OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corpoyer-la-Chapelle

Corpoyer-la-Chapelle és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 22 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Corpoyer-la-Chapelle era de 22 persones. Hi havia 8 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols) i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 11 eren l'habitatge principal de la família i 14 eren segones residències. Tots els 25 habitatges eren cases. Dels 11 habitatges principals, 9 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien quatre cambres i 8 en tenien cinc o més. 8 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 2 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Corpoyer-la-Chapelle el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 12 persones, 7 eren actives i 5 eren inactives. De les 7 persones actives 4 estaven ocupades (2 homes i 2 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 5 persones inactives 1 estava jubilada, 3 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Corpoyer-la-Chapelle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Corpoyer-la-Chapelle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# La Ròca, Valrofièr e Corts

La Ròca, Valrofièr e Corts (en francès Bellefont-La Rauze) és un nou municipi francès, situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània. Va ser creat el 2017 agrupant els antics municipis de la Ròca dels Arcs, Valrofièr i Corts.
El municipi té la Ròca dels Arcs com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de Senta Margarida (antic municipi de la Ròca dels Arcs); la Garda, lo Barri, lo Puèg de la Garda, Constanç, Vernòli, Binac i Montcotèir (antic municipi de Valrofièr); la Devesa, la Boissièira, lo Puèg, Martin, Bauilut, lo Puèg de Laur, Gironda, Sent Miquèl de Corts i lo Combelh dels Peirons (antic municipi de Corts).

## Demografia

Evolució demogràfica :
* 2018
* 1234
* Des de 2018: Població

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2017-2020 | Martine Fournier-Breuillé | |
| 2020- | Patrick Nicolaon | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2021. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 16 octubre 2021].
# Cantó de Villaines-la-Juhel

El cantó de Villaines-la-Juhel és un cantó francès del departament del Mayenne, situat al districte de Mayenne. Té 10 municipis i el cap és Villaines-la-Juhel.

## Municipis

* Averton
* Courcité
* Crennes-sur-Fraubée
* Gesvres
* Loupfougères
* Saint-Aubin-du-Désert
* Saint-Germain-de-Coulamer
* Saint-Mars-du-Désert
* Villaines-la-Juhel
* Villepail

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1970 | Robert Buron | MRP, després Divers gauche |
| 1970-197. | Jean du Chalard | Divers droite |
| 197.-198. | Henri Schmitt | Divers droite |
| 198.-2001 | Pierre Gourdin | UDF |
| 2001- | Daniel Lenoir | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.850 | 6.766 | 6.775 | 6.934 | 6.835 | 6.864 | 6.885 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Guhilot

Guhilot, Gahlot, Guhila, Gehlot o Gohil són variacions de nom de un gotra (clan) rajput de l'Índia. Els guhilots o Guhiles van governar Banswara, Dungarpur, Mewar, Pratapgarh i Shahpura, al Rajasthan. A Gujarat el nom més habitual és Gohil i allí van governar els estats de Bhavnagar, Palitana, Lathi i Vala.
També hi ha un clan jat i un clan mali amb el nom Gahlot.
La principal dinastia d'aquest clan fou la dels Guhiles de Medapata (o Guhiles de Mewar).

## Referències

* ↑ Lodha, Sanjay. «Subregions, Identity, and Nature of Political Competition in Rajasthan». A: Rethinking State Politics in India: Regions Within Regions. Routledge, 2012, p. 400. ISBN 9781136704000.
* ↑ Virbhadra Singhji. The Rajputs of Saurashtra. Popular Prakashan, 1994, p. 38. ISBN 978-81-7154-546-9.
# Galle (cràter marcià)

Galle és un cràter d'impacte del planeta Mart. Situat a l'est del gran cràter d'Argyre Planitia. Porta el nom de l'astrònom alemany Johann Gottfried Galle.

## Estructura geològica

La part sud del cràter està composta per sediments estratificats. A la mateixa zona es produeixen estries que s'originen prop de la paret interna de Galle, tal vegada a causa de la presència d'aigua líquida en el passat. L'interior del cràter ha estat erosionat i esculpit per activitat eòlica, com denota la presència de nombroses dunes i vestigis de sòl fosc, privat de la seva capa superficial de pols reflectora.

## Happy Face Crater

Galle és conegut en anglès com el "happy face crater" ("careta feliç") a causa de la paridòlia existent entre la silueta del relleu del cràter pel que fa a un smiley mostrant una expressió de careta feliç. El cràter està format per un rang semicircular amb dos petits cràters i mig cercle dins d'un cràter principal. Va ser fotografiat per primera vegada pel Viking Orbiter 1.
Com l'smiley és un tema visual recurrent de la novel·la gràfica Watchmen, d'Alan Moore i Dave Gibbons, el cràter va ser usat com una de les localitzacions de la història després de notar Gibbons la coincidència. Segons aquest, la similitud "era gairebé massa bona per ser veritat. Em preocupava que si ho incloíem, ningú ens creuria". El cràter real es va poder veure en l'adaptació cinematogràfica de Watchmen, realitzada en 2009.
Un segon happy face crater més petit que Galle, situat en 45.1° S, 55.0° E en la serralada coneguda com Nereidum Montes, va ser descobert per la Mars Reconnaissance Orbiter el 28 de gener de 2008.

## Cràter Galle en els Còmics

Aquest cràter ha estat pres com a inspiració en la novel·la gràfica Watchmen, d'Alan Moore (DC Comics) en la qual apareix en diverses escenes per ser el lloc on el Doctor Manhattan està assegut sobre una roca en Mart.

## Referències

* ↑ «Cráter con cara sonriente en Marte» (en castellà). Observatorio.info, 15-03-1999. [Consulta: 15 maig 2010].
* ↑ Web Behrens. «'Watchmen': Your guide to watching the big screen adaptation of the comic book» (en anglès). Chicago Tribune, 01-03-2009. Arxivat de l'original el 2012-10-01. [Consulta: 15 maig 2010].
* ↑ Emily Lakdawalla. «Nueva "carita feliz" en Marte» (en castellà). marcianitosverdes.haaan.com. [Consulta: 15 maig 2010].
* ↑ Emily Lakdawalla. «Have a happy day on Mars» (en anglès). The Planetary Society Blog, 01-02-2008. Arxivat de l'original el 2010-04-21. [Consulta: 15 maig 2010].
# Guido d'Arezzo (cràter)

Guido d'Arezzo és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 58 km de diàmetre. Porta el nom del músic teòric italià Guido d'Arezzo (c. 990-1050), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Guido d'Arezzo». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 31 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Corps Législatif

El Corps législatif (cos legislatiu) era una assemblea legislativa francesa instituïda per la constitució del 14 de gener de 1852. Els seus membres eren elegits per a un mandat de sis anys per sufragi universal directe majoritari uninominal de dues voltes. Les eleccions van tenir lloc al febrer de 1852, al juny de 1857, el 31 de maig de 1863 i el maig de 1869.
Fins al 1869 el president i els vicepresidents eren nomenats d'entre els seus membres per l'emperador i el període ordinari de sessions era limitat a tres mesos.
Davant d'un executiu omnipotent - rls ministres nomenats per l'emperador Napoleó III només responien davant d'ell - el Corps législatif elegit compartia els poders reduïts amb el Consell d'Estat, compost per funcionaris, i el Senat, els membres del qual eren vitalicis.

## Enllaços externs

* Històric dels règims electorals de França al web de l'Assemblea Nacional Francesa
# Kurt Hirsch

Kurt Hirsch (Berlín, 12 de gener de 1906 - Londres, 4 de novembre de 1986) va ser un matemàtic alemany, emigrat i nacionalitzat a la Gran Bretanya.
Hirsch va estudiar matemàtiques a la universitat de Berlín, de la que el seu avi, el metge i historiador August Hirsch, havia sigut rector. El 1930, va obtenir el doctorat. Des de 1928 va ser redactor científic del diari Vossische Zeitung fins que el 1934 el diari va ser clausurat pels nazis per les seves idees progressistes. El 1930 va escriure un raport de la conferència de Königsberg sobre filosofia de les matemàtiques que segurament es va publicar al diari. Després del tancament del diari i donada la seva ascendència jueva, així com la de la seva esposa, va emigrar al Regne Unit, on va obtenir un segon doctorat el 1937 a la universitat de Cambridge.
El 1938 va ser nomenat professor de la universitat de Leicester, en la qual va romandre fins al 1948, excepte els mesos en els que va ser internat al camp de concentració de Douglas (illa de Man) com súbdit d'una potència enemiga en començar la Segona Guerra Mundial. El 1948 va passar a ser professor del King’s College de Newcastle (actual universitat de Newcastle) i el 1951 a la universitat Queen Mary de Londres en la qual es va jubilar el 1973.
Els seus treballs més notables van ser en teoria de grups, havent estat un dels primers matemàtic en caracteritzar els grups policíclics. També va ser un notable jugador d'escacs que va guanyar alguns tornejos locals.

## Referències

* ↑ Gruenberg, 1988, p. 350.
* ↑ Gruenberg, 1988, p. 351.
* ↑ Hesseling, 2003, p. 189.
* ↑ Fletcher, 1986, p. 21.
* ↑ Siegmund-Schultze, 2009, p. 114.
* ↑ Gruenberg, 1988, p. 353.
* ↑ Gruenberg, 1988, p. 354.
* ↑ Gruenberg, 1988, p. 352.

## Bibliografia

* Fletcher, Colin R. «Refugee mathematicians: A German crisis and a British response, 1933–1936» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 13, Num. 1, 1986, pàg. 13-27. DOI: 10.1016/0315-0860(86)90222-3. ISSN: 0315-0860.
* Gruenberg, K.W. «Kurt August Hirsch» (en anglès). Bulletin of the London Mathematical Society, Vol. 20, Num. 4, 1988, pàg. 350-358. DOI: 10.1112/blms/20.4.350. ISSN: 0024-6093.
* Hesseling, Dennis E. Gnomes in the Fog (en anglès). Springer, 2003. ISBN 978-3-0348-9394-7.
* Siegmund-Schultze, Reinhard. Mathematicians fleeing from Nazi Germany (en anglès). Princeton University Press, 2009. ISBN 978-0-691-14041-4.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Kurt Hirsch» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Partides d'escacs de Kurt August Hirsch». Chessgames.com. [Consulta: 11 novembre 2021]. (anglès)
# Cantó de Sant Mandrier

El cantó de Sant Mandrier de Mar és un cantó francès del departament de la Var, situat al districte de Toló. Compta amb dos municipis i el cap és Sant Mandrier de Mar.

## Municipis

* La Sanha (part)
* Sant Mandrier de Mar

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-2008 | Arthur Paecht | UDF, després UMP |
| 2008- | Gilles Vincent | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 26.499 | 28.394 | 28.900 |
# Guy François

Guy François (Haití, 18 de setembre de 1947 - Montreal, 3 de juny de 2019) fou un futbolista haitià de la dècada de 1970.
Fou 17 cops internacional amb la selecció d'Haití amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1974.
Pel que fa a clubs, destacà a Violette A.C..

## Referències

* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ «1974 FIFA World Cup Germany». Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ Guy François a National-Football-Teams.com (anglès)
# Deadache (senzill)

«Deadache» és una cançó de Lordi del 2008.

## Llista de cançons

* Deadache – 03:28
* Where's The Dragon – 02:59

## Referències

* ↑ «Lordi — Deadache» (en anglès). Encyclopaedia Metallum. [Consulta: 8 gener 2022].

## Enllaços externs

* Lletres de les cançons a Spirit of Metal
# Rajoleria Caselles

Rajoleria Caselles és una obra de Porqueres (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici cobert de vegetació. Les restes que queden del forn és la façana de mur paredat amb boca en arc amb esplandit de maó pla i frontal amb obertura rectangular.

## Referències

* ↑ «Rajoleria Caselles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Gallego & Rey

Gallego & Rey és un duo d'humoristes gràfics madrilenys format per José Maria Gallego (Madrid, 1955) i Julio Rey (Madrid, 1955).
Van coincidir al Diario 16, on Pedro J. Ramírez els va proposar de treballar plegats, un encarregant-se dels guions i l'altre dels dibuixos. Des d'aleshores (això fou el 1981), han treballat plegats, convertint-se en una de les signatures més importants del panorama de l'humor gràfic de la península. De Diario 16 van passar a El País (1989), però van plegar al cap de pocs mesos per tornar al seu diari original, que abandonen de nou per anar a El Mundo, que acabava de fundar Pedro J.
També van dibuixar una vinyeta als informatius de Tele 5. Dibuixen també a El Jueves, Marca i d'altres publicacions. Han estat guardonats amb el Premio de la Asociación Nacional de informadores Gráficos de Prensa, el Premio Tono, el Premi Internacional d'Humor Gat Perich, i són professors d'honor de la Universidad de Alcalá de Henares.

## Referències

* 1 2 3 «Curriculum de Gallego y Rey». Archivo del humor de EL MUNDO. Arxivat de l'original el 23/7/2017. [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «Gallego & Rey». Humoristán. [Consulta: 26 juliol 2021].
# La Vall de Vilaramó

La Vall de Vilaramó és una masia del municipi de Gaià (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Vall de Vila-ramó és una gran casa de planta rectangular que respon a la tipologia de masia clàssica. Orientada a migdia on s'obren les eixides en els dos primers pisos, i la porta principal de mig punt amb grans dovelles. La casa té un gran pati central a manera de claustre cobert amb una torre-llanterna a principis del segle xx. Aquest pati interior presenta en la planta baixa voltes de mig punt i apuntades; les successives ampliacions de la casa al s. XVIII respectaren l'estructura originària i totes les habitacions es distribuïren segons aquest elegant pati interior.
La interessant Sala de la Vall de Vilaramó a tramuntana de la casa és un clar exemple de la importància d'aquesta dependència en la masia Catalana. De grans proporcions, la Sala es comunica directament amb la cuina i amb l'interessant pati interior de la casa, ple de galeries. Reformada recentment, conserva en gran part els mobles originaris: cònsoles, taula, etc. amb excel·lents treballs de marqueteria del segle xviii.

## Història

La família de la Vall de Vilaramó conserva documentació des de l'època medieval: els primers documents daten de 1345 i s'atribueix la construcció de la casa a l'arquebisbe tarragoní Arnau Cescomes, fill de Les Comes de Puig-Reig (Berguedà) que feu construir tres cases, una per cadascuna de les seves germanes: la Vall n'és una. L'interessant arxiu documental ha permès la reconstrucció de l'arbre familiar des del segle xvi.

## Referències

* 1 2 3 «La Vall de Vilaramó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2015].
# Cantó de Sant Llorenç de la Salanca

El cantó de Sant Llorenç de la Salanca és una divisió administrativa francesa, situada a la Catalunya Nord, al departament dels Pirineus Orientals.

## Composició

El cantó de Sant Llorenç de la Salanca està compost per 5 municipis del Rosselló:
* Sant Llorenç de la Salanca (capital del cantó)
* el Barcarès
* Clairà
* Torrelles de la Salanca
* Sant Hipòlit de la Salanca
Tots els municipis pertanyen a la Comunitat d'aglomeració de Perpinyà-Mediterrània llevat Clairà que forma part de la Comunitat de Comunes de Salanca Mediterrània

## Història

El cantó de Sant Llorenç de la Salanca fou creat en 1790, fou suprimit el 24 pradial any VII (12 de juny de 1799). Aleshores comprenia les comunes de Sant Llorenç de la Salanca, Pià, Sant Hipòlit de la Salanca, Clairà i Torrelles de la Salanca.
Fou creat novament el 7 de març de 1935. Aleshores comprenia les comunes de Sant Llorenç de la Salanca, Il est de nouveau créé le 7. Il comprend alors les communes de Saint-Laurent-de-la-Salanque, El Barcarès, Sant Hipòlit de la Salanca, Clairà i Torrelles de la Salanca.
El decret 85-149 de 31 de gener 1985 va crear un nou cantó de Sant Llorenç de la Salanca, similar a la seva configuració actual. Les comunes de Santa Maria la Mar i Vilallonga de la Salanca en foren separades pel decret de 21 de febrer de 1997 i incorporades al nou cantó de Canet de Rosselló.
En la nova divisió administrativa del 2014, aquest cantó es va convertir en el nou cantó de la Costa Salanquesa, amb capitalitat igualment a Sant Llorenç de la Salanca. S'hi integrà també la comuna de Pià.

## Consellers generals

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Nom | Partit | Qualitat |
| 1935-1937 | Henri Abbadie | SFIO | conseller municipal de Perpinyà |
| 1937-1940 | Laurent Vidal-Barragué | Unió Socialista | Alcalde de Sant Llorenç de la Salanca |
| 1945-1949 | Jean Pairé | SFIO | |
| 1949-1955 | M. Artès | Rad. | |
| 1955-1973 | Amédée Cadène | Divers gauche | Alcalde de Sant Llorenç de la Salanca (1953-1983) |
| 1973-2004 | René Marquès | Divers gauche, després UDF | Alcalde de Sant Llorenç de la Salanca (1983-2001) senador (1992-2001) president del consell general (1987-1998) |
| 2004-2010 | Fernand Siré | Divers gauche, després UMP | Alcalde de Sant Llorenç de la Salanca (2001-2014) |
| 2010-2011 | Alain Got | Divers droite | Adjunt a l'alcalde de Sant Llorenç de la Salanca |
| Des del 2011 | Joseph Puig | MoDem | Alcalde de Clairà |

## Referències

* 1 2 Jean-Pierre Pélissier, Paroisses et communes de France : dictionnaire d'histoire administrative et démographique, vol. 66 : Pyrénées-Orientales, Paris, CNRS, 1986, 378 p. (ISBN 2-222-03821-9)
# Herľany

Herľany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1487.

## Curiositats

El poble és conegut per l'únic guèiser a gran escala d'Eslovàquia, un dels pocs guèisers d'aigua freda del món. Esclata periòdicament (cada 24-32 hores) i l'aigua puja fins a 10-15 m d'alçada des de 1872. L'erupció dura uns 25 minuts.
# Dead or Alive 2

Dead or Alive 2 és una pel·lícula japonesa dirigida per Takashi Miike, estrenada el 2000. Ha estat doblada al català.

## Argument

Dos assassins a sou coincideixen per circumstancies de la vida en l'orfenat on van créixer en una illa al sud del Japó. El contacte amb els nens de l'orfenat els fa prendre la iniciativa d'exercir les seves professions invertint els seus guanys en vacunes per als nens pobres i necessitats del tercer món. En un dels seus "treballs" liquiden a un "superdotat", la qual cosa porta a la vídua del difunt a contractar a tres assassins que només es comuniquen mitjançant missatges de mòbil a donar caça i captura al duo protagonista...

## Repartiment

* Shō Aikawa: Mizuki Otamoko
* Edison Chen: Boo
* Kenichi Endō: Kôhei
* Masato: Hoo
* Riki Takeuchi: Shuuichi Sawada
* Teah: Woo
* Shinya Tsukamoto: Magic Higashino

## Premis i nominacions

* Premi a la millor pel·lícula asiàtic en el festival FanTasia 2001.

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Dead or alive 2». [Consulta: 13 abril 2018].
* ↑ «Dead or Alive 2: Birds (Dead or Alive 2: Tôbôsha) (Dead or Alive 2: Runaway)» (en anglès). [Consulta: 13 abril 2018].
# Galeodea

Galeodea és un gènere de gasteròpodes marins dins la família Cassidae.

## Taxonomia

* Galeodea alcocki (E.A. Smith, 1906)
* Galeodea bituminata (K. Martin, 1933)
* Galeodea echinophora (Linnaeus, 1758)
* Galeodea hoaraui Drivas & Jay, 1989
* Galeodea keyteri (Kilburn, 1975)
* Galeodea leucodoma Dall, 1907
* Galeodea maccamleyi Ponder, 1983
* Galeodea plauta Beu, 2008
* Galeodea rugosa (Linnaeus, 1771)
* Galeodea triganceae Dell, 1953

### Espècies esdevingudes sinònims

* Galeodea beui Kreipl & Alf, 2002 : sinònim de Galeodea alcocki (E.A. Smith, 1906)
* Galeodea carolimartini Beets, 1943 † : sinònim of Galeodea bituminata (K. Martin, 1933)
* Galeodea echinophorella Habe, 1961 : sinònim de Galeodea bituminata (K. Martin, 1933)
* Galeodea marginalba Yamamoto & Sakurai, 1977 : sinònim de Galeodea bituminata (K. Martin, 1933)
* Galeodea noharai Noda, 1980 † : sinònim de Galeodea bituminata (K. Martin, 1933)
* Galeodea tyrrhena (Gmelin, 1791) : sinònim de Galeodea rugosa (Linnaeus, 1771)

## Referències

* Beu A.G. (2008) Recent deep-water Cassidae of the world. A revision of Galeodea, Oocorys, Sconsia, Echinophoria and related taxa, with new genera and species (Mollusca, Gastropoda). In Héros V., Cowie R.H. & Bouchet P. (eds), Tropical Deep-Sea Benthos 25. Mémoires du Muséum National d'Histoire Naturelle 196: 269-387
* 1 2 Bouchet, P.; Gofas, S. (2011). Galeodea Link, 1807. Accessed through: World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=137747 on 2011-02-23
# Cova Figueira

Cova Figueira (crioll capverdià Kóba Figera) és una vila al nord de l'illa de Fogo a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 22 kilòmetres a l'est de São Filipe. Des de 2005 és la seu del municipi de Santa Catarina do Fogo.
Antigament era una vila, però va ascendir al rang de ciutat en 2010, la més recent de Cap Verd.

## Esport

* Desportivo de Cova Figueira - és l'equip de futbol local que juga a la Segona Divisió de Fogo

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd

## Referències

* ↑ Elevation of Cova Figueira Into a City Arxivat 2011-01-22 a Wayback Machine., law 77/VII/2010, published in B. O., no. 32, Series I August 23, 2010 (portuguès)

## Bibliografia

* Michel Lesourd, Cova Figueira a Le Cap-Vert (2006), p. 141, Jaguar Editions, Paris ISBN 978-2-86950-408-0

## Enllaços externs

* Municipi de Santa Catarina de Fogo, Director de planificació municipal, caracteritzacions i diagnòstics, Març 2010, 120 pàgines