». Biochem. Biophys. Res. Commun., 171, 2, setembre 1990, pàg. 661–8. DOI: 10.1016/0006-291X(90)91197-Z. PMID: 2403355.
* ↑ Prowse CV, Esnouf MP «The isolation of a new warfarin-sensitive protein from bovine plasma». Biochem. Soc. Trans., 5, 1, 1977, pàg. 255–6. PMID: 892175.
* ↑ Broze GJ, Miletich JP «Human Protein Z». J. Clin. Invest., 73, 4, abril 1984, pàg. 933–8. DOI: 10.1172/JCI111317. PMC: 425104. PMID: 6707212.

## Enllaços externs

* Human Protein Reference Database Arxivat 2006-02-28 a Wayback Machine.
# Projecte Genogràfic

El Projecte Genogràfic (en anglès, The Genographic Project) va ser un estudi antropològic genètic impulsat per la National Geographic Society entre 2005 i 2019 que té com a objectiu mapar els patrons històrics de migració humana mitjançant la recollida i l'anàlisi de mostres d'ADN. L'any 2018, gairebé un milió de participants de més de 140 països s'havien sumat al projecte.

## Història del projecte

Creat i dirigit pel director del projecte Spencer Wells el 2005, The Genographic Project és una col·laboració sense ànim de lucre de finançament privat entre la National Geographic Society i la Fundació Waitt. Inicialment, els investigadors de camp d'onze centres regionals de tot el món van començar recollint mostres d'ADN de poblacions indígenes. Des de finals del 2015, el Projecte ha estat dirigit per Miguel Vilar.
A finals de 2012, el Projecte Genogràfic va anunciar la finalització d'un nou xip genotipat, dedicada a l'antropologia genètica, anomenada GenoChip. GenoChip està dissenyat específicament per a proves antropològiques i inclou SNPs d'ADN autosòmic, ADN del cromosoma X, ADN del cromosoma Y i ADN mitocondrial (ADNmt). El disseny del nou xip va suposar un esforç col·laboratiu entre Wells de National Geographic, Eran Elhaik de la Universitat Johns Hopkins, Family Tree DNA i Illumina.
A finals 2015, es va dissenyar un nou xip com a esforç conjunt entre Vilar i Family Tree DNA.
A la primavera del 2019, es va anunciar que el projecte Geno havia finalitzat, però els resultats encara continuaran fins al 2020.

## Referències

* ↑ Elhaik, Eran; Greenspan, Elliott; Staats, Sean; Krahn, Thomas; Tyler-Smith, Chris; Xue, Yali; Tofanelli, Sergio; Francalacci, Paolo; Cucca, Francesco; Pagani, Luca; Jin, Li; Li, Hui; Schurr, Theodore G.; Greenspan, Bennett; Spencer Wells, R. «The GenoChip: A New Tool for Genetic Anthropology». Genome Biology and Evolution, 5, 5, 01-05-2013, pàg. 1021–1031. DOI: 10.1093/gbe/evt066.
# Port d'Orpesa

El Port Esportiu d'Orpesa se situa en el municipi d'Orpesa, en la comarca de la Plana Alta, al País Valencià. Compta amb 706 amarris esportius, per a una eslora màxima permesa de 15 m, sent el seu calat en bocana de 4 m.

## Instal·lacions

* Aquest club compta amb el distintiu de Bandera Blava des de 1993.
* Servei de grua i combustible.

## Enllaços externs

* Web oficial (castellà)
# Port de Benirràs

És el nom pel qual és coneguda pels pescadors locals Cala Benirràs per la seva estructura de badia tancada, protegida dels forts vents. Aquesta cala està situada en un paratge natural, a la localitat de Sant Miquel de Balansat (a l'est del port). Pertany al municipi de Sant Joan de Labritja. Està a 9 km de Sant Joan i a 25 km d'Eivissa, i destaca la presència de l'illot des Cap Bernat. Característiques:
* Dimensions: 150 de longitud i 40 d'amplària.
* Orientació: oest.
* Composició: Arena de gra gros de procedent de còdols originaris de la zona.
* Fons marí: arena grossa i còdols. Escàs pendent.
* Entorn: Natural.

## Descripció

Cala o Port de Benirràs està a 7,5 quilòmetres de Sant Miquel de Balansat, situada entre les puntes de Cova de s'Orenga i Blanca, així com sota la mirada de Puig des Guixar (189 metres d'altitud).
Aquesta profunda màniga de mar verge en forma de rectangle finalitza en tocar terra ferma en un talús de dimensions mitjanes, arena torrada i escàs pendent, una platja perfecta per als al·lots i per a les persones grans, envoltada per penya-segats coronats per una pineda frondosa. Les seves aigües són transparents.
Les condicions marines i subaquàtiques són aptes per fondejar-hi embarcacions a l'estiu, ja que el vent de component est bufa amb una intensitat baixa. En canvi, aquest racó costaner es torna perillós com a calador amb corrents eòlics de l'oest i del nord-est. Aquest entrant de mar bell té un illot a la bocana que es pot circumnavegar. A l'interior es registra una profunditat d'entre 6 i 12 metres, sobre fons de sorra i algues.
Des de Cala Benirràs es pot fer una excursió pel camí que uneix aquesta platja amb el proper port de Sant Miquel, que passa per la cova de Can Marçà, de gran bellesa espeleològica i utilitzada com a refugi pels contrabandistes.
L'accés per carretera és senzill seguint atentament la senyalització viària i les desviacions. La darrera part del recorregut es fa per una carretera asfaltada i amb un desnivell pronunciat. El vehicle particular es pot aparcar gratuïtament pels voltants.
Les característiques descrites anteriorment hi expliquen l'afluència massiva de banyistes locals i turistes.
S'hi troben dos esculls: s'Escull Gros o escull de Dalt i s'Escull Petit o escull d'En Vidal al nord-oest del port.

## Referències

* ↑ «Port de Benirràs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://www.ibiza.travel/ca/articulo.php?fid=804
* ↑ http://www.platgesdebalears.com/caplaibFront/playa_basico.ct.jsp?cPla=81018&cMun=35&cIsl=IB Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine.
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Escull Gros
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Escull Petit
# Port d'Osaka

El port d'Osaka (大阪港, Ōsaka-kō) és un port marítim, industrial, comercial i pesquer que es troba a la badia d'Osaka, a la ciutat d'Osaka, Japó. És el port més important del Japó occidental i un dels més importants de tot el país després dels ports de Tòquio i Yokohama. El port està dirigit per la regidoria de ports d'Osaka, depenent de l'ajuntament d'Osaka.

## Història

Conegut en temps antics com a Naniwazu (難波津), el port d'Osaka ha servit de punt de partida per a travesies entre el Japó i la península de Corea i la Xina. Des de la seua obetura al comerç amb l'estranger l'any 1868 la indústria i el comerç amb seu a Osaka van començar a prosperar i el nombre de vaixells que utilitzaven el port d'Osaka va augmentar dràsticament gràcies a la construcció de nous ports. El port d'Osaka, com un dels principals ports de la nació, va entrar en una època de prosperitat, convertint-se en un dels principals ports comercials asiàtics. El port continua prosperant com un port comercial pròsper internacional gràcies al seu compromís amb la revisió d'instal·lacions, la utilització de tecnologia d'última generació i la prestació de serveis portuaris millorats.
El districte urbà de Minato deu el seu nom al port, ja que "minato" vol dir "port" i s'escriu amb el mateix kanji.

## Geografia
### Port del sud

El port del sud o Nankō (南港) en japonès es troba localitzat a la costa del districte de Suminoe, al sud-oest de la ciutat d'Osaka, de ahí el nom del port. Al port del sud s'hi troba la terminal internacional de transbordadors, inaugurada l'1 de maig de 1996 i des d'on operen diverses companyies amb les úniques destinacions internacionals de Xangai, a la RPX i Pusan, a la república de Corea. També des del port del sud salpen transbordadors a destinacions nacionals com Matsuyama, a la prefectura d'Ehime, a Beppu (Oita), Kitakyushu (Fukuoka) i la prefectura de Kagoshima.

## Referències

* ↑ https://www.city.osaka.lg.jp/contents/wdu020/port/
* ↑ https://www.mlit.go.jp/kankocho/cruise/detail/029/index.html
* ↑ «Port & Harbor Bureau, City of Osaka/Port & Harbor Bureau/Port Facilities/International Ferry Terminal» (en anglès).
* ↑ 大阪観光局© «TO OSAKA BY FERRY» (en anglès). OSAKA-INFO, 29-01-2018. Arxivat 2020-07-31 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 7 desembre 2020].
# Port de Bizerta

El port de Bizerta-Menzel Bourguiba (àrab: ميناء بنزرت - منزل بورقيبة, mīnāʾ Binzart - Manzil Būrqība) és un port situat al llac o badia de Bizerta, a uns 15 km de la costa i 12 km al sud de Bizerta, a la delegació de Menzel Bourguiba. Compta amb cinc molls, ben protegits per la badia, i amb un accés de fins a 17 m en el punt de menys profunditat del canal. El 2006, va moure quasi cinc milions de tones, i inclou unes drassanes de 50 hectàrees avui en reconversió, a més d'amples magatzems.

## Història

El port va sorgir el 1891 quan es va obrir un canal que permetia l'entrada al llac de grans vaixells. Es van construir dos embarcadors i molls en una zona de 86 hectàrees, a la zona sud del llac, amb una profunditat de 10 m. La ciutat entorn del port es deia, sota els francesos, Ferryville, que és la moderna Menzel Bourguiba (‘la casa de Bourguiba’).

## Activitat

Pot acollir grans vaixells i també naus comercials de tota mena. Pel port, s'exporten carburants, cereals i minerals.
# Protomelas spilonotus

Protomelas spilonotus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Protomelas. p. 387-393. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Protomelas pleurotaenia

Protomelas pleurotaenia és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Protomelas. p. 387-393. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Protyparcha

Protyparcha és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté una sola espècie, Scaphodes Protyparcha, que és endèmica de Nova Zelanda, on només es coneix a les Illes Auckland. Tant el gènere com l'espècie van ser descrites per Edward Meyrick el 1909.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 8 febrer 2019].
* ↑ New Zealand inventory of biodiversity (en anglès). Volum 2. Kingdom animalia : chaetognatha, ecdysozoa, ichnofossils. Christchurch, N.Z.: Canterbury University Press, 2010. ISBN 9781877257933. OCLC 973607714.
* ↑ Dugdale, J. S «Lepidoptera - annotated catalogue, and keys to family-group taxa» ( PDF) (en anglès). Fauna of New Zealand, 14, 1988. Arxivat de l'original el 2019-01-27 [Consulta: 8 febrer 2019]. Arxivat 2019-07-22 a Wayback Machine.
* ↑ «NZOR Name Details - Protyparcha Meyrick, 1909» (en anglès). www.nzor.org.nz. Landcare Research New Zealand Ltd.
* ↑ Meyrick, E. «Lepidoptera from Auckland Island». A: The subantarctic islands of New Zealand. Reports on the geo-physics, geology, zoology, and botany of the islands lying to the south of New Zealand, based mainly on observations and collections made during an expedition in the government steamer "Hinemoa" (Captain J. Bollons) in November, 1907. (en anglès). 1. Wellington, NZ.: John MacKay, 1909. DOI 10.5962/bhl.title.11810. OCLC 880508036.
# Província de l'Alto Magdalena

La província de l'Alto Magdalena és una regió del departament de Cundinamarca, Colòmbia, formada per vuit municipis i una població de 152.271 habitants el 2005.
Està formada pel municipi de Girardot, la seva capital, que compta amb una població de 95.496 habitants. i també pels municipis d'Agua de Dios, Jerusalén, Nariño, Tocaima, Guataquí, Nilo i Ricaurte.
La província de l'Alto Magdalena està banyada per la zona alta del Riu Magdalena de Cundinamarca i gaudeix d'una temperatura mitjana de 23 °C a 35 °C. Té una superfície de 4.045 km² i una població de 600.000 habitants. Limita al Nord amb la província de Magdalena Centro; al sud amb el riu Magdalena i el departament del Tolima; a l'est amb les províncies del Tequendama i la província del Sumapaz; i a l'oest amb el riu Magdalena i el departament del Tolima.

## Referències

* ↑ Resultados del Censo 2005 (DANE)
# Prova d'Albarrán

La prova o test d'Albarrán, o prova de la poliúria experimental. és un mètode experimental d'exploració de la funció renal desenvolupada per l'investigador uròleg Joaquín Albarrán y Domínguez. El test pretén la detecció de la poliúria com a causa d'insuficiència renal a través de l'avaluació del grau de pèrdua de la funció renal en mesurar el volum i la concentració urinària.

## Història

Albarrán (1860–1912) va ser un uròleg cubà que va estudiar medicina a Barcelona. El 1878 es va traslladar a París, on va treballar amb l'anatomista Ranvier (1835–1922) i l'uròleg Guyon (1831–1920). Albarrán va ser el responsable d'un descobriment bàsic i poc conegut. En un moment en què l'únic test d'imatge conegut era la radiografia descoberta recentment, va poder distingir quin ronyó estava malalt en el cas de lesions unilaterals que necessitessin cirurgia, com, per exemple, en tuberculosi renal. Per fer-ho, va crear l'anomenada “palanca d'Albarran”, una petita incorporació al cistoscopi a través del qual podia dirigir un catèter cap al meatus ureteral per recollir directament l'orina procedent de cada ronyó. Després, va crear una dels les primeres proves d'estímul de funció, la prova de "poliúria experimental". En presència d'un estímul d'aigua, el ronyó sa s'adaptava a l'estímul produint més volum d'orina i el ronyó malalt no ho feia. El seu llibre Exploration des funcions rénales, escrit el 1905, és, segurament, el primer de la història sobre el tema i un deute històric col·lectiu dels nefròlegs.

## Referències

* ↑ «Dr. Joaquín Albarrán, un cubano digno / Dr. Joaquín Albarrán, a dignified Cuban citizen» (en castellà). Revista Médica Electrónica. versió On-line, 2011 Sep-Oct. [Consulta: 26 agost 2019].
* ↑ «prova d'Albarrán». Gran Enciclopèdia Catalana-en línia. [Consulta: 26 agost 2019].
* ↑ Víctor M. García-Nieto, Maria Isabel Luis-Yanes, Pedro Arango-Sancho, Jorge V. Sotoca-Fernandez «Usefulness of basic renal function tests in decision-making in children with loss of renal parenchyma and/or dilation of the urinary tract» (en anglès). Nefrologia, maig-juny 2016, pàg. 217-332. DOI: 10.1016/j.nefroe.2016.06.007. ISSN: 2013-2514 [Consulta: 26 agost 2019].
# Prenasalitzada

Prenasalitzada és l'articulació del so consonàntic en la qual s'uneixen una oclusiva o una fricativa amb un so nasal anteposat, formant una unitat fonètica. En determinades llengües té valor fonemàtic.
| Consonant | p | b | t | d | s | z | ʃ | ʒ | k | ɡ |
| Prenasalitzada | ᵐp | ᵐb | ⁿt | ⁿd | ⁿs | ⁿz | ⁿʃ | ⁿʒ | ᵑk | ᵑɡ |
Les consonants prenasalitzades són molt freqüents en les llengües bantus, les llengües oceàniques i en certes llengües de l'Àsia.
# Preneopogon

Preneopogon és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Preneopogon barbata Warren, 1896
* Preneopogon catenalis (Wileman, 1911)
* Preneopogon progonialis (Hampson, 1898)

## Referències

* ↑ Nuss, M. «GlobIZ search», 2003–2011. [Consulta: 28 octubre 2011].
# Josep Segura i Barreda

Josep Segura i Barreda (Castellfort, Ports de Morella, 1815 - Morella, 1888) va ser un historiador i sacerdot valencià.
Després de concloure la seva formació sacerdotal, va ordenar-se el 1838. Com a historiador, és especialment conegut, i ha deixat empremta, per la publicació, el 1868, de la seva obra monumental "Morella y sus aldeas. Corografía, Estadística, Historia, Tradiciones, Costumbres, Industria, Varones Ilustres, etc. de esta antigua población y de las que fueron sus aldeas", que aparegué en 3 volums, i fou reeditada per l'Associació d'Amics de Morella i la seva comarca l'any 1981. Aquesta obra constituí una de les fites més representatives de la història local valenciana del segle xix. Per a la seva realització aprofità sobretot els rics fons conservats a l'arxiu de l'Església Arxiprestal de Santa Maria la Major de Morella, de la qual fou beneficiat des del 1838, i posteriorment arxiprest, en diverses fases entre el 1846 i el 1877. Més enllà dels continguts històrics de la història local, l'obra esdevingué un document de valor en si mateixa, pel fet de citar, i publicar, molts documents, alguns actualment desapareguts o no localitzats. A més d'aquest treball, publicà diversos articles en periòdics de Madrid, Barcelona i València, llibres de temàtica religiosa i treballs històrics en publicacions com la Revista del Maestrazgo, editada a Morella durant els anys vuitanta. Coincidint amb les festes del Sexenni del 1880, inicià una publicació setmanal que titulà “Revista de las Fiestas Sexenales que la ciudad de Morella consagra a María Santísima de Vallivana en 1880”. La revista, on feu diverses aportacions sobre les festes sexennals de Morella des del 1678, continuà publicant-se fins a l'actualitat, amb el nom simplificat de "Vallivana". El 1882 també publicà una Breve Historia de la Fundación y objeto de la Cofradía de Nuestra Señora de Vallivana y su restablecimiento.

## Referències

* 1 2 3 Rabassa i Vaquer, Carles «Josep Segura i Barreda». Diccionari enciclopèdic d'historiografia catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ Grau i Montserrat, Manuel «El Sexenio de la Revista “Vallivana”: 1880». Historia de los sexenios: vista de la villa de Morella [Consulta: 4 abril 2020].

## Bibliografia

* Grau i Monserrat, M. «José Segura Barreda, historiador (1815-1888)». Vallivana. Publicación mensual de divulgación local religioso-histórico-literaria, Sexenni XLIX, any XC, Núm. 7, 1988, pàg. 6-7.
* Milian Boix, M. «Valoración de la obra de Segura Barreda». A: D. José Segura y Barreda, historiador (fullet introductori a la reedició de "Morella y sus aldeas" per Amigos de Morella y su Comarca), 1981, p. 18-21.
# Xwla oriental

El gble, xwla oriental (o houla, o phla, o popo, o xwla, etc.) és la llengua gbe que parlen els xwlas orientals que tenen el seu territori principalment a la costa del sud-est de Benín, al municipi de Seme-Kpodji, al departament d'Ouémé, a la zona situada a l'est de Cotonou. El codi ISO 639-3 de la llengua és gbx i el seu codi al glottolog és east2390.
Segons l'ethnologue el 2002 hi havia 80.000 xwlas orientals i segons el joshuaproject n'hi ha 127.000.

## Família lingüística

El gbe, xwla oriental és una llengua kwa, família lingüística que forma part de les llengües Benué-Congo. Concretament, segons l'ethnologue, forma part del grup lingüístic de les llengües gbes. Segons l'ethnologue, hi ha 21 llengües gbe: l'Aguna, l'ewe, el gbe, ci, el gbe, xwla oriental, el gbe, gbesi, el gbe, kotafon, el gbe, saxwe, el gbe, waci, el gbe, xwela occidental, el gbe, xwela, el kpessi, sis llengües aja (aja, gbe, ayizo, gbe, defi, gbe, tofin, gbe, weme i gun), dues llengües fons (fon i gbe, maxi) i la llengua gen, considerada l'única llengua mina. Segons el glottolog, és una de les llengües gbes orientals juntament amb el gbe, ayizo; el gbe, defi; el gbe, ci; el fon; el gbe, gbesi; el gun; el gbe, kotafon; el gbe, maxi; el gbe, saxwe; el gbe, tofin; el gbe, weme; el gbe, xwla occidental; el wudu i el gbe, xwela.

## Dialectologia i semblances lèxiques amb altres llengües

Ni en l'ethnologue ni en el glottolog hi apareixen dialectes d'aquesta llengua. Segons la primera base de dades, les llengües més semblants a nivell lèxic són el gun (90%), el fon (82%), el gen (68%) i l'aja (68%).

## Sociolingüística, estatus i ús de la llengua

El xwla oriental és una llengua vigorosa (EGIDS 6a): S'utilitza per totes les generacions com a llengua de comunicació social en tots els dominis i la seva situació és sostenible, però no està estandarditzada. Els xwlas orientals també parlen fon, francès i gun.

## Bibliografia

* Kluge, Angela. 2011. A sociolinguistic survey of the Gbe language communities of Benin and Togo: Gbe language family overview. A: SIL Electronic Survey Reports 2011-012. 1-21.
* Henson, Bonnie J. and Kluge, Angela. 2011. A sociolinguistic survey of the Gbe language communities of Benin and Togo, Volume 5: Xwla language area. (SIL Electronic Survey Reports 2011-017.) SIL International. 58pp.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Gbe, Eastern Xwla. A language of Benin». ethnologue. [Consulta: 10 febrer 2015].
* 1 2 3 «Language: Gbe, Eastern Xwla». joshuaproject. [Consulta: 10 febrer 2015].
* ↑ «Mapa lingüístic de Benin. El Xwla és el número 48». ethnologue. [Consulta: 10 febrer 2015].
* 1 2 «Language: Eastern Xwla Gbe». glottolog. [Consulta: 10 febrer 2015].
* 1 2 «Gbe». ethnologue. [Consulta: 5 febrer 2015].
* ↑ «Eastern Xwla Gbe in the Language Cloud». ethnologue. [Consulta: 10 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Xwla a ikuska.com
# Baldet (cràter marcià)

* Aquest article tracta sobre un cràter de Mart. Si cerqueu un cràter de la Lluna, vegeu «Baldet (cràter)».
Baldet és un cràter d'impacte del planeta Mart situat al sud del cràter Renaudot, a l'oest de Peridier, al nord-oest de Du Martheray i a l'est de Antoniadi, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 24.29 ° latitud N i 67.14 ° longitud E. L'impacte va causar un clot de 181.31 quilòmetres de diàmetre. El nom va ser aprovat en 1973 per la Unió Astronòmica Internacional, en honor de l'astrònom francès Fernand Baldet (1885-1964).

## Referències

* ↑ "Baldet (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.