OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atenàgores

'Atenàgores (Athenagoras)' és el nom dels següents personatges:
* Atenàgores (Arystocles Spiru), patriarca de Constantinoble.
* Atenàgores, personatge que hauria escrit un treball sobre agricultura.
* Atenàgores fou un filòsof i apologista cristià.
* Atenàgores, metge grec.
* Atenàgores de Cumes, filòsof platònic.
* Atenàgores de Macedònia, general macedoni.
* Atenàgores de Milet, general grec.
* Atenàgores de Samos, polític de l'illa de Samos.
* Atenàgores de Siracusa, magistrat de Siracusa.
# Accolay

Accolay és un antic municipi francès al departament del Yonne (regió de Borgonya - Franc Comtat). El 2017 es fusionà amb Cravant per formar el nou municipi de Deux Rivières.

## Referències

* ↑ «Recueil des actes administratifs de l'Yonne» (en francès).
# Reserva natural integral del Tsingy de Bemaraha

La Reserva natural integral de Tsingy de Bemaraha es localitza en el centre oest de la província de Mahajanga a Madagascar. La seva geologia única, les seves ben conservades selves de manglars i la seva rica fauna de lèmurs, ocells, camaleons i altres espècies van motivar la seva inclusió en el Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 1990.
La zona és especialment notable per les seves tsingy o pinacles de roca calcària, rasclers tan extremadament afilats que poden infligir greus ferides a un visitant poc previngut. S'han format gràcies a les pluges (mitjana anual de 1.800 mm) que dissolen la roca calcària formant aquestes arestes agudes. És perillós, i sovint impossible, transitar entre els tsingy, excepte per als àgils lèmurs i altres representants de la fauna local.
Tsingy és una expressió onomatopeica malgaix que fa referència al so dels pinacles quan se'ls colpeja, semblant al d'una campana.
Tsingy en malgaix significa 'on no es pot caminar descalç'.

## Vegeu també

* Patrimoni de la Humanitat de Madagascar.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Tsingy de Bemaraha Strict Nature Reserve» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2021].
# Titov

Titov és el nom dels següents personatges:
* Guérman Titov (Verkh-Jilino, krai de l'Altai, 1935 - Moscou, 2000), pilot de combat i cosmonauta soviètic, reserva de Iuri Gagarin al Vostok 1 i tripulant del Vostok 2
* Iuri Titov (Omsk, Unió Soviètica, 1935), gimnasta artístic rus guanyador de nou medalles olímpiques
* Nikolai Alekséievitx Titov (Sant Petersburg, 1769 - 1827), militar i músic rus
* Nikolai Alekséievitx Titov (fill) (Sant Petersburg, 1800 - 1875), compositor rus
* Serguei Nikolàievitx Titov (Sant Petersburg, 1770 - 1825), compositor rus
* Vasili Titov, compositor rus del segle xvii
# Castilhon

«Castilhon» té aquests significats:
* Castilhon (Alps Marítims), municipi al departament dels Alps Marítims (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
* Castilhon (Alts Pirineus), municipi al departament dels Alts Pirineus (regió d'Occitània, França)
* Castilhon d'Artés, municipi al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de Nova Aquitània, França)
* Castilhon de Castèths municipi al departament de la Gironda (Nova Aquitània)
* Castilhon de Coserans, municipi al departament de l'Arieja (Occitània)
* Castilhon de Dordonha, municipi al departament de la Gironda (Nova Aquitània)
* Castilhon de l'Enveja, municipi al departament dels Pirineus Atlàntics (Nova Aquitània)
* Castilhon de Ganhièira municipi al departament del Gard (Occitània)
* Castilhon de Gard municipi al departament del Gard (Occitània)
* Castilhon de Larbost municipi occità al departament de l'Alta Garona (Gascunya, França)
* Castilhon de Massàs municipi al departament del Gers (Occitània)
* Castilhon de Sent Martòri municipi al departament de l'Alta Garona (Gascunya)
* Castilhon de Savés municipi al departament del Gers (Occitània)
* Castilhon de Vaths municipi al departament del Gers (Occitània)
* Belvés de Castilhon municipi al departament de la Gironda (Nova Aquitània)
* Cantó de Castilhon de Coserans, cantó al districte de Sent Gironç del departament francès de l'Arieja (Occitània)
* Cantó de Castilhon de Dordonha, cantó al districte de Liborna del departament de la Gironda (França)
* Sant Martin de Castilhon municipi al departament de la Valclusa (regió de Provença, França)
* Las Salas de Castilhon municipi al departament de la Gironda (Nova Aquitània)
* Sent Genès de Castilhon municipi al departament de la Gironda (Nova Aquitània)
* Sent Manhe de Castilhon municipi al departament de la Gironda (Nova Aquitània)
* Vescomtat de Castilhon, jurisdicció feudal de la Gascunya
# Jan Snellinck

Jan Snellinck (Mechelen, 1548 o 1549 – Anvers, 1 d'octubre de 1638) va ser un pintor flamenc, que va destacar fonamentalment com a col·leccionista i marxant d'art, sent un dels més importants del mercat artístic de començaments del segle xvii a Europa.
Un dels seus principals deixebles va ser Abraham Janssens. Segons Arnold Houbraken, va ser ignorat per Karel van Mander (el Vasari del Nord) malgrat ser un pintor notable de Malinas, reconegut entre els seus contemporanis per les seves pintures de batalles i escenes heroiques, amb un bon acolliment entre la reialesa i el clergat.

## Referències

* ↑ Biografia de Johannes Snellinks a De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (1718) de Arnold Houbraken, accessible a Digital library for Dutch literature.

## Enllaços externs

* Artnet: Jan Snellinck
* Jan Snellinck en Netherlands Institute for Art History
* Obras digitalizadas de Jan Snellinck a la Biblioteca Nacional de España.
# Santiago del Arrabal

Santiago el Mayor o Santiago del Raval és una església catòlica a la ciutat espanyola de Toledo, al costat de la Porta de Bisagra, a la zona nord del barri vell de la ciutat. Construïda en la segona meitat del segle segle xiii, sota el mecenatge del rei Sanç II de Portugal, es tracta d'una de les millors mostres del mudèjar toledà. Està catalogada com a Bé d'Interès Cultural. La seva ubicació, propera a la Porta de Bisagra Vieja i en un antic barri musulmà, apunta al fet que l'església va haver de construir-se en el lloc d'un primigeni temple, potser una mesquita. De la seva localització també prové el nom, en trobar-se en el passat als llavors afores de l'antiga ciutat, als ravals.
Té murs de maçoneria i maó amb portes emmarcades en arcs de ferradura plurilobulats. Compta amb tres absis semicirculars els exteriors dels quals els constitueixen pisos d'arcs de diferents tipus (de mig punt, apuntats i plurilobulats). A l'interior hi ha símbols àrabs com la 'mà de Fàtima' o inscripcions en el sostre de fusta. Els arcs de les naus són gòtics, igual que la volta del creuer. El retaule és renaixentista amb decoració plateresca, obra de Francisco de Espinosa amb imatges de les vides de Crist i de l'apòstol Jaume el Major.
Al segle segle xx es van realitzar diverses restauracions i obres de reurbanització en l'entorn, cosa que va desembarassar el temple de construccions annexes quedant exempta i independent de la Porta de la Bisagra, a la qual estava unida.
Sant Vicent Ferrer va predicar en aquest temple, portant als seus fidels a cristianitzar forçosament la sinagoga el 1405, posteriorment convertida en església amb el nom de Santa María la Blanca.

## Referències

* ↑ Pavón Maldonado, Basilio. Tratado de Arquitectura Hispanomusulmana. III. Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 2009, p. 869. ISBN 978-84-00-08291-8.
* ↑ «Iglesia de Santiago del Arrabal». Portal de promoción de la cultura de España. Ministerio de Educación, Cultura y Deporte. [Consulta: 27 gener 2015].
* 1 2 3 «Iglesia de Santiago el Mayor». Parroquia Santiago el Mayor de Toledo. Arxivat de l'original el 16 de desembre de 2014. [Consulta: 27 gener 2015].
* ↑ Gaya Nuño, Juan Antonio. Historia del arte español. Editorial Plus Ultra, 1963, p. 75.
* 1 2 3 4 «Iglesia de Santiago del Arrabal». Patronato Municipal de Turismo. Ayuntamiento de Toledo. Arxivat de l'original el 2014-01-14. [Consulta: 27 gener 2015].
* ↑ «Resolución de 23 de octubre de 1996, de la Dirección General de Cultura de la Consejería de Educación y Cultura, por la que se determina incoar expediente para la delimitación de entorno protegible del bien de interés cultural denominado Iglesia de Santiago del Arrabal, localizado en Toledo». Boletín Oficial del Estado, 28-11-1996. [Consulta: 28 enero 2015].
* ↑ Pavón Maldonado, Basilio. Tratado de Arquitectura Hispanomusulmana. IV. Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 2009, p. 489–492. ISBN 978-84-00-08746-3.

## Enllaços externs

* Parroquia de Santiago el Mayor de Toledo
# Atenàgores d'Atenes

Atenàgores d'Atenes (en llatí Athenagoras, en grec antic Ἀθηναγόρας ὁ Ἀθηναῖος) va ser un filòsof i apologista grec del segle ii originari d'Atenes i convertit al cristianisme.
Les poques dades biògrafes provenen de Filip de Side, únic autor que en parla. Diu que va ser mestre de l'escola de catequesi d'Alexandria, i floria a l'època dels emperadors Hadrià i Antoní Pius, als quals segons Sidetes va dirigir la seva apologia en favor dels cristians. En realitat va dirigir aquesta apologia als emperadors Marc Aureli i Còmmode. Filip de Side diu que abans que ho fes el filòsof Cels, volia escriure contra els cristians, però estudiant les Escriptures per documentar-se, es va convertir a la fe que volia combatre. Filip de Side diu també que Climent d'Alexandria hauria estat deixeble seu, cosa improbable. L'autoritat de Filip de Side ja va ser posada en dubte en el seu temps.
De les seves obres se sap que va ser autor d'una apologia, una intercessió en favor dels cristians i d'un tractat on defensava la resurrecció dels morts. Les dues obres estaven escrites en un grec àtic molt pur.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Athenagoras». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 31 gener 2022].

## Enllaços externs

* Athenagoras a EarlyChristianWritings.com
* Apologetics of Athenagorus, Basil, Clement
# Accokeeks

Els accokeeks són un grup d'amerindis dels Estats Units que vivien a Maryland meridional en l'època de la colonització anglesa. Vivien al llarg del riu Potomac en l'actual comtat de Prince George, Maryland. Parlaven una llengua algonquina i eren relacionats amb els piscataway, una altra tribu de llengua algonquina.
Accokeek, una àrea no incorporada a Maryland, va rebre el seu nom per la tribu accokeek.
Accokeek significa en la vora del turó.

## Fonts

* The prehistoric people of Accokeek Creek, p. 25

## Referències

* ↑ Bright, William. Native American Placenames of the United States. University of Oklahoma Press, 2004, p. 21. ISBN 0-8061-3576-X.

## Enllaços externs

* The First Marylanders Arxivat 2015-03-16 a Wayback Machine.
* Delaware CREP page
# Reserva ovàrica

La reserva ovàrica fa referència a la quantitat de fol·licles primordials disponibles als ovaris en un moment determinat. Es troba estretament relacionat amb l'edat de la dona i es considera un dels factors més importants per avaluar la fertilitat. La resposta ovàrica s'evidencia per l'estímul amb gonadotropines, si aquesta resposta és baixa, significa que la reserva ovàrica es troba disminuïda.
Des que una nena neix, presenta aproximadament 1,5 milions d'ovogònies que es van perdent al llarg del temps fins que s'arriba a la pubertat on hi ha uns 400.000 ovòcits amb capacitat per madurar. Al llarg de la vida aquests oòcits van madurant i es van perdent a través dels diferents cicles mensuals de la persona.

## Diagnòstic

Per avaluar la reserva ovàrica existeixen 2 proves fonamentals per dur a terme. L'AFC (Antral Follice Count) que consisteix amb el recompte de folicles antrals mitjançant una ecografia, i l'hormona antimülleriana que segons el seu valor és un clar indicador de la reserva ovàrica.
Els valors normalitzats en el recompte de l'AFC són de 8-14 fol·licles per ovari. Si el recompte es troba molt augmentat (>24), aquesta alta reserva és típica de casos d'ovaris poliquístics. En canvi, si és molt baix (<4), aquest valor és típic d'una menopausa imminent.

## Bibliografia

* ↑ Lonegro, N.; Napoli, N.; Pesce, R.; Chacón, C. «Recuento de folículos antrales como predictor de la respuesta ovárica» (en castellà). Revista Argentina de Radiología, 80, 4, 01-10-2016, pàg. 252–257. DOI: 10.1016/j.rard.2016.10.002. ISSN: 0048-7619.
* ↑ «Prueba de la hormona antimulleriana: Prueba de laboratorio de MedlinePlus» (en castellà). [Consulta: 10 gener 2023].
* ↑ Komorowski, Allison S.; Hughes, Lydia; Aaby, David A.; Sarkar, Prottusha; Kumar, Ajay «NEW DATA FROM THE PREGNANCY IN POLYCYSTIC OVARY SYNDROME I (PPCOS I) TRIAL: HIGHER ANTI-MÜLLERIAN HORMONE (AMH) LEVEL ASSOCIATED WITH REDUCED ODDS OF OVULATION WITH OVULATION INDUCTION TREATMENT» (en anglès). Fertility and Sterility, 118, 4, Supplement, 01-10-2022, pàg. e213. DOI: 10.1016/j.fertnstert.2022.08.606. ISSN: 0015-0282.
# The Producers (sèrie de televisió)

The Producers (Hangul: 프로듀사; RR: Peurodyusa) és una sèrie de televisió sud-coreana del 2015 amb Cha Tae-hyun, Gong Hyo-jin, Kim Soo-hyun i IU. Es va emetre a KBS2 del 15 de maig al 20 de juny de 2015 els divendres i dissabtes a les 21:15 (KST) franja horària de 12 episodis.

## Referències

* ↑ «Kim Soo-hyun returns in Producers», 11-05-2015.
* ↑ «The Producers set to be full of fun and laughs», 11-05-2015.
* ↑ Doo, Rumy (10 març 2015). "Producer set with stellar cast, creative team". K-pop Herald.
* ↑ «The Producers Unveils Official Posters with Leading Actors», 29-05-2015. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2015.
* ↑ «Producer Officially Sets Broadcast Date as 5/15», 24-04-2015. Arxivat de l'original el 26 de juny 2015.
* ↑ «The Producers - great boast, small roast», 18-05-2015.
* ↑ «Producers ends with success», 21-06-2015.
# Cibele Racy

Cibele Racy és una directora d'escola jubilada que va ser pionera en l'ensenyament de la igualtat racial als escolars de primària de São Paulo. Va revisar totes les tasques de gestió de la seva escola per fer l'entorn laboral més inclusiu per al personal, independentment de la seva raça, gènere o posició.
El 2011 l'Escola Municipal d'Educació Infantil Nelson Mandela, que dirigia, va iniciar una reformulació del seu projecte d'ensenyament per revisar actituds diàries que podrien reforçar el racisme. El 2020 l'escola va repetir el mateix debat en una publicació a les xarxes socials, enmig de la suspensió de les classes presencials a causa de la pandèmia de la COVID-19 i durant l'onada mundial de protestes i reflexions sobre el racisme, motivades per la mort de George Floyd.
La conclusió de l'equip del centre és que, tot i que els nens petits serien incapaços de practicar actes discriminatoris, creixen en una «societat estructuralment racista que reprodueix aquesta la lògica en diferents espais i situacions (de l'univers infantil): a la televisió, a internet, a les joguines, a les pel·lícules, als dibuixos i a les relacions».
L'EMEI Nelson Mandela, que acull 212 estudiants de 4 a 6 anys del barri de Limão, al nord de São Paulo, és considerada un referent en l'educació antiracista.
Com a distinció per la seva feina, el 2020 va ser una de les dones inclosa en la llista 100 Dones de la BBC, una sèrie sobre les dones inspiradores i influents de tot el món aquell any.

## Referències

* ↑ Tuchlinski, Camila. «Educadora brasileira é eleita uma das cinco protagonistas da América Latina, segundo canal de TV» (en portuguès brasiler). Emais, 16-03-2021. [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «El legado de Racy: la brasileña que combatió el racismo en la tierna infancia» (en castellà). La Vanguardia, 14-12-2020. Arxivat de l'original el 2022-01-26. [Consulta: 26 gener 2022].
* 1 2 3 «Crianças reproduzem racismo? O debate que transformou escola em SP» (en portuguès brasiler). São Paulo: BBC Brasil, 24-06-2020. [Consulta: 8 desembre 2020].
* ↑ «Las latinas incluidas entre las 100 mujeres más influyentes del mundo, según BBC». Forbes, 29-11-2020 [Consulta: 8 desembre 2020].
# Santiago de la Puebla

Santiago de la Puebla és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Macotera, al sud amb Alaraz, a l'est amb Malpartida i Salmoral i a l'oest amb Gajates.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1999 | 2002 | 2005 | 2008 |
| 558 | 512 | 470 | 446 |

## Enllaços externs

* Web oficial de Santiago de la Puebla Arxivat 2015-07-25 a Wayback Machine.
* Portal web no oficial de Santiago de la Puebla
* Pàgina personal sobre Santiago de la Puebla Arxivat 2009-05-22 a Wayback Machine.
# Atenuant

En Dret Penal, els atenuants són les circumstàncies modificatives de la responsabilitat criminal que moderen la pena assenyalada per un delicte.
Les circumstàncies que modifiquen la responsabilitat que es contreu en cometre un delicte, contribueixen a mesurar de forma adequada la pena que extingirà aquesta responsabilitat. L'existència d'una infracció penal depèn de la presència de totes les característiques que componen el tipus penal, però el pressupost generador de la pena no s'esgota en les característiques que fonamenten la responsabilitat criminal, ja que en el fet delictiu o al seu voltant, poden aparèixer altres factors que delimitin la gravetat de la pena, i els atenuants són uns d'aquests factors modificatius.
Els ordenaments jurídics freqüentment concedeixen arbitri judicial per a l'apreciació de les circumstàncies atenuants.

## Atenuants en el Dret Penal espanyol

El Codi Penal d'Espanya regula aquestes circumstàncies en el seu article 21, en considerar atenuants les següents: causes eximents incompletes
* greu addicció a drogues o altres substàncies previstes en la llei
* arrabassament, obcecació o estat passional semblant
* confessió o penediment
* reparació del dany causat
* circumstàncies anàlogues.
Existeixen atenuants comuns a tots els fets delictius o particulars en algun d'ells. El parentiu, pot tenir efectes atenuants segons la naturalesa, els motius i els efectes del delicte que es tracti. El catàleg d'atenuants ha vingut reduint-se en el Dret espanyol. La reforma penal de 1983 reconeixia deu atenuants, mentre que el codi de 1995 els va reduir, en fer desaparèixer els atenuants de minoria relativa d'edat, embriaguesa i preterintencionalitat; mentre que va introduir l'atenuant d'addicció a drogues i va desdoblegar el tradicional atenuant de penediment espontani per la confessió i reparació del dany causat.
El codi espanyol regula també l'eficàcia dels atenuants en la determinació de la pena:
* L'estimació d'un eximent incomplet implica la imposició de la pena inferior en un o dos graus a l'assenyalada per la llei per al delicte estimat, mentre que la concurrència d'un sol atenuant sense agreujants implica l'aplicació de la pena en la meitat inferior de la prevista per al delicte.
* L'apreciació de dos o més atenuants, o un o diversos molt qualificats, sense l'existència agreujants, determina la imposició de la pena inferior en un o dos graus a l'establerta per la llei.
* L'estimació d'un o més atenuants amb alguna o vàries agreujants suposa la compensació racional de les circumstàncies, podent-se en principi recórrer tot el marc penal associat a la conducta delictiva, encara que si els atenuants tenen un pes qualificat s'imposa la pena inferior en grau i si el valor d'especial intensitat correspon a les agreujants, la pena s'aplica en la seva meitat superior.

## Referències

* Julia Ropero Carrasco y Pilar Zamorano Moreno, Las circunstancias atenuantes de la responsabilidad penal
# Afroanguillans

Els afroanguillans o anguillans negres són els anguillans que tenen avantpassats a l'Àfrica, sobretot a l'Àfrica Occidental. El seu codi ètnic al joshuaproject és NFB68b.
El 2013, la majoria de la població d'Anguilla tenia avantpassats africans. Un 90,1% de la població total del país eren negres anguillans i un 4,6% eren mulats.

## Demografia

A Anguilla hi viuen uns 12.800 afroanguillans, però el total d'afroanguillans que viuen arreu del món són uns 76.000.

## Llengua

La llengua principal dels afroanguillans és l'anglès crioll anguillà, mentre que l'idioma institucional és l'anglès

## Religió

El 92,9% dels afroanguillans són cristians (dels quals un 18% són evangèlics). D'aquests, un 54,6% són protestants, un 35,4% són anglicans, un 3% són catòlics i un 6,8% pertanyen a altres esglésies cristianes. El 4,4% professen religions ètniques, l'1,2% són no-religiosos, l'1% practica altres religions i el 0,5% són islàmics.

## Música

La música d'Anguilla forma part de la zona musical de les petites antilles i ha rebut molta influència de la música caribenya, sobretot de Trinidad i Tobago i de Jamaica.
Els estils musicals més populars entre els afroanguillans són el calipso, el reggae i la soca. El músic afroanguillà més famós és Bankie Banx.

## Referències

* 1 2 «Anguilla». ethnologue. [Consulta: 3 setembre 2014].
* 1 2 «CIA - The World Factbook -- Cayman Islands». CIA. Arxivat de l'original el 2020-04-07. [Consulta: 9 juny 2013].
* 1 2 3 «Afro-anguillans in Anguilla». joshuaproject. [Consulta: 3 setembre 2014].
# Ranuccio Farnese (cardenal)

Ranuccio Farnese, anomenat il cardinalino, (Valentano, Estats Pontificis 1530 - Parma, Ducat de Parma 1565) fou un prelat, membre de la Dinastia Farnese, que va esdevenir cardenal.

## Orígens familiars

Va néixer l'11 d'agost de 1530 a la ciutat de Valentano, població que en aquells moments estava sota domini dels Estats Pontificis i que posteriorment passà a mans de la família Farnese. Fou el quart fill del duc Pere Lluís I de Parma i Girolama Orsini. Per línia paterna fou net del papa Pau III i germà de d'Alexandre Farnese i Octavi I de Parma.
Morí el 29 d'octubre de 1565 a la ciutat de Parma, i fou enterrat a la catedral de Parma, si bé posteriorment el seu cos fou traslladat a la Basílica de Sant Joan del Laterà de Roma.

## Vida religiosa

Als 12 anys va ser nomenat prior dels Cavallers de Malta a Sant Joan de Forlani de Venècia. El 16 de desembre de 1545, als 15 anys, fou nomenat cardenal pel seu propi avi, juntament amb Pedro Pacheco Ladrón de Guevara i Enric de Portugal, sent un dels nomenaments més joves de la història i motiu pel qual rebé el seu sobrenom.
Fou administrador de la diòcesi de Nàpols i del Patriarcat Llatí de Constantinoble, sent nomenat posteriorment arquebisbe de Nàpols (1544-1550), així com de Ravenna (1549-1564) i Sabina (1565).
Fou mecenes de Federico Commandino, un important traductor de treballs matemàtics de l'antiga Grècia.
# Torrent de Son Verí

El torrent de Son Verí és un torrent que es troba al terme de Llucmajor, Mallorca. Solca la Marina de Llucmajor a través de tres branques significatives que, originades dins terres de les possessions Son Granada de Baix, Son Granada de Dalt i So n'Eriçó, conflueixen prop de la possessió de Son Verí de Baix. A continuació el curs travessa aquesta possessió i rep l'aportació del torrent de na Clot, que es forma prop de Cas Garriguer. Desemboca a s'Arenal, al Racó d'es Pouet, ocupat per les instal·lacions del Club Nàutic s'Arenal. Amb 20 km² de superfície de conca, que fan part del vessant hidrogràfic de Palma, té aproximadament 6 km de recorregut. Té un curs molt sinuós que discorre entre la cota dels 118 m i el nivell de la mar, amb un pendent molt suau (1,96%). El seu règim d'escorrentia és episòdic, associat a fenòmens de pluja sobre la seva conca, finalitzant una vegada s'ha drenat l'aigua caiguda. Així canalitza aigua dues o tres voltes cada decenni, essent el seu cabal irregular, de la mateixa manera que ho són els règims pluvials sobre la seva conca. Revingudes importants foren les del setembre de 1962 i la de l'octubre de 1974.
A la desembocadura també és conegut com a torrent de s'Algar i torrent des Saluet. Més amunt es coneix com a torrent des Pont de ses Set Boques i torrent de sa Creueta, perquè en aquest tram hi conflueixen diverses branques. Més amunt és conegut com a torrent de na Muleta, torrent de ses Rotes Noves, torrent de ses Planes i torrent de So n'Eriçó.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 94. ISBN 84-8661702-2.
* 1 2 Grimalt, M.; Jaume, F.; Ginard, A. «Els noms dels torrents del vessant marítim del terme de Llucmajor (Mallorca)». SOBI, Col·loqui de Reus, XL, 1990, pàg. 34-39. Arxivat de l'original el 2016-12-21 [Consulta: 26 gener 2017].
# Ictíneo

«Ictíneo» té aquests significats: