OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andrea D'Odorico

Andrea D'Odorico Agosto (Udine, 1942 - Sevilla, 4 de desembre de 2014) va ser un productor teatral, arquitecte i escenògraf italià.

## Biografia

Es va establir a Espanya, on ha estat una de les personalitats més destacades del teatre al país. Com a escenògraf o dissenyador de vestuari va col·laborar amb multitud d'artistes espanyols, tant en el teatre com en el cinema. Gran col·laborador de Miguel Narros, amb qui va mantenir una estreta relació artística, com a productor teatral va tenir durant molts anys una important activitat creadora de gran qualitat i risc.

## Productor de teatre

Des de 1972, les produccions d'Andrea D'Odorico han donat continuïtat a la col·laboració artística empresa amb el director de teatre Miguel Narros i articulant-se a nivell creatiu, sobre la direcció d'aquest i sobre l'escenografia i el disseny de producció d'Andrea D'Odorico al Teatro Estable Castellano.
El 1993, D'Odorico va abordar la creació d'una empresa dedicada en exclusivitat a la producció teatral, tenint en el seu haver fins a 2008, la quantitat de 15 muntatges, tots dirigits per Miguel Narros. En 2008, Andrea D'Odorico va emprendre una nova etapa de producció amb l'obra Tantas voces, de Luigi Pirandello, dirigit per Natalia Menéndez.
Li van seguir muntatges com
* Paseo romántico, de Juan Carlos Plaza-Asperilla i direcció de Laila Ripoll (temporada 2010-2011).
* La lectura dramatitzada de La Ilíada, d'Homer, dirigida pel mateix Andrea D'Odorico;
* La escuela de la desobediencia, de Paco Bezerra i dirigida per Luis Luque (temporada 2011-2012) i
* Yo, el heredero, d'Eduardo De Filippo i direcció de Francesco Saponaro (temporada 2011-2012).

## Produccions d'Andrea D'Odorico (2008-2014)

* La señorita Julia
* Tantas voces
* Un paseo romántico
* Yo, el heredero
* La escuela de la desobediencia
* Paradero desconocido.
* Así es, si así fue.

## Honors

* 26 de febrer de 2010: li va ser atorgada la Medalla d'Or al Mèrit en les Belles Arts pel Consell de Ministres d'Espanya.
* va obtenir diversos premis Max i un Goya al millor disseny de vestuari el 1993 per Tirano Banderas.
* 2014: va guanyar un premi Ceres a la «millor trajectòria empresarial

## Referències

* ↑ «Ayuda al Teatro Albéniz», article del 31 de maig de 2006 en el lloc web Teatre Albéniz. Afirma que és arquitecte i que el seu segon cognom és "Agosto".
* ↑ Muere Andrea D´Odorico, figura clave del teatro español, El País, 5 de desembre de 2014
* ↑ Gran arquitecto del teatro, La Vanguardia, 10 de desembre de 2014
* ↑ Andrea d'Odorico al web de l'Acadèmia de les Arts Escèniques
* ↑ «Paradero desconocido», ficha de la obra], que se estrenó el 13 de diciembre de 2012 en el Teatro del Bosque de Móstoles, bajo la dirección de Laila Ripoll.
* ↑ Tirano Banderas al web dels Premis Goya
# Allan Owens

Allan Owens és un professor, investigador i pedagog teatral especialitzat en l'ús de les arts escèniques en contextos organitzacionals interculturals i socials. En particular els seus "pretextos dramàtics" són un dels pilars, junt amb el teatre de l'oprimit del teatre social a fins del segle XX i al segle xxi. Owens proposa pautes per a crear i improvisar obres dramàtiques amb fins socials i educatious (aprenentatge escolar de llengües i a la secundària totes les matèries en general).
Els seus pretextos, i mètodes en general, s'apliquen al teatre en empreses privades i organitzacions en general, la interculturalitat de les arts escèniques i l'ús d'aquestes en entorns informals per a desenvolupar l'interès social i polític en els joves. A Espanya és conegut sobretot per la seva feina a les presons.

## Bibliografia

* Owens, A. & Barber, K. Mapas Teatrales: Crear, desarrollar y evaluar prextos dramaticos: Catalunya, Ed. Book, 2011 (castellà) ISBN 978-84-477-1110-9
* John Freeman, New Performance/New Writing, Palgrave Macmillan, 2007. ISBN 9781403998149 (anglès)
# Allan Marques Loureiro

Allan Marques Loureiro (nascut el 8 de gener de 1991), més conegut com a Allan és un futbolista brasiler que juga amb la SSC Napoli de la Serie A, i amb la selecció brasilera de futbol. Té la doble nacionalitat brasilera i portuguesa.

## Palmarès
### SSC Napoli

* 1 Copa italiana: 2019-20.

### Selecció brasilera

* 1 Copa Amèrica: 2019.
* 1 Copa del Món sub-20: 2011.

## Enllaços externs

* Fitxa a ogol.com.br (portuguès)
# Anne Hébert

Anne Hébert (Sainte-Catherine-de-la-Jacques-Cartier, 1 d'agost de 1916 - Montreal, 22 de gener de 2000) va ser una escriptora i poeta francocanadenca. Va guanyar en tres ocasions el Premi del Governador General, el premi literari més important del Canadà, dos cops per novel·la i un per poesia.
Va entrar a treballar com a guionista al National Film Board of Canada el 1953 i va treballar després a Mont-real com a guionista fins a la tardor de 1954. El 1960 va ser elegida membre de la Royal Society of Canada i va traslladar-se a París el 1965, després de la mort de la seva mare. Després de la publicació de la segona novel·la, Kamuraska el 1970 va obtenir un notable èxit internacional. El 1978, el Primer ministre de la província de Quebec, va oferir-li el càrrec de tinent-governador del Quebec, que va rebutjar. El 1982 va obtenir el Premi Femina. El 1983 és nomenada doctor honoris causa per la Universidad de Laval.
Algunes de les seves obres han estat adaptades al cinema.

## Obres
### Poesia

* Les songes en équilibre (1942)
* Le tombeau des rois (1953)
* Mystère de la parole (1960)

### Novel·la

* Kamouraska (1950, premi de les llibreries de França el 1971)
* Les enfants du Sabbat (1975)
* Les fous du Bassan (1982, premi Femina)

### Llibres de relats

* Le torrent (1950)
* Les chambres de bois (1958)

## Referències

* ↑ «Anne Hébert». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Dictionnaire de la litterature francaise du XXe siecle.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-147-9.
# Alquemil·la

Alquemil·la (Alchemilla) és un gènere de plantes amb flor de la família de les rosàcies.

## Particularitats

Les alquemil·les són plantes pròpies de les zones muntanyenques, en especial de les muntanyes alpines.
Tenen generalment fulles glabres, amb forma palmada, de vegades compostes. Les flors són molt petites i de color verd groguenc.
Algunes espècies que abans formaven part del gènere Alchemilla, han passat a esser classificades en el gènere Aphanes, com el peu de lleó Aphanes microcarpa (Boiss. et Reut.) Rothm., anomenat abans Alchemilla microcarpa Boiss. et Reut. Gairebé totes les espècies d'alquemil·la dels Països Catalans es coneixen amb els noms populars de peu de lleó, herba botera o pota de lleó.

## Taxonomia

Als Països Catalans es presenten les següents espècies: Alchemilla alpina, Alchemilla hybrida, Alchemilla vulgaris i Alchemilla fissa.
* Alchemilla abyssinica
* Alchemilla alpigena - alquemil·la plegada
* Alchemilla alpina - peucrist, herba desinflamatòria o peu de Crist
* Alchemilla amphisericea
* Alchemilla arvensis - àfanes arvense
* Alchemilla cinerea
* Alchemilla colorata
* Alchemilla conjuncta
* Alchemilla connivens - herba de tall
* Alchemilla coriacea
* Alchemilla crinita - alquemil·la coriàcia
* Alchemilla decumbens
* Alchemilla demissa
* Alchemilla effusa
* Alchemilla exigua
* Alchemilla fallax
* Alchemilla filicaulis
* Alchemilla fissa
* Alchemilla flabellata - alquemil·la ventall
* Alchemilla flexicaulis
* Alchemilla fulgens
* Alchemilla glabra - alquemil·la vellutada
* Alchemilla glaucescens
* Alchemilla glomerulans
* Alchemilla grossidens
* Alchemilla heteropoda
* Alchemilla impexa
* Alchemilla incisa
* Alchemilla inconcinna
* Alchemilla lapeyrousii
* Alchemilla lineata
* Alchemilla longana
* Alchemilla micans
* Alchemilla monticola
* Alchemilla obtusa
* Alchemilla pallens
* Alchemilla pentaphyllea
* Alchemilla plicata
* Alchemilla reniformis
* Alchemilla rhododendrophila
* Alchemilla saxatilis
* Alchemilla schmidelyana
* Alchemilla sinuata
* Alchemilla splendens
* Alchemilla straminea
* Alchemilla strigulosa
* Alchemilla subcrenata
* Alchemilla subsericea
* Alchemilla tenuis
* Alchemilla transiens
* Alchemilla trunciloba
* Alchemilla undulata
* Alchemilla versipila
* Alchemilla vetteri
* Alchemilla vulgaris - peu de lleó, herba botera o pota de lleó
* Alchemilla woodii

## Referències

* ↑ Alchemilla - GRIN
* ↑ UIB - Herbari virtual
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans 1980

## Enllaços externs

* Taxonomia
* C. Kalkman: Rosaceae. In: Klaus Kubitzki (Hrsg.): The Families and Genera of Vascular Plants - Volume VI - Flowering Plants - Dicotyledons - Celastrales, Oxalidales, Rosales, Cornales, Ericales. Springer-Verlag, Berlin 2004, S. 361, ISBN 978-3-540-06512-8
# Angüés

Angüés és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca de la Foia d'Osca.

## Entitats de població

El municipi agrupa els nuclis següents:
* Bespén. Està situat a 457 metres sobre el nivell del mar. L'any 1991 el llogaret tenia 129 habitants.
* Velillas. Està situat a 519 metres d'altitud. L'any 1991 el llogaret tenia 71 habitants. Celebra les seves festes el 15 de maig i el 24 d'agost.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Angüés». Arxivat de l'original el 2016-09-13. [Consulta: 16 juliol 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Bespén». Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Velillas». Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 21 juliol 2016].
# Anha

* «ANHA» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «ANHA (desambiguació)».
Anha (nom occità, en francès Aigne) és un municipi occità del Llenguadoc, a la regió d'Occitània, en el departament de l'Erau. Rep el nom de Lo cagaròl (el caragol) per la seua forma d'implantació en rodona, dita 'circulade' en francès.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Alí II ibn Úmar

Alí II ibn Úmar (mort després del 883) fou emir de la dinastia idríssida del Magrib, fill d'Umar ibn Idris II al que va succeir com feudatari del país dels sinhadja i els [ghumara] (gomeres) del Rif quan Umar va morir el 853. Va governar el Rif del 853 al 866 i al Rif i a Fes del 866 al 883.
Yahya II ibn Yahya, emir de Fes, es va casar amb la seva filla. L'emir portava una vida de llibertí i un dia va provocar un escandol que el va obligar a fugir de la seva residència i refugiar-se al barri de l'Àndalus de Fes on va morir en circumstàncies desconegudes (866). Llavors Abd al-Rahman ibn Abi Sahl al-Djudjami, un notable de Fes (barri de Karawiyyin), va prendre el poder aprofitant el descontentament general, però la filla d'Ali va demanar ajut al seu pare, que va venir a la ciutat i es va apoderar del barri de Karawiyyin i de tota la ciutat i es va proclamar emir (Ali II ibn Umar).
Durant el seu regnat es va revoltar a les muntanyes de Madyuna al sud de Fes un kharigita sufrita, Abd al-Razzak, al que van seguir molts amazics. Després de diversos combats Ali II fou derrotat decisivament (883) i va haver d'abandonar Fes i refugiar-se amb la tribu awraba entre els que va morir. Abd al-Razzak va entrar a Fes i el barri d'Àndalus se li va sotmetre però el de Karawiyyin es va resistir i va cridar en ajut a Yahya ibn al-Kasim anomenat al-Mikdam, fill i successor d'al-Kasim ibn Idris II i senyor de Tandja (Tànger) i dependències incloent al-Basra. Yahya es va presentar a Fes i va ocupar el barris de l'Àndalus d'eon va fugir Abd al-Razzak, sent llavors aclamat per la població com emir (Yahya III ibn al-Kasim).

## Bibliografia

H. Terrace, Histoire du Maroc
# Alta Savoia

L'Alta Savoia (74) (Haute-Savoie en francès i Savouè d'Amont en savoià) és un departament francès situat a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. La capital és Annecy.
Històricament formava, amb el departament de Savoia, el comtat i posteriorment ducat de Savoia, part del Regne de Sardenya fins a l'any 1860, en què esdevingué el darrer territori metropolità annexionat a França.

## Geografia

El departament de l'Alta Savoia forma part de la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Limita amb els departaments de l'Ain a l'oest i de la Savoia al sud, així com amb Itàlia al sud-est i Suïssa al nord i est.
El relleu eminentment muntanyós inclou el Massís del Mont Blanc, sostre del continent europeu amb 4.807 metres d'altitud. En canvi, el nord del departament presenta un relleu més suau a les ribes del llac Leman.
El clima predominant és el d'alta muntanya, tot i que cap al sud es poden reconèixer certa influència del clima mediterrani i a la plana del Leman característiques climàtiques pròpies del clima continental.
Les aglomeracions més poblades, segons les dades de l'any 2013 són Annemasse (300.200 hab.) i Annecy (225.173 hab.).

## Política

Un prefecte nomenat pel govern de França és l'alta representació estatal i un consell departamental de 34 membres escollits per sufragi universal nomena un president, que deté el poder executiu, i 10 vicepresidents. Les principals atribucions del Consell Departamental són votar el pressupost del departament i escollir d'entre els seus membres una comissió permanent, formada per un president i diversos vicepresidents, que serà l'executiu del departament.
Des de 2015, la composició política d'aquesta assemblea és la següent:
* Divers droite: 15 consellers,
* Els Republicans: 14 consellers,
* Els Centristes: 5 consellers
L'any 2015, fou reelegit com a president del Consell General Ernest Nycollin (UMP), que ocupa aquest càrrec des de 1998.

## Vegeu també

* Nacionalisme savoià
* Cantons de l'Alta Savoia

## Enllaços externs

* Consell Regional de l'Alta Savoia Arxivat 2011-02-09 a Wayback Machine. (francès)
# An-Nàssir Muhàmmad

«An-Nàssir Muhàmmad o Al-Nasir Muhammad» té aquests significats:
* An-Nàssir Muhàmmad ibn Qalàwun, sultà mameluc d'Egipte (1293-1294, 1299-1309 i 1310-1341).
* An-Nàssir Muhàmmad ibn Qàït-bay, sultà mameluc d'Egipte (1495-1498).
* An-Nàssir Muhàmmad ibn Ishaq ibn al-Mahdí Àhmad, imam zaidita del Iemen.
* Mesquita d'An-Nàssir Muhàmmad, edifici a la Ciutadella del Caire (Egipte).
# Antoni Mas Busquets

Antoni Mas Busquets (Palma, 1956) és bibliotecari i escriptor mallorquí autor de diversos llibres de relats. Va ser bibliotecari a la Biblioteca Joan Alcover de Palma. La seva obra Només se salvaran els llamps va guanyar l'any 2022 el premi Andròmina de narrativa, un dels Premis Octubre, segons el jurat en valorar-ne «la qualitat literària dels relats recollits en l’obra, que recullen temes com ara la contradicció humana i l’absurditat de moltes situacions quotidianes». Es tracta d'una obra de contes llargs o “històries mínimes”, un gènere que el mateix autor va reconèixer no haver treballat mai. Abans d'això, no havia publicat res des del 2009.

## Obra

* Fibra òptica (1999), finalista del Premi de Narrativa Marià Vayreda 1998
* Sortida d'emergència (2002)
* Terra cremada (2006)
* Abans de ser pedra (2008)
* Per ordre d'aparició (2009)
* Només se salvaran els llamps (2022)

## Referències

* ↑ «Antoni Mas Busquets». El Corte Inglés.
* 1 2 Camps Barber, Esperança «Laia Llobera, Antoni Mas i Sergio Baos guanyen uns Premis Octubre que celebren Joan Fuster». VilaWeb, 29-10-2022.
* ↑ «Doble reconeixement balear en els Premis Octubre de Literatura». IB3, 30-10-2022.
# Amazonite (cràter)

Amazonite és un cràter sobre la superfície de (2867) Šteins, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques 9.6 ° de latitud nord i 75.6 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.47 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el nou de maig de 2012 i fa referència a l'amazonita, una varietat verda de feldespat microclina.

## Referències

* ↑ "Amazonite (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Busbey III, Arthur B.; Coenraads, Robert R.; Willis, Paul; Roots, David. Time Life Books. The Nature Company Guides: Rocks and Fossils (en (anglès)), 1996.
# Annona diversifolia

Annona diversifolia o ilama és un fruit tropical d'un arbre propi de l'Amèrica central, el nom comú deriva del nàhuatl ilamatzapotl. Aquest fruit es pot menjar amb una cullera i sovint s'hi afegeix sucre o llima i llimona. El fruit pot ser ovular, en forma de cor o en forma de pinya; fa uns 15 cm de llarg i pot pesar fins a 900 grams. N'hi ha dues menes, verda i rosada. L'arbre fa uns 7 m d'alçada, les flors són solitàries i llargues. Els fruits es cullen a Mèxic a finals de juny i a Guatemala des de juliol a setembre. A Florida des de juliol a desembre. Francisco Hernandez, cap a 1570, va ser el primer occidental a fer menció del fruit ilama.

## Bibliografia

* Davidson, Alan. Oxford Companion to Food (1999). "Ilama", pp. 395-396.

## Enllaços externs

* The Ilama - Purdue University.
* Trade Winds Fruit Ilama Page.
# Antoni Noguera Ortega

Antoni Noguera Ortega (Palma, 27 de desembre de 1979) és un polític mallorquí de MÉS per Mallorca, regidor a l'Ajuntament de Palma des de juny de 2011 i batle de la ciutat del 30 de juny de 2017 al 15 de juny de 2019.

## Biografia

Nadiu del barri palmesà de Pere Garau, des de la seva joventut ha estat molt vinculat al món associatiu i concretament al Moviment Escolta i Guiatge de Mallorca. De fet, a principis del 2018 se li va concedir el Premi Maria Ferret per la seva trajectòria escolta. En el món laboral sempre ha estat vinculat a l'educació no formal i social. Va treballar com a educador en els serveis socials de l'Ajuntament de Palma a barris vulnerables i també com a tècnic de projectes en el CJIB.
De jove va entrar a militar en política de la mà del Partit Socialista de Mallorca, essent elegit el 2006 Secretari General dels JEN-PSM, la branca jove del partit. El maig de 2011 va ser el número 3 de la llista PSM-IniciativaVerds-Entesa-PACMA a l'Ajuntament de Palma i resultà elegit regidor. El novembre de 2014 fou elegit, mitjançant un procés de primàries, candidat de MÉS per Palma a la batlia. A les eleccions de 2015 va ser reelegit regidor, obtenint 23.000 vots i cinc regidors en total. Mitjançant un acord amb PSIB-PSOE i Som Palma, Noguera fou elegit batle de Palma el 30 de juny de 2017 després que ho fos José Hila (PSIB) els primers dos anys de legislatura.
El 29 de novembre de 2019, Noguera fou elegit coordinador general de Més per Mallorca. Abandonà aquest càrrec el 28 de novembre del 2021, després d'anunciar la seva sortida de l'executiva del partit un cop celebrades les eleccions primàries per triar els caps de llista per les eleccions autonòmiques i insulars del 2023.

## Referències

* 1 2 «Palma recupera una batlia republicana». ARABalears, 01-07-2017. [Consulta: 1r juliol 2017].
* ↑ «Antoni Noguera. Candidat a Batle a l'Ajuntament de Palma». L'Altra Mirada, 01-04-2015. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 23 juny 2015].
* ↑ «Entrevista a Antoni Noguera, secretari general dels JEN». PSM-Entesa, 11-07-2006. [Consulta: 23 juny 2015].
* ↑ «Antoni Noguera nou coordinador general de Més per Mallorca». Més per Mallorca, 29-11-2019. Arxivat de l'original el 2020-09-23. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «Lluís Apesteguia no descarta salir de los gobiernos en función del cumplimiento de los pactos». europapress, 29-11-2021. [Consulta: 30 maig 2023].
# Anuixirwan ibn Manuixihr

Anuixirwan ibn Manuixihr ibn Kabus (mort vers 1050) fou sobirà de la dinastia d'emirs ziyàrides de Tabaristan i Gurgan al segle xi. Fou net del cèlebre emir i poeta Shams al-Maali Kabus ibn Wushmgir i fill de Manushihr ibn Kabus que fou gendre de Mahmud de Gazni.
Els buwàyhides (Madj al-Dawla Rustam) van ocupar Rayy i el Jibal el 1029 i altres caps locals kurds i daylamites van prendre el poder a diversos llocs. Manushihr llavors va quedar en l'òrbita gaznèvida. Mort Manushihr poc després (el 1029 o 1030) Mahmud de Gazni va confirmar al jove Anushirwan en el tron a canvi del tribut corresponent, encara que no tenia molta fe en la seva capacitat sota la pressió dels oghuz que just llavors començaven a fer incursions des de les estepes del Dihistan.
Al cap de poc un cop d'estat va portar al poder a Bu Kalidjar, oncle del seu pare, encara que se suposa que va conservar el tron com a sobirà nominal. Ibn al-Athir diu que el 1041/1042 Toghrul Beg va conquerir Tabaristan i Gurgan, però segurament Anushirvan va conservar una vegada més el tron com a tributari, mentre Bu Kalidjar deixa de ser esmentat.
Va morir entre 1043/1044 i 1049/1050. Un cosí seu, Kay Kabus ibn Iskandar (l'autor del Qabus-nama) el va succeir a les regions muntanyoses.

## Bibliografia

C. E. Bosworth, On the Chronology of the Ziyārids in Gurgān and Ṭabaristān, 1964 C. E. Bosworth, The Islamic Dynasties, Edinburgh, 1967
# Arapahoe (Nebraska)

Arapahoe és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 1.028 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arapahoe tenia 1.028 habitants, 456 habitatges, i 280 famílies. La densitat de població era de 409,2 habitants per km².
Dels 456 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 36,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 28,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.500 $ i la renda mediana per família de 36.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.365 $ mentre que les dones 20.795 $. La renda per capita de la població era de 15.191 $. Aproximadament el 6,1% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arapahoe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arapahoe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Amsterdam-Churchill

Amsterdam-Churchill és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 727 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Amsterdam-Churchill tenia 727 habitants, 255 habitatges, i 201 famílies. La densitat de població era de 68,6 habitants per km².
Dels 255 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.139 $ i la renda mediana per família de 42.431 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.412 $ mentre que les dones 19.107 $. La renda per capita de la població era de 16.767 $. Aproximadament el 6,3% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Amsterdam-Churchill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Amsterdam-Churchill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.