OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Martí de Tost

Sant Martí de Tost és una obra del municipi de Ribera d'Urgellet (Alt Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església de Sant Martí de Tost es troba en l'antic poble, avui despoblat, i prop de les ruïnes del castell. És bàsicament un edifici gòtic i posterior que conserva alguns elements d'època romànica. Resta el parament de l'angle sud-oest amb vestigis de dues porta, un òcul i tres finestres de doble esqueixada. Les dovelles de la porta presenten un tret característic de l'arquitectura del segle xi, alternen gres vermell i pedra calcària blanca amb intenció decorativa.
El baldaquí del segle xiii provinent d'aquesta església està dividit entre el Museu Episcopal de Vic i el Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Història

El Bisbe Eribau d'Urgell consagrà, el 1040, l'església parroquial de Sant Martí, magníficament dotada de béns i relíquies ofertes per l'Abat Oliba de Ripoll. A aquests tresors s'han d'afegir un escrit autògraf i una arqueta en forma de creu que es conserva, des del 1924 al Museu Episcopal de Vic. A aquest museu es guarda també una part del baldaquí de l'altar dels segles XII-XIII. L'altra és al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Martí de Tost». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 desembre 2015].
* ↑ «Església de Sant Martí de Tost – Ribera d'Urgellet / Alt Urgell». Catalunya Medieval. [Consulta: 23 desembre 2015].

### Bibliografia

* Pladevall i Font, Antoni, dir. ; Catalunya Romànica: Alt Urgell. Andorra, 1992
* CASTIÑEIRAS, Manuel; DURAN-PORTA, Joan; MESTRE, Mireia; MORER MUNT, Antoni; VERDAGUER, Judit ; El cel pintat. El baldaquí de Tost, 2008

## Enllaços externs

* «Sant Martí de Tost». Via Romànica. Consell Comarcal de l'Alt Urgell. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Seslèria

Sesleria és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
Són originàries de l'hemisferi nord, a l'alta muntanya d'Euràsia.
El gènere consta de més de 100 espècies; són herbes perennes, de fulles lanceolades. Floreixen en inflorescències en forma d'espiga cilíndriques o ovoides dotades d'espícules, usualment amb dues flors i lemma truncats i amb dents o arestes curtes.
Als Països Catalans només es troben les espècies Sesleria caerulea (molt abundant i de vegades dominant a les pastures del Pirineu) i S. insularis només a la Serra de Tramuntana de Mallorca.

## Algunes espècies

* Sesleria albicans Kit.
* Sesleria caerulea (L.) Ard.
* Sesleria insularis
(vegeu-ne una relació més exhaustiva a Wikispecies)

## Sinònims

Diptychum Dulac Psilathera Link Sesleriella Deyl.

## Enllaços externs

* Pàgina de la GRIN sobre el gènere Sesleria Arxivat 2008-10-10 a Wayback Machine..

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 02.07.08». Arxivat de l'original el 2008-10-10. [Consulta: 2 juliol 2008].
# Fukushima

«Fukushima» té aquests significats:
* Prefectura de Fukushima, prefectura del Japó
* Fukushima (ciutat), capital de la prefectura homònima.
* Fukushima (Hokkaido), ciutat del Japó a l'illa de Hokkaido.
* Fukushima (Osaka), districte de la ciutat d'Osaka.
* Accident nuclear de Fukushima I
# Premi Wolf en Física

El Premi Wolf ha estat lliurat anualment des de 1978 a científics i artistes vius per "els seus assoliments en interès de la humanitat i de les relacions fraternes entre els pobles (...) sense distingir nacionalitat, raça, color, religió, sexe o tendències polítiques". El premi es lliura a Israel per la Fundació Wolf, fundada per Dr. Ricardo Wolf, un inventor alemany i antic ambaixador de Cuba a Israel.

## Premis

S'atorguen en sis camps: Premi Wolf en Agricultura, Premi Wolf en Química, Premi Wolf en Matemàtiques, Premi Wolf en Medicina, Premi Wolf en Física, i un Premi de la Fundació Wolf de les Arts (separat anualment entre arquitectura, música, pintura i escultura). Cada premi consisteix en un diploma i 100 000 dòlars. Els Premis Wolf atorgats en matemàtica, física o química són sovint considerats els segons més prestigiosos premis en aquests camps després del Premi Nobel i la Medalla Fields. El premi de Medicina és el tercer més prestigiós, després del Premio Nobel i el Premi Lasker. El Premi Wolf en matemàtiques és especialment prestigiós a causa de l'absència de premis Nobel en aquesta disciplina.

## Guanyadors del Premi Wolf en física

* 1978 Chien-Shiung Wu
* 1979 George Eugene Uhlenbeck, Giuseppe Occhialini
* 1980 Michael E. Fisher, Leo P. Kadanoff, Kenneth G. Wilson
* 1981 Freeman J. Dyson, Gerard 't Hooft, Victor F. Weisskopf
* 1982 Leon M. Lederman, Martin Lewis Perl
* 1983/4 Erwin L. Hahn, Sir Peter B. Hirsch, Theodore H. Maiman
* 1984/5 Conyers Herring, Philippe Nozieres
* 1986 Mitchell J. Feigenbaum, Albert J. Libchaber
* 1987 Herbert Friedman, Bruno B. Rossi, Riccardo Giacconi
* 1988 Roger Penrose, Stephen W. Hawking
* 1989 No premiat
* 1990 Pierre-Gilles de Gennes, David J. Thouless
* 1991 Maurice Goldhaber, Valentine L. Telegdi
* 1992 Joseph H. Taylor Jr.
* 1993 Benoît Mandelbrot
* 1994/5 Vitaly L. Ginzburg, Yoichiro Nambu
* 1995/6 No premiat
* 1997 John Archibald Wheeler
* 1998 Yakir Aharonov, Sir Michael V. Berry
* 1999 Dan Shechtman
* 2000 Raymond Davis Jr., Masatoshi Koshiba
* 2001 No premiat
* 2002/3 Bertrand I. Halperin, Anthony J. Leggett
* 2004 Robert Brout, Francois Englert, Peter W. Higgs
* 2005 Daniel Kleppner
* 2006/7 Albert Fert, Peter Grünberg
* 2008 No premiat
* 2009 No premiat
* 2010 John F. Clauser, Alain Aspect, Anton Zeilinger
* 2011 Maximilian Haider, Harald Rose, Knut Urban
* 2012 Jacob D. Bekenstein
* 2013 Peter Zoller, Ignacio Cirac
* 2014 No premiat
* 2015 James D. Bjorken, Robert P. Kirshner
* 2016 Yoseph Imry
* 2017 Michel Mayor, Didier Queloz
* 2018 Charles H. Bennett, Gilles Brassard

## Referències

* ↑ "Wolf prize goes to particle theorists" Arxivat 2012-02-17 a Wayback Machine. Physicsworld.com January 20, 2004
# Torre de Santa Bàrbara

Torre de Santa Bàrbara és una obra de Vallfogona de Riucorb (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A Vallfogona de Riucorb s'aixequen algunes construccions balneàries o residencials característiques de l'arquitectura eclèctica del primer terç del nostre segle. La Torre Santa Bàrbara és un edifici amb elements neogòtics, com algunes de les seves finestres amb espitlleres i d'altres d'inspiració romànica amb arc de mig punt.

## Referències

* ↑ «Torre de Santa Bàrbara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Oravce

Oravce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1414.
# Bernhard Förster

Bernhard Förster (Delitzsch, Saxònia, 31 de març de 1843 - San Bernardino, Paraguai, 3 de juny de 1889) va ser un mestre d'escola, agitador polític i escriptor alemany del segle xix, notablement antisemita, que catalogava als jueus com a «paràsits en el cos del poble alemany».
Es va casar amb Elisabeth Förster-Nietzsche, la germana del filòsof Friedrich Wilhelm Nietzsche. Aquest probablement es va negar a assistir al casament de la seva germana degut a l'antisemitisme de Förster, a qui detestava ideològicament, com testimonien d'altra banda les nombroses cartes personals a la seva germana, amb qui trencaria radicalment la seva relació a causa d'aquest fet.
Després del fracàs de la seva colònia utòpica al Paraguai, «Nova Germania», Förster es va suïcidar per mitjà d'enverinament, amb una combinació de morfina i estricnina en la seva cambra de l'Hotel del Llac a San Bernardino, Paraguai, el 3 de juny de 1889.

## Referències

* ↑ Hannu Salmi. «Die Sucht nach dem germanischen Ideal», 1994. Arxivat de l'original el 2012-09-19. [Consulta: 23 agost 2011]. (En alemany). També publicat en Zeitschrift für Geschichtswissenschaft 6/1994, pp. 485–496.
* ↑ Intro to H.L. Mencken's "The Philosophy of Friedrich Nietzsche" Arxivat 2021-10-16 a Wayback Machine. (en anglès), per C. Bufe.
* ↑ Véanse sus Cartas Arxivat 2008-06-08 a Wayback Machine., en concret la de 1884 a F. Overbeck, per a un epistolari complet, consulteu la seva Correspondència, encara en fase de publicació, per l'editorial Trotta (de moment: volums 1 i 2: juny de 1850-desembre de 1874).
# Santa Maria de Corroncui

Santa Maria de Corroncui és l'antiga església perroquial romànica del poble de Corroncui, a l'antic terme de Viu de Llevata, actualment pertanyent al terme municipal del Pont de Suert. Estava situada al lloc conegut com a Corroncui vell, a llevant del nucli actual de Corroncui, sota la Roca del Molar.
Fou en bona part desmuntada per tal de bastir l'església nova, que també té una part de l'església romànica.
Se'n conserven poques restes, atès que gairebé tota s'aprofità per a la nova església.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert [et al.]. "Santa Maria de Corroncui", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7
* GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7.

## Vegeu també

* Santa Maria de Corroncui II
# Sesma

Sesma és un municipi de Navarra, a la comarca de Ribera del Alto Ebro, dins la merindad d'Estella. Limita al nord amb Arróniz, Dicastillo i Allo, a l'est amb Lerín i Cárcar, al sud amb Lodosa i La Rioja i a l'oest amb Los Arcos i Mendavia.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1 408 | 1 390 | 1 381 | 1 364 | 1 349 | 1 447 | 1 418 | 1 387 | 1 360 | 1 340 | 1 295 |
| Fonts: Sesma i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Frédéric Passy

Frédéric Passy (París, França, 20 de maig de 1822 - Neuilly-sur-Seine, 12 de juny de 1912) fou un economista i polític francès que promogué el pacifisme, per la qual cosa va rebre el primer Premi Nobel de la Pau el 1901, junt amb Jean Henri Dunant.

## Joventut i estudis

La família de Passy col·laborava al servei civil francès, a on va ingressar com comptable al seu Consell d'Estat el 1844, després d'haver estudiat dret. Posteriorment va retornar a la universitat però aquest cop per estudiar economia. El 1857 esdevé economista de prestigi amb la publicació dels seus assajos Mélanges économiques (o Barreges econòmiques). Seguirien moltes altres obres sobre economia, el treball, el desenvolupament, l'educació, la democràcia... i pels seu treball el 1877 fou escollit membre de l'Académie de Sciences Morales et Politiques. Els darrers anys de la seva vida, concretament el 1909, va publicar Pour la Paix (o Per la pau), una mena d'autobiografia centrada en les fites assolides per tal d'aconseguir la pau mundial.

## Activisme social i ideològic

Passy va defensar el lliure comerç, per creure que portaria a les nacions a unir esforços, amb el resultat de fer desaparèixer els conflictes armats. Amb aquesta mateixa finalitat, és a dir, per evitar una guerra entre França i Prússia per la disputa de Luxemburg, va fundar la Ligue internationale et permanente de la paix (o Lliga internacional i permanent de la pau), que més tard esdevindria la Societé française pour l'arbitrage entre nations (o Societat francesa per l'arbitratge entre nacions), precedent de la Societat de Nacions i les Nacions Unides.
El 1881 Passy va ser elegit membre de l'Assemblea Nacional, i durant els anys que va durar el seu càrrec va defensar els treballadors, les polítiques anti-colonials, el desarmament, l'arbitratge dels conflictes internacionals i la pau internacional. El 1888 el seu esforç conduí a una reunió entre parlamentaris britànics i francesos per discutir el concepte i l'abast de l'arbitratge internacional, que més tard, i amb la participació de més països, entre ells Espanya, portaria a la creació de la Unió Interparlamentària.
El 1901 rebé el Premi Nobel de la Pau, al costat del fundador de la Creu Roja Jean Henri Dunant, «pels seus treballs en favor de la pau i l'arbitratge entre països».

## Referències

* ↑ Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de la Pau 1901 (anglès)
# Warrior Kids

Warrior Kids és un grup de música punk i oi! de Marsella que es va crear l'any 1982 sota la influència de grups com The Clash, Sex Pistols i The Damned. Va estar activa fins al 1986 però es va reformar el 2001. L'únic membre fundador que roman és el baixista i cantant Marc Russo.
El 1983, la banda va publicar el seu primer senzill del qual es van vendre més còpies a l'estranger que a França. El 1986 va publicar el seu primer disc, Les Enfants de l'espoir i poc després es va separar. La seva música barreja punk rock, rock, reggae (a l'estil Stiff Little Fingers) i ska.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 1986: Les Enfants de l'espoir
* 2001: Official Discography (dbleLP)
* 2002: Live 222
* 2003: Carton rouge
* 2004: 20 ans, 20 minutes
* 2004: Les Wieux Kons
* 2007: Fais du rock
* 2009: À la gloire des losers
* 2011: La vie des mauvais garçons
* 2012: Warrior Kids are Alright
* 2014: Plus tard c'est déjà trop tard
* 2020: Les temps pourris

### EP

* 1983: Adolescent
* 1992: Don't Tell Me Lie
* 2003: Les Kids d'Estrangin
* 2011: Warrior Kids - Burn out - 2013 Marseille Capitale
* Rankids (Punk Rockers, Skins et Rude Boys)

## Referències

* ↑ «Encyclopédie du Rock - Warrior Kids». Rock Made in France. [Consulta: 21 juin 2017]..
* ↑ «Warrior Kids Interview (11.03.2012) – CrazyUnited.de» (en alemany). [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «Ce que c’était d’être un skinhead antiraciste dans la France des années 1990». VICE Magazine, 15-11-2016. [Consulta: 21 juin 2017]..
* ↑ «Warrior Kids must be one of the biggest punk». [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ Deutschland, Ox Fanzine, Solingen. «Review» (en alemany). [Consulta: 23 abril 2022].
# Premi Wepler

El premi Wepler és un premi literari creat l'any 1998 a la iniciativa de la llibreria de les Abbesses, amb el suport de la Fundació La Poste, i de la Brasserie Wepler (place Clichy, 18è districte de París) i que distingeix, al mes de novembre, un autor contemporani. Funciona amb un sistema de jurat rotatori.

## Guanyadors
### Premi Wepler

* 1998 - Florence Delaporte, Je n'ai pas de château
* 1999 - Antoine Volodine, Des anges mineurs
* 2000 - Laurent Mauvignier, Apprendre à finir
* 2001 - Yves Pagès, Le Théoriste
* 2002 - Marcel Moreau, Corpus Scripti
* 2003 - Éric Chevillard, Le Vaillant Petit Tailleur
* 2004 - François Bon, Daewoo
* 2005 - Richard Morgiève, Vertig
* 2006 - Pavel Hak, Trans
* 2007 - Olivia Rosenthal, On n'est pas là pour disparaître
* 2008 - Emmanuelle Pagano, Les Mains gamines
* 2009 - Lyonel Trouillot, Yanvalou pour Charlie
* 2010 - Linda Lê, Cronos
* 2011 - Éric Laurrent, Les Découvertes
* 2012 – Leslie Kaplan, Millefeuille.
* 2013 – Marcel Cohen, Sur la Scène intérieure. Faits
* 2014 – Jean-Hubert Gailliot, Le Soleil
* 2015 – Pierre Senges, Achab (séquelles)
* 2016 – Stéphane Audeguy, Histoire du lion Personne

### Menció especial

La menció especial del Premi Wepler-Fundació La Poste recompensa una obra marcada per una audàcia, un excés, una singularitat que s'escapi a tota visió comercial.
* 1999 - Vincent de Swarte, Requiem pour un sauvage (Pauvert)
* 2000 - Richard Morgiève, Ma vie folle (Pauvert)
* 2001 - Brigitte Giraud, À présent (Stock)
* 2002 - Thierry Beinstingel, Composants (Fayard)
* 2003 - Alain Satgé, Tu n'écriras point (Seuil)
* 2004 - Jean-Louis Magnan, Anti-Liban (Verticales)
* 2005 - Zahia Rahmani, « Musulman » Roman (Sabine Wespieser)
* 2006 - Héléna Marienské, Rhésus (POL)
* 2007 - Louise Desbrusses, Couronnes boucliers armures (POL)
* 2008 - Céline Minard, Bastard Battle (Leo Scheer)
* 2009 - Hélène Frappat, Par effraction (Allia)
* 2010 - Jacques Abeille, pour l'ensemble de son œuvre
* 2011 – François Dominique, Solène (Verdier)
* 2012 – Jakuta Alikavazovic, La Blonde et le Bunker (L'Olivier)
* 2013 – Philippe Rahmy, Béton armé (La Table ronde)
* 2014 – Sophie Divry, La Condition pavillonnaire (Noir sur Blanc)
* 2015 – Lise Charles, Comme Ulysse (POL)
* 2016 – Ali Zamir, Anguille sous roche (Le Tripode)

## Referències

* ↑ «prix Wepler | Livres Hebdo». www.livreshebdo.fr. [Consulta: 18 gener 2017].

## Enllaços externs

* Premi Wepler Arxivat 2015-11-30 a Wayback Machine. a la Brasserie Wepler
# Torre de Sant Sebastià (Barcelona)

La Torre de Sant Sebastià és una estructura al moll Nou que funciona com a estació terminal del Telefèric del Port de Barcelona. Juntament amb la torre de Jaume I, està catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Té una alçada de 78,4 m, i el seu estintolament està format per sis creus de Sant Andreu i els seus perfils són força reforçats. No té plataformes intermèdies i tota la funció es concentra a la part superior, a la qual s'accedeix des d'un ascensor lateral. Aquesta és un gran volum prismàtic amb planta rectangular i ampliacions poligonals als costats llargs, que alberga un bar-restaurant i l'estació de les cabines.
En l'aspecte tècnic, destaca la destresa en la utilització d'estructures lleugeres d'acer per aconseguir que la torre resisteixi les tensions requerides.

## Història

El transbordador aeri va ser inaugurat el 13 de setembre de 1931, i inicialment s'hi instal·là un restaurant, anomenat l'Horta Valenciana.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torres de Jaume I i de Sant Sebastià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 «Torres de Sant Sebastià i de Jaume I». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.

## Enllaços externs

* Torre de Sant Sebastià - Lloc web oficial
* «Drawings of Torre Sant Sebastia» (en anglès). SkycraperPage.
# Oreochromis amphimelas

Oreochromis amphimelas és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 28 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Tanzània.

## Referències

* 1 2 «Oreochromis amphimelas» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma, Itàlia.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E., 1983. Tilapiine fishes of the genera Sarotherodon, Oreochromis and Danakilia. British Mus. Nat. Hist., Londres (Regne Unit).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bernhard Getz

Bernhard Getz (Strinda, comtat de Sør-Trøndelag, 21 de març, 1850 - Oslo, 1 de novembre, 1901) va ser un jutge, professor, reformador de la llei i alcalde noruec d'Oslo.
Era fill del comerciant Anton Lauritz Getz (1817–68) i Anna Christence Jenssen (1825–94). Es va graduar artium a l'escola de la catedral de Trondheim el 1868. Va viatjar a l'estranger amb beques públiques el 1875, es va quedar majoritàriament a Leipzig per estudiar dret penal i procediments judicials. El 1876, Getz va ser nomenat professor de dret a la Universitat de Cristiania. Es va llicenciar en dret el 1889 a la Universitat de Copenhaguen.
De 1889 a 1901 va ser el primer director noruec de fiscalia. Des de 1891 va dirigir la Comissió Nacional de Dret Processal Civil. Va ser membre de l'ajuntament de Cristiania (actual Oslo) i alcalde de 1891 a 1892. Va ser membre del Comitè Nobel noruec des de 1897.

## Vida personal

Estava casat amb Johanne Christine Fredrikke Berg (1855–1924) amb qui va tenir set fills, inclòs l'advocat del Tribunal Suprem Eyvind Getz (1888–1956). Va morir el 1901 als 51 anys i va ser enterrat a Vestre Aker d'Oslo.

## Referències

* 1 2 "Bernhard Getz". Store norske leksikon (in Norwegian). Oslo: Kunnskapsforlaget. Retrieved 16 October 2010.
* 1 2 Rieber-Mohn, Georg Fredrik. "Bernhard Getz". In Helle, Knut (ed.). Norsk biografisk leksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. Retrieved 16 October 2010.
* ↑ Jon Gunnar Arntzen. "Getz". Store norske leksikon. Recuperat 1 de juny de 2018.
# Sistema social

En ciències socials s'utilitza el concepte de sistema social per a qualsevol de les seves disciplines integrants com: economia, sociologia, política, antropologia, ecologia, dret, treball Social, així com ritus i cultes, etc., ja que el terme té identitat pròpia i definitòria, (igual que estructura social), només que tots dos no són intercanviables perquè són diferents.
Sistema Social és un concepte que explica com es troba establerta la societat, omplint a l'estructura de continguts que interactuen per les xarxes de la mateixa estructura. S'assembla a un organisme total, a un macrosistema (metasistema o sistema de sistemes) per a una anàlisi amb una interpretació total de consens, equilibri, cooperació i ordre dels processos entre actors, les seves relacions i interaccions.
# Willard (Missouri)

Willard és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 3.193 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Willard tenia 3.193 habitants, 1.154 habitatges, i 909 famílies. La densitat de població era de 222,1 habitants per km².
Dels 1.154 habitatges en un 45,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,8% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 21,2% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,5% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.565 $ i la renda mediana per família de 43.646 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.420 $ mentre que les dones 20.370 $. La renda per capita de la població era de 15.253 $. Entorn del 9,3% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Willard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Willard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].