OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herzberg am Harz

Herzberg am Harz (Herzberg al costat del Harz) és una ciutat del sud de Baixa Saxònia, Alemanya, situada en el punt on el riu Sieber entra al massís Harz. Es troba a 32 km al nord-est de Göttingen i 90 km al sud-sud-oest d'Hannover.

## Història

A la part superior del centre de la ciutat ha ha un castell, anomenat per primera vegada en un document de donació d'Enric el Lleó (en alemany Heinrich der Löwe) l'any 1154. La ciutat va ser part de l'estat de Brunswick-Grubenhagen, i el castell va ser usat durant uns quants anys com a residència dels ducs. Actualment conté un tribunal de primera instància i un museu sobre la història del propi castell i de la industrial forestal de la regió, a més d'una col·lecció de figures d'estany.
Herzberg va ser reconeguda com a ciutat en 1929. Actualment el municipi inclou també les localitats de Lonau, Scharzfeld, Sieber i Pöhlde.

## Economia

En el passat les indústries principals de Herzberg foren la fosa, la maquinària industrial i la fabricació de botes.

## Educació

Herzberg és la seu del Centre Intercultural Herzberg, un centre que promou l'esperanto. El 2006, l'ajuntament va decidir anunciar Herzberg com die Esperanto-Stadt ("la ciutat de l'Esperanto").

## Esperanto a Herzberg am Harz

A Herzberg es troba el Centre Intercultural Herzberg. Com a centre de l'Associació Alemanya d'Esperanto, GEA (sigles en esperanto) funciona com a centre d'entrenament metodològic de tota Alemanya. A més és un centre cultural de l'Associació Universal d'Esperanto. L'esperanto també té un paper molt important en la col·laboració de Herzberg amb la ciutat sòcia polonesa Góra.
Des del 12 de juliol de 2006 Herzberg usa el títol "Die Esperanto-Stadt" "la Esperanto-urbo“ (la Ciutat de l'Esperanto). Per a prendre aquesta decisió van votar unànimement els quatre partits del parlament de la ciutat. Després l'alcalde Gerhard Walter va rebre centenars de cartes de felicitacions de tot el món.
Un èxit especial ha estat l'aplicació de l'esperanto per activar i mantenir relacions d'amistat entre Herzberg i Góra, a Polònia. L'abril del 2005 els alcaldes Gerhard Walter i Tadeusz Wrotkowski van acceptar usar oficialment l'esperanto com una llengua pont auxiliar. L'esperanto és ensenyat a les escoles d'ambdues ciutats. L'agost de 2006 es va realitzar la primera trobada d'estudiants de Herzberg i Góra a un campament juvenil en el bosc de Herzberg-Pöhlde. Trobades similars i encara més internacionals es planifiquen per a cada estiu.
Herzberg és una ciutat model pel que fa a l'esperanto: molts cartells són bilingües (alemany i esperanto) així com la majoria de cartes de menú dels restaurants locals, s'ensenya l'idioma en una escola i a l'institut local hi tenen lloc regularment una varietat de cursos, trobades i festivals durant tot l'any, que atreuen a molts esperantistes d'Alemanya i del món sencer.

## Referències

* ↑ Una ciutat s'anuncia com la ciutat de l'esperanto

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Regió d'Arica i Parinacota

La regió d'Arica i Parinacota és una de les 16 regions de Xile. Limita al nord amb la regió de Tacna (Perú), al sud amb la regió de Tarapacá i a l'est amb els departaments de La Paz i Oruro (Bolívia). Amb 239.126 habitants (2015) és la tercera regió menys poblada de país, -per davant de Magallanes i Aysén, la menys poblada- i amb 16.873 km², la cinquena menys extensa, per davant de Valparaíso, O'Higgins, Metropolitana de Santiago i Ñuble, la menys extensa.
La regió està composta per les províncies d'Arica i Parinacota i va ser creada el 8 de octubre de 2007, segregant el seu territori de l'antiga Regió de Tarapacá, a l'entrar en vigor la Llei 20175.

## Referències

* 1 2 Nacional, Biblioteca del Congreso. «Biblioteca del Congreso Nacional | Ley Chile» (en anglès). [Consulta: 20 juny 2021].
* ↑ Instituto Nacional de Estadísticas (INE). «Población país y regiones - Actualización 2002-2012 y Proyección 2013-2020», 04-09-2014. Arxivat de l'original el 12 de desembre de 2018. [Consulta: 26 agost 2015].
# Alexandre de Bacardí i de Janer

Alexandre de Bacardí i de Janer (Barcelona, 16 de setembre de 1815 - Premià de Dalt, 28 d'agost de 1905) fou un jurista català.

## Biografia

Era fill de Ramon de Bacardí i Cuyàs i germà de Baltasar de Bacardí i de Janer.
Estudià dret a la Universitat de Cervera. Va publicar diverses obres de dret (marítim, militar, etc.), entre les quals va destacar el primer tractat de dret mercantil escrit en llengua castellana: el Tratado de derecho mercantil en España, del 1840. També va participar en la redacció d'un manual sobre el tradicional dret civil català. Va donar suport a la restauració borbònica i formà part dels grups polítics alfonsins. El 1890 fou escollit regidor de l'ajuntament de Barcelona pel Partit Conservador.

## Referències

* ↑ La Veu de Catalunya (edició del vespre), 28-08-1905, p. 1.
* 1 2 3 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 83. ISBN 84-297-3521-6.
* 1 2 3 «Alexandre de Bacardí i de Janer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 111. ISBN 978-84-9850-461-3.

## Enllaços externs

* «Baltasar de Bacardí y Tomba». Portal de l'investigador Julio-Carlos García Castrillón sobre la família Bacardí.
* «Carta de Maria del Carme Julià i de Bacardí». La Vanguardia, 07-03-1963, pàg. 23.
# Willard

* No s'ha de confondre amb Willards.
«Willard» té aquests significats:
* Willard (Califòrnia), despoblat del Comtat de Riverside
* Willard (Illinois)
* Willard (Kansas)
* Willard (Missouri)
* Willard (Nou Mèxic)
* Willard (Ohio)
* Willard (Utah)
* South Willard, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Utah
* Willard (pel·lícula), pel·lícula del 2003
* Willard (pel·lícula 1971), pel·lícula del 1971
# Premi Osella per la millor contribució tècnica

El Premi Osella per la millor contribució tècnica (en italià: Premio Osella per il migliore contributo tecnico) és un guardó que s'entrega anualment al Festival Internacional de Cinema de Venècia des de 2004.
Forma part dels Premis Osella, un conjunt de distincions que premien a diverses disciplines cinematogràfiques, com per exemple el millor muntatge, el millor guió o altres contribucions tècniques. Els premis es caracteritzen per la seva irregularitat en la seva entrega.

## Palmarès
### Dèdada del 2000

| Any | Tècnic | Pel·lícula |
| 2004 | Studio Ghibli | El castell ambulant |
| 2005 | William Lubtchansky | Les amants réguliers |
| 2006 | Emmanuel Lubezki | Children of Men |
| 2007 | Rodrigo Prieto | Lust, Caution |
| 2008 | Alisher Khamidkhodjaev | Bumažnyj soldat |
| 2008 | Maksim Drozdov | Bumažnyj soldat |

### Dècada del 2010

| Any | Tècnic | Pel·lícula |
| 2009 | Sylvie Olivé | Mr. Nobody |
| 2010 | Mikhail Krichman | Ovsyanki |
| 2011 | Robbie Ryan | Wuthering Heights |
| 2012 | Daniele Ciprì | È stato il figlio |

### Enllaços externs

* Pàgina oficial (italià)/(anglès)
* Història de la Mostra de Venècia des del 1932 fins avui dia (italià)
* La Mostra de Venècia per any a Internet Movie Database (anglès)
# Steve Fogen

Steve Fogen (Esch-sur-Alzette, 28 de setembre de 1979) va ser un ciclista luxemburguès que fou professional del 2007 al 2008. Va combinar la carretera amb el ciclocròs. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en contrarellotge.

## Palmarès en carretera

* 2000
** Campió de Luxemburg en contrarellotge
* 2001
** 1r a la Chrono champenois
** Vencedor de 2 etapes a la Fletxa del sud

## Palmarès en ciclocròs

* 2000
** Campionat de Luxemburg sub-23 en ciclocròs

## Referències

* ↑ «Championnat national : la chasse est ouverte !». lequotidien.lu, 09-01-2016 [Consulta: 3 desembre 2017].
* ↑ «Steve Fogen». ProCyclingStats.
* Steve Fogen a ProCyclingStats

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Card image

Una "card image" o imatge de targeta és un terme tradicional que descriu una cadena de caràcters, normalment de 80 caràcters de longitud, que estava, o podia estar, continguda en una única targeta perforada. Les targetes IBM, BULL-GE, HIS, tenien una longitud de 80 caràcters. Les targetes UNIVAC tenien 90 caràcters. Els fitxers d'imatge de la targeta emmagatzemats a la cinta magnètica o al disc s'utilitzaven normalment per a l'entrada o sortida de dades amb el format d'una targeta simulada.
Una targeta perforada normalment contenia diversos camps de dades, alguns numèrics i altres alfabètics. Molts formats de dades, com ara el BCD de sis bits o el format de fitxer d'imatge FITS, encara utilitzen imatges de targetes com a blocs bàsics, tot i que les targetes perforades han quedat majoritàriament obsoletes.

## Referències

* ↑ «RFC 678: Standard File Formats». ietf.org. [Consulta: June 1, 2019].
* ↑ «Definition of: punch card». PC Magazine. [Consulta: Oct 2, 2019].
# Tir amb arc als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - Ocell fix petit per equips

Tir amb arc als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 :
| Ocell fix gran | homes |
| Ocell fix petit | homes |
| Ocell mòbil, 50 metres | homes |
| Ocell mòbil, 33 metres | homes |
| Ocell mòbil, 28 metres | homes |
| Ocell fix gran per equips | homes |
| Ocell fix petit per equips | homes |
| Ocell mòbil, 50 metres per equips | homes |
| Ocell mòbil, 33 metres per equips | homes |
| Ocell mòbil, 28 metres per equips | homes |
| < 1908 1972> |||||
La competició d'ocell fix petit per equips va ser una de les 10 proves de tir amb arc que es van disputar als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. Aquesta, com la resta de proves d'aquest esport, sols estava oberta a la participació masculina. Hi va prendre part un sol equip format per 6 arquers, en representació de Bèlgica.
Hi va haver dues proves en la categoria de tir a l'ocell fix gran, tot i que cada arquer va disparar un sol cop. Es van utilitzar les puntuacions individuals per determinar les medalles individuals i les tres millors puntuacions per a cada equip de sis homes es van sumar per determinar les puntuacions de l'equip. Els sis membres de cada equip medallista van ser considerats com medallistes.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| BèlgicaEdmond Cloetens Louis Van de Perck Firmin Flamand Edmond Van Moer Joseph Hermans Auguste Van de Verre | | |

## Resultats

| Posició | Equip | Puntuació | Puntuació | Puntuació | Puntuació |
| Posició | Equip | 1 | 2 | 3 | Total |
| 1 | Bèlgica | 11 | 8 | 6 | 25 |

## Referències

* Comitè Olímpic Belga. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 11 agost 2007].
# Herz aus Glas

Herz aus Glas (en alemany Cor de vidre) és una pel·lícula alemanya del 1976 dirigida i produïda per Werner Herzog, ambientada a la Baviera del segle XVIII. La pel·lícula va ser escrita per Herzog, basada en part en una història de Herbert Achternbusch. El personatge principal és Hias, basat en el llegendari profeta bavarès Mühlhiasl.

## Trama

L'escenari és una ciutat de Baviera del segle XVIII amb una fàbrica de bufat de vidre que produeix un brillant vidre robí. Quan el mestre bufador de vidre mor, es perd el secret de produir-lo. El baró local, propietari de la fàbrica, està obsessionat amb el got robí i creu que té propietats màgiques. Amb la pèrdua del secret, cau en la bogeria juntament amb la resta de la gent del poble. El personatge principal és Hias, un vident dels turons, que prediu la destrucció de la fàbrica en un incendi.

## Repartiment

* Josef Bierbichler: Hias
* Stefan Güttler: Hüttenbesitzer
* Clemens Scheitz: Adalbert
* Sonja Skiba: Ludmilla

## Producció

Durant el rodatge, gairebé tots els actors van actuar mentre es trobaven sota hipnosi. Tots els actors de cada escena van ser hipnotitzats, a excepció del personatge Hias i els bufadors de vidre professionals que apareixen a la pel·lícula. Els actors hipnotitzats ofereixen actuacions molt estranyes, que Herzog pretenia suggerir l'estat de trànsit dels habitants de la història. Herzog va proporcionar als actors la major part dels seus diàlegs, memoritzats durant la hipnosi. No obstant això, molts dels gestos i moviments dels actors hipnotitzats es van produir espontàniament durant el rodatge.
La major part de la pel·lícula es va rodar a Baviera, a poques milles d'on Herzog es va criar al remot poble de Sachrang (enclavat als Alps de Chiemgau), i també a un poble proper a Suïssa. Altres breus plans d'escenes de paisatges es van filmar en diversos llocs del món que Herzog va explorar, inclòs el Parc Nacional de Yellowstone. La conclusió de la pel·lícula es va rodar a les illes Skellig.
Herzog, juntament amb altres membres de la tripulació, té un cameo com un dels homes que porta una càrrega de vidre robí al riu.

## Referències

* ↑ Herz aus Glas a filmportal.de
* ↑ Werner Herzog, DVD commentary for Heart of Glass
* ↑ «Entrevista de Roger Herbert a Werner Herzog», 28-08-2005. Arxivat de l'original el 9 de febrer 2013. [Consulta: 30 juny 2023].

## Bibliografia

* "Heart of Glass" (Skellig Edition, 1976) by Alan Greenberg, including the screenplay by Herzog. English adaptation by Greenberg, with black and white photos also by him.

## Enllaços externs

* Herz aus Glas a YouTube
# Alba Dedeu i Surribas

Alba Dedeu i Surribas (Granollers, Vallès Oriental, 1984) és una escriptora i traductora catalana.
Alba Dedeu, estudià medicina a Barcelona i a Florència. Tot i que exercí de metge durant un temps, finalment, es dedicà a la traducció i a la creació literàries. Amb només vint-i-sis anys, guanyà el Premi Mercè Rodoreda de contes i narracions (2010) i el Premi Crítica Serra d'Or (2012) amb el seu primer recull de contes Gats al parc (2011). L'any 2012 publicà un segon recull, L'estiu no s'acaba mai. A banda de la tasca de traductora (d'anglès i d'italià) i d'escriptora, s'ha encarregat de l'edició de Sempre han tingut bec les oques, de l'historiador Joaquim Miret i Sans, publicada el 2013. Entre les seves traduccions, destaca l'obra de Sibilla Aleramo, Una dona.
L'any 2012 va publicar una versió actualitzada del clàssic medieval Lo Somni de Bernat Metge (1340 - 1413).

## Obra

* Gats al parc. Edicions Proa, 2010.
* L'estiu no s'acaba mai. Edicions Proa, 2012.
* La conformista. L'Altra Editorial, Barcelona, 2024.(Primera novel·la)

## Referències

* 1 2 «Alba Dedeu i Surribas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «L'escriptor Ramon Solsona guanya el Premi Sant Jordi per la novel·la "L'home de la maleta"». 3cat24.cat, 17-12-2010 [Consulta: 3 maig 2016].
* ↑ «Dedeu Surribas, Alba». Institució de les Lletres Catalanes. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura [Consulta: 3 maig 2016].
* ↑ Serrahima, Xavier «Sibila Aleramo. Una dona». Núvol, 04-06-2013 [Consulta: 3 maig 2016].
* ↑ «Presentació / Entrevista. Any 2024».
# Pregona (Sant Llorenç Savall)

Pregona és una masia del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Està situada al vessant de llevant dels Emprius i al vessant sud de Roca Sareny, a la capçalera de la vall d'Horta. Està formada per diferents cossos. En les façanes combina la paret arrebossada amb la de pedra vista; les obertures són de grans dimensions i de diferents formes com d'arc de mig punt, allindanades decorades amb una motllura al voltant o allargades disposades de forma escalonada. També es combina el maó amb la pedra.

## Història

Pregona apareix documentada per primera vegada al segle xiii. Era sota el domini del castell de Pera fins que l'any 1236, el senyor del castell el va vendre al monestir de Sant Llorenç del Munt. Llavors la masia era coneguda com a Coma Pregona. La casa va ser reformada a principis del segle XX amb elements modernistes.

## Referències

* 1 2 «Pregona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
Viccionari
# Steve Fisher

Steve Fisher és el nom dels següents personatges:
* Steve Fisher (escriptor) (1913-1980), escriptor estatunidenc
* Steve Fisher (entrenador) (1945-), entrenador de basquetbol estatunidenc
* Steve Fisher (ciclista) (1990-), ciclista estatunidenc
# Can Riera (Olot)

Can Riera és una casa modernista d'Olot (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa entre mitgeres que presenta soterrani, amb àmplies reixes de ventilació, planta i dos pisos. La porta principal està ubicada al costat esquerre de la façana. El primer pis té una àmplia balconada, amb tres portes que hi donen accés, emmarcades per entaulaments decorats amb fullatges. El segon i tercer pis disposen d'un ampli balcó central més un a cada costat de forma corbada. Les baranes de la casa són de ferro treballat amb flors en els punts d'unió i passamà caragolat. Els murs foren estucats.

## Història

Els inicis i primera configuració del Firal (passeig d'en Blay) daten de final de segle xv i principi del segle xvi, coincidint amb l'expansió de la ciutat cap al nord-oest. L'any 1842 es realitza el primer projecte de remodelació realitzat per J. Massanés. L'any 1848 s'urbanitza el passeig, essent aquest un dels primers projectes d'enjardinament de la ciutat. L'any 1878 foren trets els dos rengles d'arbres per tal de substituir-los pels quatre rengles actuals. Avui és el centre principal de relació cívica i popular de la vila.

## Referències

* 1 2 «Can Riera - Casa del Firal, 34». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Titonka

Titonka és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 584 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Titonka tenia 584 habitants, 250 habitatges, i 148 famílies. La densitat de població era de 805,3 habitants/km².
Dels 250 habitatges en un 24,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,4% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 40,4% no eren unitats familiars. En el 38,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 20,9% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 34,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.147 $ i la renda mediana per família de 44.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.500 $ mentre que les dones 19.750 $. La renda per capita de la població era de 16.594 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Titonka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Titonka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Helioscopi

Un helioscopi és un instrument utilitzat per a observar el sol i les taques solars. El nom és una combinació d'Hèlios (personificació del Sol en la mitologia grega) i -scopi (del grec antic skopei, mirar). La primera machina helioscopica o helioscopi va ser dissenyada per Christoph Scheiner (1575 –1650) per a les seves observacions de taques solars. Va ser utilitzat també per Benedetto Castelli (1578-1643) i refinat per Galileo Galilei (1564–1642). El mètode projecta una imatge del sol, mitjançant un telescopi, a un full blanc de paper suspès dins d'una cambra obscura.
Actualment, el terme helioscopi s'empra habitualment per a descriure els telescopis que cerquen axions provinents del sol.

## Vegeu també

* Telescopi solar
* Heliòmetre

## Referències

* ↑ Scheiner, Christoph. Rosa Ursina, 1630, p. 137–8. (Latin)
* ↑ Helioscopi - Museu Galileo
* ↑ Helioscopi vídeo - Museu Galileo
# Rik Luyten

* No confondre amb el també ciclista Henri Luyten
Henri "Rik" Luyten (Beverlo, Beringen, 31 de juliol de 1931 - Kwaadmechelen, Ham, 31 de juliol de 1931) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1955 i 1967. Del seu palmarès destaca dues etapes a la Volta a Espanya.

## Palmarès

* 1954
** 1r a la Volta a Limburg amateur i vencedor d'una etapa
* 1955
** 1r a la Fletxa de Haspengouw
* 1958
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
* 1961
** 1r a la Acht van Chaam
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Oise
* 1962
** 1r al Gran Premi del 1r de maig
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica
* 1963
** 1r a la Fletxa de Haspengouw

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1958. 9è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes

### Resultats al Tour de França

* 1958. 52è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Rik Luyten». procyclingstats.com. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Museo del Ciclismo - Henri LUYTEN» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Rik Luyten» (en anglès). cyclingarchives.com. [Consulta: 14 agost 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Allan Harris

Allan Harris (Londres, 28 de desembre de 1942 - 23 de novembre de 2017) és un exfutbolista anglès de la dècada de 1960 i entrenador de futbol.
Com a futbolista destacà a Chelsea FC, Coventry City FC i Queens Park Rangers FC.
Com a entrenador fou assistent de Terry Venables a Crystal Palace FC, QPR i FC Barcelona. El 1989 fou fitxat pel RCD Espanyol, però davant les protestes dels seguidors fou substituït per Benet Joanet a la pretemporada sense haver, ni tan sols, realitzat un entrenament.

## Referències

* ↑ «Allan Harris 1942-2017». [Consulta: 24 novembre 2017].
* ↑ Allan Harris Greens on Screen. Consultat 24 gener 2010.
* ↑ Argyle Review: Allan Harris
* ↑ «Venables podria sentarse en la tribuna». Mundo Deportivo, 28-07-1984. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Harris: Esto es increible». Mundo Deportivo, 11-07-1989. [Consulta: 1r abril 2015].
# Pregrau

Els estudis de pregrau són els estudis superiors fins al Títol de Grau. Preparen per a l'acompliment d'ocupacions, per a l'exercici d'una ocupació o disciplina determinada, de naturalesa tecnològica o científica o en l'àrea d'humanitats, les arts i filosofia.
També són programes de pregrau aquells de naturalesa multidisciplinària coneguts també com a estudis d'arts liberals, entenent-se com els estudis generals en ciències, arts o humanitats amb èmfasis en algunes disciplines que fan part d'aquests camps.

## Referències

* ↑ University of California, Los Angeles—an example of a typical university entry level in the USA—"Division of Undergraduate Education".
* ↑ Normativa d'ensenyaments propis de pregrau, Universitat de Barcelona
# Steve Fisher (ciclista)

Steve Fisher (Seattle, 22 de juny de 1990) és un ciclista estatunidenc, professional des del 2014. Actualment corre a l'equip Hangar 15 Bicycles.

## Palmarès

* 2012
** 1r al Tour de Delta i vencedor d'una etapa
* 2013
** 1r al Tour de Delta
* 2017
** 1r al Gran Premi ciclista de Saguenay i vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Carrer de Sant Antoni (Sant Vicenç de Montalt)

Carrer de Sant Antoni és una obra de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer de la població on s'observen les voltes a plec de llibre fetes amb totxos i les diferents alçades de les construccions, ja que les ordenances d'edificació no regulen aquestes intervencions essent la textura i el color desiguals.

## Referències

* ↑ «Carrer de Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].