OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Epinephelus morrhua

Epinephelus morrhua és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 90 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins al Pacífic central.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jaume Barrull i Pelegrí

Jaume Barrull i Pelegrí (Lleida, 1947) és un historiador català, és doctor en Història Moderna per la Universitat de Barcelona i ha estat professor d'Història Contemporània a la Universitat de Lleida.
Bona part de la seva recerca s'ha centrat en la història de les comarques ponentines durant l'època republicana: Les comarques de Lleida durant la Segona República (1930-1936) (1986), El Bloc Obrer i Camperol (Lleida, 1919-1937) (1990), Violència popular i justícia revolucionària. El Tribunal Popular de Lleida (1936-1937) (1995) o Humbert Torres. Metge, filòsof, polític (2009), Els escenaris del 6 d'octubre (2014) i Canvis polítics i qüestió religiosa. El bisbat de Lleida, 1931-1939 (2023), entre altres llibres i articles. És també coautor de la Història gràfica de Lleida (1991) i del volum VIII de la Història de Lleida (2003).
El 2015 es va estrenar en el camp de la narrativa amb el llibre Ànimes batudes, una novel·la ambientada en l'època de la Guerra Civil espanyola a Catalunya, a la qual va seguir Missa funeral el 2018.

## Referències

* ↑ «L'IEI rep el fons de publicacions periòdiques de Jaume Barrull i el de l’arxiu fotogràfic de Lluís Terrés». La Manyana. [Consulta: 27 maig 2022].
* ↑ «Una mirada inèdita sobre la II República i la Guerra Civil». Segre, 21-04-2023. [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ «'Ànimes batudes', de Jaume Barrull i Pelegrí». Sapiens, 19-03-2015. Arxivat de l'original el 2018-03-07. [Consulta: 27 maig 2022].
* ↑ «Cazarabet conversa con... Jaume Barrull Pelegrí, autor de “Missa funeral” (Pagès)». [Consulta: 27 maig 2022].
# Aminoglicòsid

Els aminoglicòsids són un tipus d'antibiòtic naturals o semisintètics, utilitzats com a bactericides, que actuen inhibint la síntesi de proteïnes. Actuen sobre els ribosomes, unint-se a la subunitat 30S i es produeixen errors de lectura que causen la traducció errònia, com a conseqüència de la qual s'inhibeix l'elongació de la cadena de la proteïna.
Els aminoglicòsids d'origen natural són produïts per bacteris dels gèneres Streptomyces, Micromonospora, Bacillus i Pseudomonas, essent l'estreptomicina el primer que es va descriure, el 1944.
L'estructura dels aminoglicòsids és la d'un oligosacàrid amb residus amino en què els sucres estan units mitjançant un enllaç glicosídic a un nucli hexosa o aminociclitol que es troba normalment en posició central. Es classigiquen en diferents grups, segons quin sigui l'aminociclitol central. Els principals grups d'aminoglicòsids són: estreptomicina, espectinomicina, kanamicines (kanamicines A, B i C; amikacina i tobramicina), neomicines (neomicina B i C, paromomicina i butirosina B) i gentamicines (gentamicines C1a, C2 i C1; sisomicina i netilmicina).
Solen ser actius contra moltes espècies de bacteris gramnegatius. En infeccions greus solen administrar-se combinats amb antibiòtics beta-lactàmics, que actuen inhibint la síntesi de la paret cel·lular.

## Referències

* ↑ «aminoglicòsid». Diccionari enciclopèdic de medicina (DEMCAT). [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ Schaechter, Moselio; Ingraham, John L.; Neidhart, Frederick C. Microorganismes. Traducció de la primera edició nord-americana. Barcelona: Reverté, 2008, p. 399. ISBN 978-84-291-1860-5 [Consulta: 30 gener 2022].
* 1 2 3 4 Goñi, M. Pilar; Agudo, M. Carmen; Gómez-Lus, Rafael «Antibiòtics aminoglicòsids» (pdf). Treballs de la SCB, 55, 2004, pàg. 107-119 [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ «Aminoglycosides: activity and resistance». Antimicrob. Agents Chemother., 43, 4, 1999, pàg. 727–37. DOI: 10.1128/AAC.43.4.727. PMC: 89199. PMID: 10103173.
# Le Center

Le Center és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 2.240 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Le Center tenia 2.240 habitants, 838 habitatges, i 563 famílies. La densitat de població era de 580,4 habitants per km².
Dels 838 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 15,9% de 45 a 60 i un 17,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.690 $ i la renda mediana per família de 47.143 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.901 $ mentre que les dones 22.381 $. La renda per capita de la població era de 17.225 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Le Center». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Le Center». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Ceylon (Minnesota)

Ceylon és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 413 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ceylon tenia 413 habitants, 175 habitatges, i 121 famílies. La densitat de població era de 245,3 habitants per km².
Dels 175 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,4% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 22,5% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 21,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.100 $ i la renda mediana per família de 32.708 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.889 $ mentre que les dones 23.125 $. La renda per capita de la població era de 15.607 $. Entorn del 9,6% de les famílies i el 17,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ceylon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ceylon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Abdellah Ben Youcef

Abdellah Ben Youcef (10 d'abril de 1987) és un ciclista algerià professional des del 2009. Del seu palmarès destaca el Circuit d'Asmara i el Tour del Senegal.

## Palmarès

* 2007
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Pharmacie Centrale
* 2012
** 1r al Challenge Ben Guérir
* 2013
** 1r al Circuit d'Asmara
* 2016
** 1r al Tour del Senegal i vencedor d'una etapa
* 2017
** 1r al Gran Premi internacional de la vila d'Alger
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Aeroports
* 2022
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Algèria
* 2024
** Vencedor d'una etapa al Tour del Camerun

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2016-06-02 a Wayback Machine.
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Cova dels Lladres

La Cova dels Lladres és una cavitat situada a una cota de 399 metres a la Vall del Mimó de Vacarisses, molt a la vora amb el límit municipal d'Olesa de Montserrat. Concretament a la cara sud de la Carena de Torrella. L'accés a la cavitat és molt confús i no hi ha cap camí que hi porti. Un cop als peus de la cova, l'accés al seu interior resulta força complicat, ja que s'ha de grimpar per una escletxa en diagonal i posteriorment arrosseggar-se per un túnel força estret. Unes actuacions arqueològiques i una posterior troballa fortuita per un grup d'espeleòlegs d'una gerra neolítica amb peces de variscita i cardium edule al 1975 fa suposar que es tracti d'una cova sepulcral. La troballa inesperada, va provocar una nova excavació arqueològica el 1981.

## Referències

* ↑ Vacarisses, Ajuntament de. «Cova dels lladres». [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ Montserrat, Ajuntament d'Olesa de. «Cova dels Lladres (Vacarisses)». [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ Guillamon Casanovas, Miquel; Soler Gironès, Joan L'aigua: patrimoni d'Olesa de Montserrat. itineraris poètics. Volum I. Comunitat Minera Olesana [Olesa de Montserrat].
* ↑ Gironès, Joan Soler. «Centre Muntanyenc i de Recerques Olesà: Espeleologia i prehistòria a la Cova dels Lladres (Vacarisses)», diumenge, 21 febrer 2016. [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ Escoda, Joan. «PER CAMINS DEL BAGES: COVA DELS LLADRES (Vacarisses)», dijous, 5 gener 2012. [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ Carné, Ramon Ten i «La cova sepulcral neolítica epicardia dels lladres (Vacarisses, Vallès Occidental)». Empúries: revista de món clàssic i antiguitat tardana, 48, 1986, pàg. 352–355. ISSN: 2385-3352.
# Epinephelus heniochus

Epinephelus heniochus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Filipines fins al Mar d'Arafura i el nord d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i P.C. Heemstra, 1991. Revision of Indo-Pacific groupers (Perciformes: Serranidae: Epinephelinae), with descriptions of five new species. Indo-Pacific Fishes (20):332 p.
* ↑ Russell, B.C. i W. Houston, 1989. Offshore fishes of the Arafura Sea. Beagle 6(1):69-84.

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jordi Mancebo Cortés

Jordi Mancebo Cortés (1957 - 6 d'agost de 2022) fou un metge, investigador i professor universitari català.
Llicenciat en Medicina i Cirurgia el 1980 i doctorat en Medicina el 1991 per la Universitat Autònoma de Barcelona, es va especialitzar en Medicina intensiva el 1986, i va ocupar diversos càrrecs directius a l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona, com el de subdirector de Gestió Clínica. El 2009 es va fer càrrec de la direcció del servei de medicina intensiva del Sant Pau, càrrec que ocupà fins al final dels seus dies.
Mancebo compaginà la clínica amb la publicació i edició d'articles científics a la revista American Journal of Respiratory and Critical Care Medicine i la docència. Des del 2017 era professor titular al departament de medicina de la Universitat de Mont-real, al Canadà, i professor associat a la UAB. L'últim gran estudi en què va participar com a investigador va ser el que demostrava que posar els pacients intubats en posició decúbit pron –de bocaterrosa– afavoria l'oxigenació dels pulmons i els millorava el pronòstic.
L'agost del 2022 va morir a conseqüència d'un càncer de pulmó, en estat avançat, que no va poder superar.

## Reconeixements

La seva dilatada experiència en recerca li va valdre diversos premis i distincions nacionals i internacionals. L'any 2013 va rebre el Premi a l'Excel·lència Professional del Col·legi Oficial de Metges de Barcelona (COMB). Era soci d'honor de la societat científica catalana dels especialistes en l'atenció al malalt crític (SOCMIC) i, el juny del 2022, només dos mesos abans del seu decés, fou homenatjat i distingit per la Societat Espanyola de Medicina Intensiva, Crítica i Unitats Coronàries (SEMICYUC) per ser un referent de la medicina intensiva i exemple d'excel·lència mèdica a l'Estat.

## Referències

* ↑ «Mor el cap de medicina intensiva de Sant Pau, Jordi Mancebo». El Periódico, 06-08-2022 [Consulta: 12 agost 2022].
* 1 2 «Fallece el doctor del Hospital de Sant Pau de Barcelona, Jordi Mancebo». El País, 06-08-2022 [Consulta: 12 agost 2022].
* 1 2 3 4 Garrido Granger, Gemma «Mor Jordi Mancebo, cap de l'UCI del Sant Pau i referent de la medicina intensiva El metge, de 64 anys, no ha superat el càncer de pulmó que patia». Diari Ara, 06-08-2022 [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ Peláez, Arnau «Mor Jordi Mancebo, cap de Medicina Intensiva de l'hospital Sant Pau de Barcelona El doctor patia una malaltia oncològica que no ha pogut superar». Catalunya Ràdio, 06-08-2022 [Consulta: 12 agost 2022].

## Enllaços externs

* Jordi Mancebo i Cortés a la Galeria de Metges Catalans
# Amnirana albolabris

Amnirana albolabris és una espècie de granota que viu a Angola, Camerun, República Centreafricana, República del Congo, República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, el Gabon, Ghana, Guinea, Kenya, Libèria, Nigèria, Sierra Leona, Tanzània, Togo, Uganda i, possiblement també, a Burundi i Ruanda.

## Referències

* Amiet, J.-L., Rödel, M.-O., Howell, K. & Lötters, S. 2004. Amnirana albolabris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 20 d'abril del 2008.
# Laniocera

Laniocera és un gènere d'ocells de la família dels titírids (Tityridae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* Laniocera rufescens - ploranera tacada.
* Laniocera hypopyrra - ploranera cendrosa.

## Referències

* 1 2 «Cotingas, manakins, tityras, becards». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 455. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Ceyx

Ceyx és un gènere d'ocells de la família dels alcedínids (Alcedinidae ).

## Llista d'espècies

Aquest gènere es considera format per 24 espècies:
* blauet nan oriental (Ceyx erithaca).
* blauet nan dorsirogenc (Ceyx rufidorsa).
* blauet nan de Luzon (Ceyx melanurus).
* blauet nan de Mindanao (Ceyx mindanensis).
* blauet nan de Sulawesi (Ceyx fallax).
* blauet nan de les Sangihe (Ceyx sangirensis).
* blauet nan de les Moluques (Ceyx lepidus).
* blauet nan de Margarete (Ceyx margarethae).
* blauet nan de les Sula (Ceyx wallacii).
* blauet nan de Buru (Ceyx cajeli).
* blauet nan de Nova Guinea (Ceyx solitarius).
* blauet nan de Manus (Ceyx dispar).
* blauet nan de Nova Irlanda (Ceyx mulcatus).
* blauet nan de Nova Bretanya (Ceyx sacerdotis).
* blauet nan de l'illa de Santa Isabel (Ceyx meeki).
* blauet nan de Nova Geòrgia (Ceyx collectoris).
* blauet nan de Guadalcanal (Ceyx nigromaxilla).
* blauet nan de l'illa de San Cristobal (Ceyx gentianus).
* blauet nan pitblau (Ceyx cyanopectus).
* blauet nan becnegre (Ceyx nigrirostris).
* blauet nan argentat (Ceyx argentatus.
* blauet nan de pit morat (Ceyx flumenicola).
* blauet nan atzurat (Ceyx azureus.
* blauet nan de les Bismarck (Ceyx websteri).
* blauet nan bicolor (Ceyx pusillus).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Kótovo

Kótovo és el nom dels següents llocs:
* Kótovo (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Kótovo (Volgograd), ciutat de l'óblast de Volgograd, a Rússia
# Al-Qastal

Al-Qastal (àrab: القسطل, al-Qasṭal) és una ciutat de la Governació d'Amman del nord-est de Jordània, a uns 24 km al sud-est de la ciutat d'Amman, molt a prop de l'autopista que porta a l'aeroport. Fundada pels omeies, és una de les ciutats més antigues i ben conservades de l'Pròxim Orient. El minaret de Qastal és especialment important, ja que és l'únic que roman del període omeia i un dels més antics del món. El castell d'Al Qastal (àrab: قصر القسطل, qaṣr al-Qasṭal), situat a la ciutat, és un dels castells del desert, i és a 5 quilòmetres del castell de Mushatta.

## Història

Evidències textuals del poeta Kuthayyir Azza indiquen que el complex d'Al Qastal va ser construït originalment pel califa Yazid bin Abd al-Malik entre 720 i 724. El fet que Al Qastal estigués acabat, mentre Mushatta mai s'acabés, demostra que és un dels més antics de la regió. Algunes làpides d'Al Qastal indiquen que després de la caiguda dels omeies va ser utilitzat pels abásidas. Quan els abásidas van caure, va romandre abandonat un temps i més tard ho van ocupar els mamelucs i els ayubí, que van deixar darrere seu petits edificis afegits.

## El castell

Quasar AL Qastal va ser un palau omeia. L'edifici principal tenia uns 68 metres quadrats. El mur exterior del palau tenia dotze torres semicirculars a intervals entre les quatre torres més gran de les cantonades. La planta baixa comprenia una sala d'entrada, un pati i sis habitacions grans. El pis superior comprenia una altra sèrie d'habitacions i la sala d'audiències del palau amb un triple absis. Originalment, el palau va ser decorat amb relleus i mosaics molt similars als trobats en el castell de Al Hallabat. Destaca un mosaic a terra de les habitacions nord i sud del palau; ambdós tenen uns deu metres quadrats i una extraordinària qualitat.
A prop del palau hi havia dos llocs d'interès, una mesquita petita i un cementiri. Al costat de la mesquita hi ha un dels minarets més antics del món, conegut com el minaret d'Al Qastal . Les tombes del cementiri són interessants perquè estan orientades cap a Jerusalem i en oposició a la Meca. L'aigua per al palau s'obtenia d'un ampli dipòsit de pedra, així com de setanta petites cisternes que combinades tenien una capacitat de dos milions de metres cúbics d'aigua. Actualment, el palau està en ruïnes, excepte una petita part que ha estat convertit en una casa moderna.

## Referències

* from UNESCO about World Heritage Site status of Al Qastal
* ISL, ball, Mon01, 30, en Museum Without Frontiers entry for Al Qastal Minaret
* ISL, ball, Mus01_H, 17; en Museum Without Frontiers entry for a floor mosaic still located in Qasr Al Qastal
# Cànid híbrid

Un cànid híbrid és l'híbrid que resulta de l'encreuament d'individus d'espècies diferents de cànids. Els llops (incloent-hi els dingos i els gossos), els coiots i els xacals tenen el mateix nombre de parells de cromosomes (39), cosa que en permet la hibridació i la creació de descendència fèrtil. En són una excepció el xacal ratllat i el xacal de llom negre, que no es poden hibridar amb les altres espècies del gènere Canis, tot i que en teoria podrien reproduir-se entre si. Les guineus i altres cànids menys propers als llops tenen un nombre de cromosomes molt diferent i, per tant, no es poden hibridar.

## Referències

* ↑ Greyling, L.M.; Van Der Bank, H.F.; Grobler, P.J.; Kotze, A. «Genetic characterisation of a domestic dog Canis familiaris breed endemic to South African rural areas» (en anglès). Acta Theriologica, 49, 3, 2004, pàg. 369–382. DOI: 10.1007/bf03192535.
# Elisabet de Baviera

Elisabet de Baviera és el nom dels següents personatges:
* Elisabet de Baviera (reina d'Alemanya) (1227–1273)
* Elisabet de Baviera (reina de França) (1371 - 1435)
* Elisabet de Baviera (electriu de Saxònia) (1443 – 1484)
* Elisabet de Baviera (reina de Prússia) (1801 - 1873)
* Elisabet de Baviera (emperadriu d'Àustria) (1837 - 1898)
* Elisabet de Baviera (reina de Bèlgica) (1876 - 1965)
# Joan Manuel Pérez i Pinya

Joan Manuel Pérez i Pinya (Palma, 1963 - Palma, 5 de maig de 2022) fou un professor d'ensenyament secundari, poeta i filòleg mallorquí. Formà part del grup de recerca interuniversitari que publicà el Diccionari de la traducció catalana, accessible en línia a Visat, la revista di­gital de literatura i traducció del PEN Català, on també va fer d'al­tres col·laboracions. Exercí la crítica literària a les pàgines del Balears Cultural. També parà atenció a la recepció de Gabriel Ferrater i a la seva tasca com a traductor. Fou membre del consell de redacció de la revista digital Veus baixes. Morí el 5 de maig de 2022, als 59 anys, a causa d'un càncer de pulmó.

## Obra publicada

* Atletes de la fuga (El Gall Editor, 2019, Premi Ciutat de Palma Joan Alcover de Poesia)
* Fauna mutilada (Lleonard Muntaner Editor, 2022)

## Referències

* ↑ «Índex Ferrater» (pdf), 25-11-2019. [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ «Estudis sobre Ferrater traductor». Visat. [Consulta: 13 octubre 2005].
* ↑ «Revista Veus baixes. Paper de versos i lletres», Data incorrecta. [Consulta: 30 juliol 2019].
* ↑ «Mor als 59 anys el poeta Joan Manuel Pérez i Pinya». AraBalears.cat, 06-05-2022. [Consulta: 6 maig 2022].
* ↑ Pons, Pere Antoni. «La precisió». Ara Balears, 17-05-2019. [Consulta: 15 juliol 2019].
* ↑ «Creo en la métrica porque es lo que convierte la poesía en música». Diario de Mallorca, 21-01-2019. [Consulta: 26 novembre 2019].
* ↑ «La veu del soci: Joan Manuel Pérez i Pinya». PEN català, 25-11-2019. [Consulta: 26 novembre 2019].
* ↑ «Entrevista a Joan Manuel Pérez i Pinya». Diari de Balears, 11-04-2019. Arxivat de l'original el 2019-04-12. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ «No és, ben cert, la meva una poesia feta al ritme dels temps. Entrevista». El Temps, 16-09-2019. [Consulta: 12 octubre 2019].
* ↑ Barios, Arnau «L'art de la fuga». La Lectora, 08-10-2019 [Consulta: 24 gener 2020].
# Alberto Quintano

Alberto Guillermo Quintano Ralph (26 d'abril de 1946) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1974. També fou entrenador a Cruz Azul.

## Referències

* ↑ «785 jugadores chilenos serán homenajeados en el Monumental. Revisa el listado - Chile a Punto», 27-11-2010. Arxivat de l'original el 27 de novembre 2010. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Alberto Quintano a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «New Sporting Director For Cruz Azul | Goal.com» (en anglès).
* ↑ «New Sporting Director For Cruz Azul - Goal.com».