OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emanuel Herrera

Emanuel Herrera (Rosario, 13 d'abril de 1987) és un futbolista argentí, en la posició de davanter, que actualment juga al Montpellier.
Herrera va començar la seva carrera a l'històric club Chacarita Juniors. Als 21 anys, va ser transferit al Sportivo Italiano (Ciudad Evita, Buenos Aires) el 2009, i després al Club Atlético Patronato de la Juventud Católica de Paraná (2010). Va marxar de l'Argentina i després d'una estada de manera convincent els dos clubs de Xile, Concepción i Unión Española, va fitxar pel Montpellier, el 6 de juliol de 2012.

## Referències

* ↑ (castellà) «Movidas: Ahora sí, Emanuel Herrera es nuevo jugador de Unión». elgrafico.grupopublimetro.cl: El Gráfico, 20-12-2011.
* ↑ (francès) «Football : Herrera s'engage pour trois ans». midilibre.fr: Midi libre.

## Vegeu també

* Montpellier Hérault Sport Club

## Enllaços externs

* (castellà) Fitxa en ceroacero.es.
* (francès) Fitxa (estadístiques) en soccerway.com.
# Emancipados

Emancipado era un terme usat per a un grup demogràfic i sociopolític africà dins de la població de la Guinea Espanyola (actual Guinea Equatorial) que existia a principis de mitjans de 1900. Aquest segment de la població nativa havia estat assimilada a l'antiga societat blanca de la Guinea Espanyola que va existir principalment al llarg de les comunitats costaneres de la part continental del país, així com a les illes de Bioko i Annobon.

## Població específica

Aquesta població incloïa:
* Africans de pura sang descendents de les tribus natives locals que havien estat assimilats als blancs després de rebre una educació cristiana espanyola.
* Descendents d'esclaus lliberts cubans qui, tot i ser lliures per tornar a Cuba, es van quedar al país, es casaren i formaren la població local. Aquests antics esclaus van ser portats a Àfrica per la Reial Ordre de 13 setembre 1845 (per mitjà d'un acord voluntari), i el 20 de juny de 1861 deportats de Cuba a causa de la manca de voluntaris. Molts eren d'ascendència europea o ameríndia.
* Mulats nascuts de mares de Guinea Equatorial i pares espanyols blancs, alguns no reconeguts pels seus pares. La descendència resultant d'unions de consentiment entre dones africanes i homes europeus s'havia convertit en una tendència social al voltant de mitjans 1900 a la Guinea Equatorial, com així com a d'altres parts d'Àfrica Occidental.

## Societat

Els emancipados eren socialment i culturalment barrejats. Molts eren part del paisatge tribal natiu, i la majoria dels altres van contribuir a la comunitat intel·lectual florent que va resultar de tenir accés a l'educació cristiana i europea. La seva educació va ajudar a impulsar la Guinea Espanyola a tenir la major taxa d'alfabetització de tots els països africans a mitjans de la dècada de 1900. La comunitat aleshores pròspera també va contribuir a la riquesa de la Guinea Espanyola, que aleshores va ser el tercer país més ric d'Àfrica abans de la seva independència d'Espanya.

## Èxode

A causa de la dissensió política que envolta el procés d'independència de Guinea Equatorial d'Espanya el 1968, molts emancipados es va traslladar a Europa després d'enfrontar-se amb els sentiments anti-europeus i contrarestar les pressions polítiques del règim entrant. Posteriorment, això va conduir a la massacre d'alguns membres d'aquesta població.
Molts emancipados es van instal·lar a Espanya (Illes Canàries), São Tomé i Príncipe, i Cap Verd. Alguns descendents d'emancipados retornaren a l'actual Guinea Equatorial.

## Referències

* 1 2 Espacio, Tiempo y Forma, Serie V, Hª Contemporánea, t. 11, 1998, págs. 113-138, Penología e indigenismo en la antigua Guinea española Arxivat 2011-05-30 a Wayback Machine., Pedro María Belmonte Medina
* ↑ RUINOSA OPULENCIA (I) Historia reciente de Guinea Ecuatorial Arxivat 2017-03-04 a Wayback Machine. per Juan Tomás Ávila Laurel]
* ↑ TVE perpetúa el poso racista del colonialismo en Guinea, a diagonalperiodico.net

## Vegeu també

* Amaros
* Bubis
* Fernandinos
* Edward Thaddeus Barleycorn Barber
* Assimilados
* Ilustrados
* Ladinos
* Évolués
* Affranchis
# Emirgan

Emirgan o Emirgân és un barri d'Istanbul, a la vora nord o part europea del Bòsfor. El barri d'Emirgan correspon al mahalle del mateix nom, i forma part, amb fronteres definides, del districte de Sarıyer, Província d'Istanbul. El turó i el cementiri d'Aşiyan, que es troben molt a prop d'Emirgan, són famosos per acollir la casa-museu i la tomba del poeta turc otomà Tevfik Fikret. La Mesquita Hamid-i Evvel manada a construir pel soldà otomà Abdul Hamid I (Hamid-i Evvel significa Hamid el Primer en turc otomà), el 1781, constitueix una de les més conegudes atraccions turístiques del barri.

## Imatges

* Emirgan Korusu (Arbreda d'Emirgan)
* Llacuna al parc Emirgan Korusu
* Moll d'Emirgan
* Hamid-i Evvel Camii (Mesquita)

## Referències

* ↑ http://www.istanbulmuftulugu.gov.tr/camilerimiz/tarihi-camilerimiz/1086-emirgan-hamid-i-evvel-camii.html Arxivat 2014-10-19 a Wayback Machine.
# Eli Smith

Eli Smith (1801–1857) va ser un missioner i erudit protestant estatunidenc nascut a Northford (Connecticut). Es va graduar a Yale en 1821 i al Seminari Teològic d'Andover en 1826. Va treballar a Malta fins a 1829, després en companyia de H. G. O. Dwight va viatjar a través d'Armènia i Geòrgia a Pèrsia. Van publicar les seves observacions, Missionary Researches in Armenia en 1833 en dos volums. Eli Smith es va establir a Beirut en 1833. Junt amb Edward Robinson va fer dos viatges a la Terra Santa en 1838 i 1852, actuant com a intèrpret per a Robinson en la seva recerca d'identificar i registrar noms de llocs bíblics a Palestina. És conegut per portar la primera impremta amb tipus àrabs a Síria. Va continuar realitzant la tasca que considerava que era el treball de la seva vida: la traducció de la Bíblia a l'àrab. Encara que va morir abans de completar la tasca, el treball va ser completat per C. V. Van Dyck de la Missió Siriana i publicat de 1860 a 1865.
La seva esposa fou Hetty Butler Smith, també missionera. La seva filla Mary Elizabeth Smith va ser educada en els Seminaris Femenins de Hartford (Connecticut) i Ipswich (Massachusetts) i va ensenyar al Seminari Femení a Mt. Auburn, Cincinnati. Va ser inclosa al Women's Who's Who of America de John William Leonard, de 1914-1915.

## Referències

* ↑ James B. Pritchard. Archeology and the Old Testament. Princeton, New Jersey: Princeton University Press, 1958, p. 57–58.
* A biographical article. Arxivat 2006-08-09 at Archive.is

## Enllaços externs

* Passport for Explorer of Jerusalem, Rev. Eli Smith Arxivat 2015-01-11 a Wayback Machine. Shapell Manuscript Foundation
# Enric Ticó i Buxadós

Enric Ticó i Buxadós (Barcelona, 15 de desembre de 1959) és un advocat i polític català.

## Biografia

Llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona el 1981. És diplomat del Curs de les Comunitats Europees organitzat pel Patronat Català Pro-Europa i el Ministeri d'Afers Exteriors d'Espanya. És funcionari del cos superior d'administració de la Generalitat de Catalunya i lletrat de l'Institut Català del Sòl des de 1983. És membre de la Federació Nacional d'Estudiants de Catalunya (FNEC), de l'Associació Catalana de Juristes Demòcrates, de l'Asociación Española de Técnicos Urbanistas i de l'Associació de Joves Escriptors en Llengua Catalana.
El 1987 fou secretari de la Joventut Nacionalista de Catalunya i militant de Convergència Democràtica de Catalunya des de 1978. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1984 per Convergència i Unió. Al Parlament de Catalunya ha estat Secretari de la Comissió de Justícia, Dret í Seguretat Ciutadana (1984-1988) i de la Comissió d'Estudi sobre les Bosses de Pobresa (1988). El 1987 dirigí la campanya del Departament d'Ensenyament A l'escola, participa.
El 1996 fou nomenat Director General de Ports i Transports, càrrec que ocupà durant vuit anys, amb Artur Mas, Pere Macias i Felip Puig com Consellers de PTOP fins a exhaurir la VI legislatura. El 2003 fou membre del consell d'administració de l'Autoritat del Transport Metropolità (ATM). Des de l'any 2005 ostenta la presidència de la Federació Espanyola de Transitaris, Expedidors Internacionals i Assimilats, Organització per a la Logística, el Transport i la Representació Duanera (FETEIA-OLTRA). Entre el 2011 i el 2018 va ser president de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC). Actualment és President i Conseller Delegat de Cimalsa.

## Referències

* ↑ Diputats de la II Legislatura
* ↑ «Memòria de l'ATM». Arxivat de l'original el 2010-06-19. [Consulta: 11 desembre 2009].
* ↑ «Feteia-Oltra reelige a Enric Ticó como presidente | TodoTransporte». [Consulta: 28 setembre 2021].
* ↑ Nomenament al web de la FCAF
* ↑ «Railgrup Cluster». [Consulta: 28 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Diputats al Parlament a La Vanguardia, 3 de maig de 1984
* Entrevista a Enric Ticó i Buxadós - President de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) a YouTube
# Epinephelus coioides

Epinephelus coioides és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 120 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Durban (Sud-àfrica), Palau, Fidji, les Illes Ryukyu, el Mar d'Arafura i Austràlia. També a la costa mediterrània d'Israel.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Hamilton, F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches.: i-vii + 1-405, Pls. 1-39.
* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Engel

* No s'ha de confondre amb Engels.
«Engel» té aquests significats:
* Engel (cançó), tema del grup alemany Rammstein
* Llei d'Engel, observació empírica realitzada per primera vegada per l'estadístic alemany Ernst Engel
* Corba d'Engel, representació de la relació entre la quantitat demanada d'un bé o servei i la renda del consumidor, determinades per l'estadístic Ernst Engel
* Biografies:
** David Hermann Engel (Neuruppin, Brandeburg, 1816 - Merseburg, 1877), organista i compositor alemany
** Émile Engel (Colombes, 1889 - Maurupt-le-Montois, 1914), ciclista francès
** Ernst Engel
** Ingrid Engel-Krämer (Dresden, 1943), saltadora alemanya
** Jules Engel (1909 - 2003), cineasta nord-americà d'origen hongarès
** Pierre-Émile Engel (París, 1847 – 1927), tenor i compositor francès
# Enrique Laguerre Vélez

Enrique Laguerre Vélez (Moca, 15 de juliol de 1905 - Carolina, 16 de juny de 2005) fou un professor, novel·lista, dramaturg, crític i columnista porto-riqueny. És autor de la novel·la La Llamarada (1935) en la qual descriu les tribulacions del treballador del canyar i que va rebre un premi de l'Institut de Cultura Porto-riquenya el 1937. Va escriure altres novel·les com El laberinto (1959) i Los amos benévolos (1976). També és autor de llibres de contes, obres de teatre i assajos, com, Polvo de Puerto Rico (1956, Premi de Puerto Rico). Va guanyar el Premi Nacional de Literatura de l'Institut de Cultura, el Premi d'Honor de l'Ateneu Porto-riqueny i quatre premis de l'Institut de Literatura. El 1999 va ser nominat per al Premi Nobel de Literatura. Va ser nomenat acadèmic de número de l'Acadèmia Porto-riquenya de la Llengua Espanyola, i per molts anys va ser professor de Literatura a la Universitat de Puerto Rico. Va utilitzar diversos pseudònims entre els quals figuren: Alberto Prat, Luis Urayoán, Motial i Tristán Ronda. Va ser columnista del diari El Mundo, on va escriure de 1959 a 1988 una columna setmanal anomenada "Hojas Libres". Pel diari El Vocero de Puerto Rico, va escriure una columna titulada "Comentario" des de 1999 fins a la seva mort. Va morir a Puerto Rico el 2005.

## Referències

* 1 2 «Laguerre, Enrique» (en castellà i anglès). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertorriqueña para las Humanidades. Arxivat de l'original el 2022-04-23. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ «Enrique Laguerre (Puerto Rico) (1906-2005)». Library of Congress. [Consulta: 21 juliol 2019].
# Enwonwu (cràter)

Enwonwu és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 38 km de diàmetre. Porta el nom del pintor i escultor nigerià Ben Enwonwu (1921-1994), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2008.
El cràter mostra un pic central i un conjunt de raigs lluminosos que emanen de la vora del cràter. Els raigs es creuen els cràters superficials i veïns dels voltants, el que indica que el cràter Enwonwu es va formar fa relativament poc temps en la història de Mercuri. La brillantor dels raigs també suggereix relativa joventut, ja que amb el temps els raigs enfosqueixen i desapareixen en la superfície de Mercuri.

## Referències

* ↑ «Enwonwu». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 4 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Epinephelus malabaricus

Epinephelus malabaricus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 234 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a Tonga, Japó i Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bloch, M. E. & J. G. Schneider. 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae: i-lx + 1-584, Pls. 1-110.
* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Epinephelus merra

Epinephelus merra és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 31 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Sud-àfrica fins a la Polinèsia Francesa.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eordis

Els eordis (en grec antic: Ἐορδοί, Eordaei) eren el poble que habitava la regió d'Eòrdia, a l'alta Macedònia.
Cap al segle vii aC els prínceps temènides els van expel·lir del país, que no obstant va conservar el seu nom, segons Tucídides. A la part més muntanyosa van restar algunes petites ciutats poblades pels eordis, que van subsistir fins a la conquesta romana.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eordaea». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 gener 2021].
# Epinephelus fuscoguttatus

Epinephelus fuscoguttatus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 120 cm de longitud total i els 11 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a Samoa, Japó i Austràlia.

## Referències

* ↑ Chan, W., D. Carlsson i N. Loharkan, 1974. Serranidae. A W. Fischer i P.J.P. Whitehead (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Eastern Indian Ocean (Fishing Area 57) and Western Central Pacific (Fishing Area 71). Volume 4. FAO, Roma, Itàlia.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Forsskål, P. 1775. Descriptiones animalium avium, amphibiorum, piscium, insectorum, vermium; quae in itinere orientali observavit... Post mortem auctoris edidit Carsten Niebuhr. Copenhaguen. Descriptiones animalium quae in itinere ad Maris Australis terras per annos 1772 1773 et 1774 suscepto, ...: 1-20 + i-xxxiv + 1-164, map.
* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Enric Gensana i Merola

Enric Gensana i Merola (Barri de Pardinyes, Lleida, 3 de juny del 1936 - 28 de setembre del 2005) fou un futbolista català que feu la major part de la seva carrera al FC Barcelona, en la posició de defensa central. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Biografia

Es va iniciar en el futbol com a jugador de la UE Lleida a 2a Divisió, on coincidí amb Gonzalvo III, Basora i Moreno, tot i que ràpidament fou observat i incorporat a les files del FC Barcelona l'any 1956, on va romandre fins a l'any 1964 i va marcar 27 gols en els 278 partits que va jugar.
Gensana va jugar tant de mig volant com de defensa central, posicions en les quals va assolir la titularitat indiscutible durant les 8 temporades que va estar a l'equip culer. La clau del seu joc estava en el seu gran físic i la seva entrega. El seu joc aeri era molt bo, utilitzat tant en defensa com en atac, on s'incorporava amb facilitat des de la línia defensiva. Només una important lesió de menisc el va fer retirar-se del futbol de gran nivell. Al costat de Joan Segarra va formar un tàndem defensiu mític.
Sens dubte, dues lesions marcaran la seva carrera. La primera el 1962, que li va impedir defensar la selecció espanyola al Mundial de Xile i una altra el 1963 que va precipitar la seva retirada. Els seus últims partits els va disputar cedit a l'Osasuna i més tard al Condal. Malgrat no anar al Mundial de Xile, va tenir una destacada actuació amb la selecció espanyola, amb la qual va disputar 10 partits i va marcar 2 gols (xifra res negligible tenint en compte la seva posició en el camp).
Gensana va formar part d'una de les èpoques més glorioses del FC Barcelona, aconseguint 2 Lligues, 3 Copes i 2 Copes de Fira, disputant a més la final nefasta i inoblidable del Wankdorfstadion de Berna el 31 de maig de 1961, on el FC Barcelona va estavellar quatre pilotes al pal i es va fer un gol en pròpia porteria, perdent la final de la Copa d'Europa davant el Benfica de Lisboa.
Després de la seva desvinculació com a jugador del Barça, Gensana va estar vinculat a l'Agrupació Barça Veterans del club blaugrana i participava en actes relacionats amb les penyes barcelonistes.

## Equips

* UE Lleida (1955-1956).
* FC Barcelona (1956-1964).
* Club Atlético Osasuna (1964-1965), cedit.
* Club Deportiu Comtal (1965-1966).

## Palmarès

* 2 Lligues: 1958-59, 1959-60.
* 3 Copes: 1956-57, 1958-59, 1962-63.
* 2 Copes de Fires: 1955-58 1958-60.
* 1 Mundialet de Clubs: 1957.

## Premis individuals

* Considerat el millor defensa de les Copes d'Europa de 1959-60 i de 1960-61
* Millor jugador del Mundialet del 1957.

## Enllaços externs

* Fitxa de la Selecció Espanyola Arxivat 2009-12-22 a Wayback Machine. (castellà)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Galeria de internacionales». Mundo Deportivo, 12-01-1989. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Mor als 70 anys Enric Gensana, que va jugar 9 temporades al Barça, del 1955-64», 28-09-2005. [Consulta: 11 setembre 2020].
* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Estadi José do Rego Maciel

L'Estadi José do Rego Maciel, també conegut com Estádio do Arruda, és un estadi esportiu de la ciutat de Recife, al Brasil. L'estadi porta el nom de José do Rego Maciel, que va ser alcalde de Recife entre 1952 i 1955.
Va ser inaugurat el 4 de juny de 1972. La seva capacitat és per a 60.044 espectadors. És propietat del club Santa Cruz Futebol Clube.

## Referències

* ↑ Enciclopédia do Futebol Brasileiro, Volume 2 - Lance, Rio de Janeiro: Aretê Editorial S/A, 2001.
* ↑ Football Temples of the World fussballtempel.net
* ↑ «CNEF - Cadastro Nacional de Estádios de Futebol» (en portuguès), January 18, 2016. Arxivat de l'original el de juny 29, 2017. [Consulta: June 6, 2016].
* ↑ «Arruda» (en portuguès). Templos do Futebol. [Consulta: 1r desembre 2008].
# Estadi João Serra

L'Estadi João Serra és un estadi polivalent situat al sud del nucli urbà de Santo Formigaão, a Cap Verd. És a prop el peu de les muntanyes del nord de l'illa i de la part més nova del centre urbà. Actualment es fa servir majoritàriament per partits de futbol i és l'estadi on els clubs Solpontense, Irmãos Unidos i el Paulense de Paúl juguen de locals. L'estadi té capacitat per 2.000 persones. Té unes mides de 100 x 65 m i és d'herba artificial. Geogràficament és el camp d'esports més al nord de Cap Verd i un dels més situats a l'oest de tot el continent africà.

## Referències

* ↑ «"Información del estadio" (Information about the Stadium)» (en portuguès). 'Sapo Desportivo CV'. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2015. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Stadiums in Cape Verde». World Stadiums. WorldStadiums.Com. Arxivat de l'original el 9 d’octubre 2014. [Consulta: 21 desembre 2011].
# Estepa

«Estepa» té aquests significats:
* Estepa (geografia), vasta planura on només s'hi fa vegetació herbàcia o subarbustiva
* Estepa (botànica), gènere d'arbusts de la família de les cistàcies
* Estepa (Sevilla), municipi de la província de Sevilla