OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llatinisme

Un llatinisme és una paraula o expressió llatina que s'utilitza en una altra llengua, sobretot en contextos científics, cultes o elevats.
Alguns llatinismes del català són, per exemple, a priori (a través de l'experiència; de la causa a l'efecte), ex abrupto (cosa dita bruscament), verbigràcia (per exemple), etc. En una altra accepció, s'anomena llatinisme qualsevol expressió (o forma d'expressar-se) pròpia i peculiar de la llengua llatina.
Cal no confondre el llatinisme amb el cultisme. Aquest últim és el mot que va arribar per via culta a la llengua, sense passar per l'evolució fonètica habitual de les paraules patrimonials. Per exemple, les paraules esperit i família són cultismes, però no són llatinismes.

## Referències

* ↑ «Llatinisme». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Llata

La llata o llatra és un material tradicional fet de trena de brins de forma aplanada, i que s'empra per fer senalles, capells, estores i altres productes manufacturats. Es pot fabricar de diverses plantes:
* Llata d'espart, feta de fibra d'espart
* Llata de palma, feta de bargalló (it, cast, sard)
# Llastres de la Morta

Les Llastres de la Morta és una zona rocosa que es troba dins el terme municipal de la Vall de Boí, a l'Alta Ribagorça, i dins Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Les llastres son pedres, normalment grans, planes, llises i poc gruixudes. «El nom potser derivi d'una llegenda que parla d'una dona morta en aquesta zona a causa del fred».
Situada al nord-est del Pletiu de Riumalo, s'estén entre els 1.900 i 2.250 metres d'altitud. La zona està limitada al nord-oest pels Estanys de Tumeneia, al nord pel Pletiu de Travessani, i el Pletiu d'Estany Negre i l'Estany Negre ho fan per llevant. El Barranc de les Llastres les creua de nord-est a sud-oest.

## Rutes

El camí que porta de la Presa de Cavallers al Refugi Joan Ventosa i Calvell creua aquest indret. |}

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 11 juliol 2011].
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Lloc Històric Nacional de San Juan

El Lloc Històric Nacional de San Juan (San Juan National Historic Site), a Puerto Rico, inclou fortaleses de l'era colonial, bastions, polvorins i tres quartes parts de l'antiga muralla de la ciutat.
Des del 1983 forma part del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO. Les seves diverses instal·lacions són gestionades pel National Park Service.

## Característiques

El lloc inclou les fortificacions de San Felipe del Morro, San Cristóbal i El Cañuelo, i les muralles de la ciutat vella de San Juan.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «La Fortaleza and San Juan National Historic Site in Puerto Rico» (en anglès). [Consulta: 11 març 2021].

## Enllaços externs

* Lloc Històric Nacional de San Juan - Lloc web oficial
# Llengües híbrides en la literatura medieval

L'ús de llengües híbrides en la literatura medieval és un dels fenòmens literaris més peculiars de la baixa edat mitjana, consistent en la redacció de textos en llengües híbrides, és a dir, textos que barrejaven dues llengües diferenciades de l'època.
Cal interpretar aquest hibridisme no tant des d'una perspectiva lingüística sinó literària. S'utilitzen intencionadament barreges d'idiomes perquè cadascun d'ells està associat a un gènere literari determinat. Per al trobador català Ramon Vidal de Besalú, la llengua d'oïl (francès) és més avinent per a romanços i pastorel·les i la llengua d'oc (occità), per a cançons i sirventesos. Segons Dante Alighieri, l'oïl és més adient per a la litúrgia i les gestes èpiques i l'oc per a la poesia.

## Origen

La societat medieval viu una situació de diglòssia en la qual el poble parla llengües vulgars mentre el clergat i la noblesa utilitzen, a més, el llatí. A poc a poc, i per tal d'aproximar la litúrgia als feligresos, l'Església s'expressarà, de vegades, en llatí vulgar i en llengües gal·loromàniques. També apareixerà per primer cop literatura pagana en vulgar, que creava un procés d'identificació col·lectiva més fort que el llatí clàssic. Les múltiples llengües que formen el grup gal·loromànic s'interpenetraran entre elles, creant així una literatura híbrida característica, a part dels textos escrits únicament en una llengua vulgar.

## Obres

Exemples d'obres escrites en llengües híbrides són la cançó de gesta de Girard de Roussillon (barreja de llengua d'oc i d'oïl), l’Entrée d'Espagne (conjumina llombard i venecià, que formen l'anomenat francoitalià) o la versió veneciana de la Cançó de Rotllan.

## Referències

* ↑ R. Vidal de Besalú. Razos de trobar. Ed. d'F. Guessard (1973, pàg.71). Ginebra: Slatkine.
* ↑ D. Alighieri. De vulgari eloquentia (I, X, 1).

## Bibliografia

* Diversos Autors, Introducció a la literatura europea. Barcelona: UOC, 2011, (català)
* Cerdà, Jordi. (2011) Mòdul didàctic I: “Qüestions preliminars”. A: Introducció a la literatura europea. Pàg. 27-28. Material docent de la UOC. Barcelona.
* Valverde, J.M; De Riquer, M. (1984) La épica medieval. Barcelona: Planeta
# Lliga moçambiquesa de futbol

La lliga moçambiquesa de futbol (oficialment Moçambola) és la màxima competició futbolística de Moçambic. És organitzada per la Federação Moçambicana de Futebol.

## Equips participants el 2017

* 1º de Maio de Quelimane
* AD Macuacua
* CD Chingale de Tete
* Clube de Desportos da Costa do Sol
* Desportivo de Nacala
* ENH de Vilankulo
* FC Chibuto
* Clube Ferroviário da Beira
* Clube Ferroviário de Maputo
* Ferroviário de Nacala Velha
* Clube Ferroviário de Nampula
* Liga Desportiva de Maputo
* Clube de Desportos do Maxaquene
* Textafrica de Chimoio
* União Desportiva do Songo
* Universidade Pedagógica de Lichinga

## Historial

Font:

### Campions colonials

* 1956: Ferroviário Lourenço Marques (1)
* 1957: GD de Lourenço Marques (1)
* 1958: Ferroviário da Beira (1)
* 1959: Sporting Clube de Nampula (1)
* 1960: Sporting Clube Lourenço Marques (1)
* 1961: Ferroviário Lourenço Marques (2)
* 1962: Sporting Clube Lourenço Marques (2)
* 1963: Ferroviário Lourenço Marques (3)
* 1964: GD de Lourenço Marques (2)
* 1965: No finalitzat
* 1966: Ferroviário Lourenço Marques (4)
* 1967: Ferroviário Lourenço Marques (5)
* 1968: Ferroviário Lourenço Marques (6)
* 1969: Textáfrica Vila Pery (1)
* 1970: Ferroviário Lourenço Marques (7)
* 1971: Textáfrica Vila Pery (2)
* 1972: Ferroviário Lourenço Marques (8)
* 1973: Textáfrica Vila Pery (3)
* 1974: Ferroviário da Beira (2)

### Des de la independència

* 1975: No es disputà
* 1976: Textáfrica do Chimoio (4)
* 1977: Desportivo de Maputo (3)
* 1978: Desportivo de Maputo (4)
* 1979: Costa do Sol (1)
* 1980: Costa do Sol (2)
* 1981: Têxtil Punguè (1)
* 1982: Ferroviario de Maputo (9)
* 1983: Desportivo de Maputo (5)
* 1984: Maxaquene (3)
* 1985: Maxaquene (4)
* 1986: Maxaquene (5)
* 1987: Matchedje de Maputo (1)
* 1988: Desportivo de Maputo (6)
* 1989: Ferroviario de Maputo (10)
* 1990: Matchedje de Maputo (2)
* 1991: Costa do Sol (3)
* 1992: Costa do Sol (4)
* 1993: Costa do Sol (5)
* 1994: Costa do Sol (6)
* 1995: Desportivo de Maputo (7)
* 1996: Ferroviario de Maputo (11)
* 1997: Ferroviario de Maputo (12)
* 1998: No es disputà
* 1998-99: Ferroviario de Maputo (13)
* 1999-00: Costa do Sol (7)
* 2000-01: Costa do Sol (8)
* 2002: Ferroviario de Maputo (14)
* 2003: Maxaquene (6)
* 2004: Ferroviário de Nampula (1)
* 2005: Ferroviario de Maputo (15)
* 2006: Desportivo de Maputo (8)
* 2007: Costa do Sol (9)
* 2008: Ferroviario de Maputo (16)
* 2009: Ferroviario de Maputo (17)
* 2010: Liga Muçulmana (1)
* 2011: Liga Muçulmana (2)
* 2012: Maxaquene (7)
* 2013: Liga Muçulmana (3)
* 2014: Liga Muçulmana (4)
* 2015: Ferroviario de Maputo (18)
* 2016: Ferroviário da Beira (3)
* 2017: UD Songo (1)
* 2018: UD Songo (2)
* 2019: Costa do Sol (10)
* 2020: Cancel·lat
* 2021: Associação Black Bulls (1)
* 2022: UD Songo (3)

## Notes

* ↑ Amb el motiu del canvi de dates, es disputà un mini torneig guanyat pel Costa do Sol (Maputo) que no és comptat com a oficial.
* ↑ Cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19

## Referències

* ↑ «Mozambique - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Mozambique 2020». rsssf.
# Lo Serrat (Erinyà)

Lo Serrat és un serrat de l'antic terme de Toralla i Serradell, actualment de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, en territori del poble d'Erinyà.
Està situat al nord-est d'Erinyà, a llevant de la partida de les Cornelles i en un breu recorregut s'enfila fins aquesta partida. Marca pel nord-oest l'angle que ha de fer la Carretera d'Erinyà abans d'entrar a la vall del riu de Serradell, a ponent de Riberetes, al sud-oest de les Bancalades i al nord de les Vies.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Lora Hirschberg

Lora Hirschberg (1963), és una enginyera de so estatunidenca. Va guanyar l'Òscar de l'acadèmia per millor so (Academy Award for Sound Mixing) l'any 2010 per la pel·lícula Origen, també va ser nominada pel mateix premi l'any 2008 per la pel·lícula El cavaller fosc. Ha treballat en més de 110 pel·lícules des de l'any 1990. La seva dona es diu Laura.

## Filmografia

Hirschberg ha guanyat un Òscar i ha estat nominada en un altre.
Guanyat
* Origen (2010)
Nominada
* El cavaller fosc (2008)

## Referències

* ↑ «Peter Cowie talks to Lora Hirschberg About Her Views on Sound for Film» (en anglès). dolby.com. Arxivat de l'original el 9 de gener 2013. [Consulta: 23 desembre 2012].
* ↑ «The Oscars were "a great year for lesbians," but better for a king | …». archive.is, 16-01-2013. Arxivat de l'original el 2013-01-16 [Consulta: 24 novembre 2017].
* ↑ «83rd Academy Awards Winners | Oscar Legacy | Academy of Motion Picture Arts and Sciences», 24-12-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 24 novembre 2017].
* ↑ «The 81st Academy Awards | 2009» (en anglès). Oscars.org | Academy of Motion Picture Arts and Sciences.
# Llista de pel·lícules espanyoles del 2007

Llista de pel·lícules produïdes a Espanya el 2007.

## 2007

| Títol | Director | Repartiment | Gènere | Notes |
| 2007 |||||
| Concursante | Rodrigo Cortés | Leonardo Sbaraglia | Comèdia negra | |
| Caótica Ana | Julio Medem | Charlotte Rampling, Bebe | Drama | |
| Teresa, el cuerpo de Cristo | Ray Loriga | Paz Vega, Geraldine Chaplin, Leonor Watling | Biopic | Sobre Teresa de Jesús |
| Manolete | Menno Meyjes | Adrian Brody, Penélope Cruz, Santiago Segura, Juan Echanove | Biopic | Sobre el torer Manolete |
| El orfanato | Juan Antonio Bayona | Belén Rueda | Terror | Produïda per Guillermo del Toro |
| El club de los suicidas | Roberto Santiago | Fernando Tejero | Comèdia-Drama | |
| La carta esférica | Imanol Uribe | Carmelo Gómez, Aitana Sánchez-Gijón | | Novel·la d'Arturo Pérez-Reverte. |
| La soledad | Jaime Rosales | | Drama | 3 premis Goya, incloent Millor Pel·lícula i Millor Director. |
| Luz de domingo | José Luis Garci | Paula Echevarría, Alex González, Alfredo Landa, Kiti Manver, Fernando Guillén Cuervo | | |
| PROXIMA | Carlos Atanes | Oriol Aubets, Anthony Blake, Manel Solàs, Arantxa Peña | Ciència-ficció | |
| En la ciudad de Sylvia | José Luis Guerín | Pilar López de Ayala | | |
| ¿Y tú quién eres? | Antonio Mercero | Manuel Alexandre, José Luis López Vázquez | Drama | |
| Salir pitando | Álvaro Fernández Armero | Guillermo Toledo, Javier Gutiérrez | Comèdia | |
| Canciones de Amor en Lolita's club | Vicente Aranda | Eduardo Noriega, Flora Martinez | Drama | |
| Mataharis | Icíar Bollaín | Najwa Nimri, Nuria González, María Vázquez | Drama | |
| Las 13 rosas | Emilio Martínez Lázaro | Pilar López de Ayala, Bárbara Lennie, Fran Perea, Verónica Sánchez, Marta Etura, Teresa Hurtado | Drama | Guerra civil espanyola. Basat en un cas real. |
| Siete mesas de billar francés | Gracia Querejeta | Maribel Verdú, Blanca Portillo | Drama | |
# Léon Kauffman

Léon Kauffman (Ciutat de Luxemburg, 16 d'agost de 1869 - 25 de març de 1952) fou un polític i jurista luxemburguès, Primer Ministre de Luxemburg del 1917 al 1918.
Després d'estudiar dret, el 1893, Kauffman va ser nomenat agregat al Parquet Général, i després va ser jutge de Pau a Echternach des de 1898 fins a 1900. El 1910 es va convertir en director de l'administració tributària i president d'Assurances socials. El 1916 va ser nomenat ministre de Finances, fins a 1918. El 1917 es va produir una crisi al Govern Thorn, ja que la Cambra de Diputats havia retirat la confiança al ministre d'Agricultura, Michel Welter.
El 19 de juny 1917 Kauffman va crear un nou govern de dreta liberal, on va ser primer ministre, així com ministre d'Afers Exteriors. Sota aquest govern, els canvis en la Constitució es van posar en moviment, ja que introduirien el sufragi universal. Hi va haver desacords, tanmateix, ja que el govern es va negar, i la Cambra va exigir, per establir els orígens del poder sobirà «en la nació», en lloc de «en la persona del Gran Duc», com estava fins al moment. Quan es va saber que el primer ministre havia estat present en una visita privada amb el canceller alemany Georg von Hertling i la Gran Duquessa Maria Adelaida, el govern es va reformar. Léon Kauffman va dimitir com a primer ministre el 28 de setembre de 1918. De 1915 a 1945 va ser membre, i des de 1945 fins a 1952 president del Consell d'Estat. De 1923 a 1952, va ser president de la junta directiva de la Banque internationale à Luxembourg.

## Honors

* Gran Creu de l'Orde de la Corona de Roure (promoció 1949)

## Referències

* ↑ «[https://web.archive.org/web/20060709064705/http://www.gouvernement.lu/publications/download/gouvernements_1848_2.pdf Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848]» (en francès) p. 68-69. Arxivat de l'original el 2006-07-09. [Consulta: 12 agost 2015].
* ↑ «[https://web.archive.org/web/20060709064705/http://www.gouvernement.lu/publications/download/gouvernements_1848_2.pdf Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848]» (en francès) p. 72-75. Arxivat de l'original el 2006-07-09. [Consulta: 12 agost 2015].
* ↑ «Communiqué vun der Cour grand-ducale vum 31. Octubre 1949». Arxivat de l'original el 2020-10-09. [Consulta: 12 agost 2015].
# Luci Anici Gal (cònsol)

Luci Anici Gal (llatí: Lucius Anicius L. f. M. n. Gallus) va ser un magistrat romà que va viure al segle ii aC.
Va ser pretor l'any 168 aC i va dirigir la tercera guerra il·líria contra el rei Genci d'Il·líria aliat de Perseu de Macedònia; estava estacionat a Apol·lònia d'Il·líria i va decidir reunir-se amb Api Claudi Centó que era a la vora del riu Genús, per cooperar en la lluita contra els il·liris, però aviat va ser informat que els pirates il·liris estaven atacant la costa de Dirràquium i Apol·lònia. Anici Gal va sortir amb la flota romana i va atacar a la flota enemiga obligant als vaixells il·liris a retirar-se. Després es va dirigir cap a la zona on era Api Claudi, obligant al rei Genci a retirar-se cap a la seva capital de Scodra i part del seu exèrcit es va rendir als romans. La clemència de Gal va incitar a moltes ciutats a sotmetre's i Gal va poder avançar fins Scodra. Genci va sortir de la ciutat per enfrontar-se als romans en camp obert, però Gal va posar les seves forces en fuita. El rei va enviar ambaixadors a demanar una treva de tres dies per considerar que havia de fer i en realitat per esperar reforços del seu germà Caravanti. Gal li va concedir els tres dies i com que els reforços no van arribar, el mateix Genci va anar al camp romà i es va rendir de la manera més humil. Gal va entrar a Scodra on va alliberar als presoners romans i va enviar a un dels alliberats, Perpenna, a Roma, amb la notícia de la rendició de Genci. Gal va fer la campanya en trenta dies i el senat li va declarar un agraïment públic de tres dies. Al seu retorn a Roma Gal va celebrar el triomf.
Va ser elegit cònsol l'any 160 aC, amb Marc Corneli Ceteg. En el seu consolat es van celebrar els Jocs Fúnebres de Luci Emili Paulus Macedònic, amb qui havia estat pretor l'any 168 aC. En aquests Jocs es va representar l'obra Adelphi (Els germans), de Terenci. El 155 aC fou un dels ambaixadors enviats a Prúsies de Bitínia pel conflicte amb el Regne de Pèrgam.

## Referències

* ↑ Gai Vel·lei Patèrcul. The Roman History: From Romulus and the Foundation of Rome to the Reign of the Emperor Tiberius (en anglès). Hackett Publishing, p. 3. ISBN 1603847022.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 223.
* ↑ Polibi. Històries, p. 33.12.
# Luci Anni (tribú)

Luci Anni (en llatí Lucius Annius) va ser un magistrat romà del segle ii aC.
Va ser tribú de la plebs el 110 aC. Al final del seu mandat d'un any, ell i el seu col·lega Publi Licini Lucul·le (Publius Lucullus) van voler continuar exercint el càrrec l'any següent i es van voler tornar a presentar a les eleccions, però no ho van aconseguir perquè els altres tribuns s'hi van oposar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 181.
# Mahamat Idriss

Mahamat Idriss (N'Djamena, 17 de juliol de 1942 - 3 d'octubre de 1987) fou un atleta txadià de la dècada de 1960.
Era especialista en proves de salt d'alçada. Competí per França abans de la independència del Txad, guanyant els campionats francesos de 1960 i 1961. També representà França als Jocs Olímpics d'Estiu de 1960, on acabà dotzè.
Amb el Txat participà als Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1968. Pel que fa al rànquing mundial, es classificà novè el 1961, desè el 1964 i vuitè el 1966.
La seva millor marca fou 2,17 metres, assolida l'abril de 1966 a Fort-Lamy, rècord nacional del Txad.

## Referències

* ↑ French Championships - GBR Athletics
* ↑ Men High Jump Olympic Games Rome 1960
* ↑ «Perfil a sports-reference.com». Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 9 novembre 2019].
* ↑ 15-mHJ Rank Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
# Mahamud

Mahamud és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de l'Arlanza. Es troba al sud-oest de Burgos i dins de l'antiga calçada romana que uneix Clúnia amb Cantàbria. Els seus orígens no són massa clars. El seu nom, Mahamud, d'arrel àrab, ens indica que la vila va néixer durant l'època de la repoblació medieval. Possiblement va ser creada entre els anys 884 i 912, durant una època de pau entre Alfons III d'Astúries(866-910) i Mahamed I de Còrdova (852-886). A la fi del segle ix, cent anys després de les expedicions d'Alfons I (739-757) i el seu fill Fruela (757-768) que van despoblar la conca del riu Duero, els cristians es van establir a la vora del riu arlanzón per mandat del rei Alfons III. El seu Art: "Església de Sant Miquel" Va ser construïda en honor d'un arcàngel-en grec cal de missatgers- defensor de la submissió a l'Ésser Suprem. La façana, orientada a ponent, confereix al temple un aspecte de fortalesa. Les dues grans torres que la componen rememoren velles atalaies, per vigilar l'arribada dels enemics, avisar amb les seves campanes als camperols i assegurar-los dins dels seus murs. Alts arcs en les dues torres mostres la sobrietat del gòtic primitiu cistercenc, en transició pel segle xiii. Presenta un gran arc ogival a la porta d'accés al temple. La façana sud del creuer s'obre a la plaça major; va ser aixecada durant el segle xv. La portada barroca va ser realitzada per Juan de Hernaltes entre 1774 i 1775. La façana queda coronada per un rellotge, espai per les campanes i frontó. A l'interior destaca el "Retaule Major", d'estil renaixentista i treballat amb fusta de noguer. "Retaule de Ntra. Sra. del Rosari",barroc, precedent del churriguerisme. "Mausoleu de Pere Manso", monument funerari erigit cap a 1639 en memòria de D. Pere Manso, frare d'aquesta vila de Mahamud. "Retaule de Santa Bàrbara". "Púlpit" construït en guix i amb forma de prisma de cinc cares, adornades cada una amb diferents filigranes geomètriques. "Capella de Martí F Monasteri i Mari Gonzàlez". "Capella de Sant Martí". "Cor", sustentant el mur de ponent per la seva part de darrere i per un gran arc al front. Les cadires són de pi i daten de principis del segle xvii. "Retaule de Santiago". "Retaule de Sant Josep". "Capella de Ruy Lòpez". "Retaule de Sant Joan Bautista".

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 179 | 168 | 169 | 159 |
# Lotoixinó

Lotoixinó - Лотошино (rus) és un possiólok de l'óblast de Moscou (Rússia) a la riba del riu Lob, a la conca del Volga. És a 34 km al nord-oest de l'estació de tren Volokolamsk.

## Història

El lloc és mencionat per primer cop a la Crònica de Nikon el 1478 com a part del Principat de Tver. Ja al segle XVI s'havia convertit en un lloc de gran desenvolupament comercial, i sota l'Imperi Rus fou un assentament dins de l'uiezd de Volokolamsk de la gubèrnia de Moscou. El 1792 s'edificà la primera església de pedra, que després fou destruïda el 1936. El 1812, per ordres del príncep Ígor Metxerski, s'hi construí la primera fàbrica de formatge de Rússia. Es convertí en centre administratiu del raion el 1929, quan fou fundada l'óblast de Moscou. Rebé l'estatus de poble el 1951.
# Lotos

Lotos - Лотос (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 25 km al sud-est de Primorsko-Akhtarsk i a 103 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany al khútor de Novopokrovski.
# Lycopus (lamiàcia)

Lycopus és un gènere amb 69 espècies de plantes de flors, pertanyent a la família Lamiaceae. Són plantes herbàcies nativa d'Europa, nord-oest d'Àsia, i Nord-amèrica. Les espècies es troben en llocs humits i entxarcats i en corrents d'aigua.
El gènere sol té espècies perennes. Té petites flors blanques que floreixen en estiu sobre les fulles axials. Les fulles són de color verd brillant, llobulades i oposades.

## Espècies seleccionades

* Lycopus americanus
* Lycopus amplectens
* Lycopus europaeus
* Lycopus lucidus
* Lycopus rubellus
* Lucopus uniflorus
* Lycopus virginicus
# Mabilleodes

Mabilleodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Mabilleodes alacralis Hayden, 2011
* Mabilleodes anabalis Viette, 1989
* Mabilleodes catalalis (Viette, 1953)
* Mabilleodes lithosialis (Hampson, 1899)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 7 abril 2019].
# Magó (204 aC)

Magó va ser un militar cartaginès.
Era oficial de cavalleria al servei d'Hàsdrubal fill de Giscó, i va participar en la guerra a Hispània contra Escipió i després contra Masinissa I a l'Àfrica (204 aC).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Mago». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 23 març 2024].
# Malinsfjall

El Malinsfjall és una muntanya de les illes Fèroe. Està situada a l'illa de Viðoy, la més septentrional i setena en extenció de l'arxipèlag feroès. Fa 750 metres d'alçada, cosa que la converteix en la tercera muntanya més alta de l'illa i la vint-i-novena de les Fèroe (la cim més alt de les Illes Fèroe és el Slættaratindur, a l'illa d'Eysturoy, i fa 880 metres d'alçada). La muntanya es troba just al sud de la localitat de Viðareiði de poc més de 300 habitants.
Als vessants de la muntanya, es van trobar exemplars de Cabasita-Ca, un mineral tectosilicat zeolita, en excel·lents condicions.
El 2016 es va obrir al sud de la muntanya el túnel de Viðareiði, de 1939 metres, que connecta la part est de Viðareiði amb Hvannasund, al sud.

## Referències

* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 16 desembre 2018]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada.»
* ↑ «Cabacita de Viðareiði». mindat.org. [Consulta: 20 desembre 2020].
* ↑ «VIÐAREIÐISTUNNILIN» (en feroès). Landsverk. [Consulta: 20 desembre 2020].

## Vegeu també

* Llista de muntanyes de les Illes Fèroe.
* Llista de túnels de les Illes Fèroe.