OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parc Nacional de Folgefonna

El Parc Nacional de Folgefonna (en noruec: Folgefonna nasjonalpark) és un parc nacional de Noruega, situat al comtat de Hordaland i als municipis de Jondal, Kvinnherad, Etne, Odda i Ullensvang. El parc està situat a la península de Folgefonna i ocupa una superfície de 545,2 km². Va ser inaugurat per l'esposa del rei Harald V el 14 de maig de 2005.
El parc engloba Folgefonna, tres glaceres de diferent grandària i amb moltes branques. Amb 168 quilòmetres quadrats, Folgefonna és la tercera capa de gel més gran de la Noruega continental. Probablement arriba a un gruix màxim de 300 a 400 metres. El seu punt més alt és de 1.662 metres sobre el nivell del mar, i es creu que és un dels llocs més humits de Noruega, ja que rep una precipitació anual estimada de 5.500 mil·límetres.

## Flora i fauna

Les altes muntanyes del parc són massa estèrils per a moltes criatures, però no pas per als lagopus. Els nius de l'àguila daurada es troben en diverses valls que arriben a la glacera i s'alimenten dels lagopus de les zones glacials. Els titella són l'espècie més abundants per sobre de la línia d'arbres. A les zones boscoses per sota de la línia d'arbres, és abundant el cérvol comú, i de fet al municipi de Kvinnherad és on hi ha més cérvols que en qualsevol altre lloc del país. El gall de cua forcada i el gall fer també es poden trobar als boscos de pins. Aquest és també un dels últims llocs de l'Europa occidental amb presència de picot garser dorsblanc. Les allaus arrosseguen molts arbres morts al seu pas i aquest és exactament l'hàbitat preferit per aquests picots.
Les espècies resistents com el jonc de tres fulles i el salze nan prosperen malgrat els sòls pobres. Les ericàcies i ciperàcies poden créixer fins a prop de les glaceres. La genciana porpra i la roseta són les plantes amb flors més notables que creixen al parc.

## Referències

* ↑ «Folgefonna nasjonalpark – Store norske leksikon». Store norske leksikon.
* 1 2 3 Folgefonna - Fjord to ice cap.
# Propileu

El propileu (del grec Προπύλαιον, propýlaion, 'davant la porta') era, a l'antiga Grècia, un vestíbul davant l'entrada a un temple, palau, àgora o ciutat. En el cas d'un santuari o recinte sagrat consistia en un camí flanquejat per edificis, d'estructura molt més complexa i monumental, normalment dotat d'una façana amb columnes, i llavors s'hi referien amb el plural Προπύλαια (propýlaia), que a través del llatí propylaea ha donat també en català el plural propileus, forma molt més usada habitualment.
Per als grecs, doncs, els Propileus eren pròpiament les entrades monumentals com les existents a Eleusis, Corint, Epidaure o Atenes, i principalment es refereixen a l'entrada a l'Acròpoli d'Atenes.
La construcció dels Propileus atenencs va ocupar cinc anys (del 437 aC al 432 aC) i va costar 2.000 talents. Fou obra de l'arquitecte Mnèsicles i incloïa pintures de Polignot i probablement de Protògenes. A la dreta hi havia el temple de Nike Àptera i, tancant l'entrada, l'estàtua d'Hermes; els Propileus estaven adornats amb moltes altres estàtues. Un camí que anava entre l'àgora i els propileus que era l'única entrada a l'acròpoli. És considerat un dels més perfectes treballs artístics grecs.
De vegades també s'usa la paraula per referir-se a les entrades monumentals dels temples egipcis.

## Vegeu també

* Els Propileus de l'Acròpoli d'Atenes.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.191. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 7 desembre 2014].
* Acròpolis d'Atenes: Patrimoni de la Humanitat
1 Partenó - 2 Antic temple d'Atena - 3 Erectèon - 4 Estàtua d'Atena Pròmacos - 5 Propileu - 6 Temple de Nice Àptera - 7 Eleusínion - 8 Santuari d'Àrtemis Braurònia - 9 Calcoteca - 10 Pandrosèon - 11 Casa de les Arrèfores - 12 Altar d'Atena - 13 Santuari de Zeus Polieu - 14 Santuari de Pandíon - 15 Odèon d'Herodes Àtic - 16 Estoa d'Èumenes - 17 Santuari d'Asclepi - 18 Teatre de Dionís - 19 Odèon de Pèricles - 20 Tèmenos de Dionís :
# Lluís de Baviera

Lluís de Baviera és el nom dels següents personatges:
* Lluís I de Baviera o Lluís I de Wittelsbach (Kelheim, 1173 - Kelheim, 1231), duc de Baviera el 1183 i comte palatí del Rin el 1214
* Lluís II de Baviera o Lluís II de Wittelsbach dit "el Sever" (1229 -1294), duc de Baviera i comte palatí del Rin (1253 -1294)
* Lluís III de Baviera o Lluís III de Wittelsbach (1269 - 1296), duc de la Baixa Baviera (1290-1296) amb el seu germans Otó V de Baviera i Esteve I de Wittelsbach
* Lluís IV de Baviera o Lluís IV de Wittelsbach (Múnic, 1282- Fürstenfeldbruck, 1347), emperador del Sacre Imperi (1328 -1346), duc de l'Alta Baviera (1294-1347), comte palatí del Rin, i rei d'Itàlia (1327-1347)
* Lluís V de Baviera o Lluís V de Wittelsbach (1315 - 1361), marcgravi de Brandenburg i comte de Tirol, duc de Baviera (1347-1349) i d'Alta Baviera (1349-1361)
* Lluís VI de Baviera o Lluís VI de Wittelsbach dit «el Romà» (1328 - 1365), duc de Baviera (1347-1351) i marcgravi de Brandenburg (1351-1365) i príncep elector de Brandenburg (1356-1365)
* Lluís VII de Baviera o Lluís VII de Wittelsbach (~1368 - 1447, Burghausen), duc de Baviera-Ingolstadt (1413-1443)
* Lluís VIII de Baviera o Lluís VIII de Wittelsbach dit «el Geperut» (París, 1403- Ingolstadt, 1445), duc de Baviera-Ingolstadt (1443 - 1445)
* Lluís IX de Baviera o Lluís IX de Wittelsbach dit «el Ric» (Burghausen, 1417 - Landshut, 1479), duc de Baviera-Landshut (1450 -1479)
* Lluís X de Baviera (Grünwald, 1495 - Landshut, 1545), duc de Baviera (1516-1545), juntament amb el seu germà gran Guillem IV
* Lluís de Baviera o Lluís el Germànic (804, Frankfurt del Main, 876), rei dels francs orientals
* Lluís I de Baviera, (Estrasburg, 1786 - Niça, 1868) rei de Baviera (1825 -1848)
* Lluís II de Baviera, (1845 - 1886), rei de Baviera (1864 - 1886)
* Lluís III de Baviera (1845, Residenz de Múnic - Sárvár, Hongria, 1921), Rei de Baviera (1913 -1918)
# Llista de governadors de Quintana Roo

Aquesta és la llista de governadors de Quintana Roo. Quintana Roo fou creat com a territori mexicà el 1902 separat de Yucatán i fou admès com a estat de Mèxic el 8 d'octubre de 1974.

## Caps Polítics del Territori Federal de Quintana Roo

* (1902 - 1903): José María de la Vega
* (1903 - 1911): Ignacio A. Bravo
* (1911 - 1912): Manuel Sánchez Rivera
* (1912): Rafael Eguía Lis
* (1912 - 1913): Alfredo Cámara Vales
* (1913): Isidro Escobar Garrido
* (1913): Alfonso Carrera Carbó
* (1913): Víctor M. Morón
* (1913): Arturo Garcilazo Juárez
* (1913 - 1915): Anexión a Yucatán
* (1915 - 1916): Carlos Plank
* (1916 - 1917): Carlos A. Vidal

## Governadors del Territori Federal de Quintana Roo

* (1917 - 1918): Carlos A. Vidal
* (1918 - 1921): Octaviano Solís Aguirre
* (1921): Pascual Coral Heredia
* (1921 - 1923): Librado Abitia
* (1923): Camilo E. Félix
* (1923 - 1924): Anastasio Rojas
* (1924): Librado Abitia
* (1924 - 1925): Enrique Barocio Barrios
* (1925): Amado Aguirre Santiago
* (1925): Enrique Barocio Barrios
* (1925 - 1926): Candelario Garza
* (1926): Malrubio de la Chapa
* (1926 - 1927): Antonio Ancona Albertos
* (1927 - 1930): José Siurob
* (1930): Daniel García de la Ribera
* (1930 - 1931): Arturo Campillo Seyde
* (1931): J. Félix Bañuelos
* (1931 - 1935): Anexión a Yucatán y Campeche
* (1935 - 1940): Rafael E. Melgar
* (1940 - 1944): Gabriel R. Guevara
* (1944 - 1959): Margarito Ramírez
* (1959 - 1964): Aarón Merino Fernández
* (1965 - 1967): Ruffo Figueroa Figueroa
* (1967 - 1970): Javier Rojo Gómez
* (1971 - 1975): David Gustavo Gutiérrez
* (1975): Dionisio Vera Casanova

## Governadors Constitucionals de l'Estat Lliure i Sobirà de Quintana Roo

* (1975 - 1981): Jesús Martínez Ross
* (1981 - 1987): Pedro Joaquín Coldwell
* (1987 - 1993): Miguel Borge Martín
* (1993 - 1999): Mario Villanueva Madrid
* (1999 - 2005): Joaquín Hendricks Díaz
* (2005 - 2011): Félix González Canto
* (2011 - 2016): Roberto Borge Angulo

## Enllaços externs

* (anglès) Governadors d'estats de Mèxic a rulers.org
# Llista de Creus de Sant Jordi/1989

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Persona | Wikidata | Descripció | Ocupació | Imatge |
| Ernest Dethorey i Camps | Q16190714 | periodista català | periodista | |
# Lo Serrat (els Masos de Tamúrcia)

Lo Serrat és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra.
És el paratge que s'estén a la carena occidental de lo Tossal. Queda al nord del poble dels Masos de Tamúrcia, i d'ell arrenca cap al nord-oest el Serrat de la Collada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lo Serrui

Lo Serrui és un indret del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra.
Està situat sota i a migdia de lo Tossal, a l'est-nord-est dels Masos de Tamúrcia i a l'oest-sud-oest de la Torre de Tamúrcia, un xic més decantat cap a aquest darrer poble que no pas del primer. És al Serrat del Rei, al sud de la casa de Mirabella, a la dreta del barranc de Mirabella.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lliga catalana de bàsquet masculina 1983-1984

Fou la 4a edició de la Lliga catalana de bàsquet. Es va detectar un cert desinterès tant en els aficionats com en els clubs pel que fa la competició, ja que començava a fer difícil convinar amb els partits de preparació de pretemporada. Aquesta competició fou l'última que jugar el Círcol com a equip professional, suprimint la secció per motius econòmics un cop començada la lliga ACB, on el seu equip passaria a jugar a Santa Coloma de Gramenet com a CB Santa Coloma amb el patrocini de Licor 43, dedicant-se l'entitat sociocultural badalonina a la pràctica del bàsquet de formació i amateur com una secció més.

## Fase de grups
### Grup A

| Pos | Equip | J | G | P | P.F. | P.C. | +/- | Classificació |
| 1 | Barcelona | 4 | 4 | 0 | 396 | 324 | +72 | Classificat per la final |
| 2 | L'Hospitalet | 4 | 1 | 3 | 321 | 361 | -40 |
| 3 | Manresa | 4 | 1 | 3 | 341 | 373 | -32 |
| Local \ Visitant | BAR | HOS | MAN |
| FC Barcelona | | 98-77 | 110-94 |
| CB L'Hospitalet | 69-100 | | 98-75 |
| Manresa EB | 84-88 | 88-77 | |

### Grup B

| Pos | Equip | J | G | P | P.F. | P.C. | +/- | Classificació |
| 1 | Granollers | 4 | 3 | 1 | 351 | 352 | -1 | Classificat per la final |
| 2 | Joventut | 4 | 2 | 2 | 337 | 326 | +11 |
| 3 | Círcol | 4 | 1 | 3 | 353 | 463 | -10 |
| Local \ Visitant | GRA | JOV | CIR |
| CB Granollers | | 92-88 | 105-101 |
| Club Joventut de Badalona | 72-73 | | 92-76 |
| Círcol Catòlic de Badalona | 91-81 | 83-85 | |

## Final

| 15 setembre 1983 | FC Barcelona | '86'–85 | CB Granollers | Palau Municipal d'Esports, Barcelona Assistència: 2.000 espectadors Àrbitres: Sanchis, Galerón |
| Palau Municipal d'Esports, Barcelona Assistència: 2.000 espectadors Àrbitres: Sanchis, Galerón |||
| 15 setembre 1983 | Pts: San Epifanio 30 | | Pts: Jones 23 | Palau Municipal d'Esports, Barcelona Assistència: 2.000 espectadors Àrbitres: Sanchis, Galerón |
| Barcelona | Granollers |
| Cinc inicial: | Cinc inicial: | Cinc inicial: | P |
| B | 7 | Ignacio Solozábal | 8 |
| A | 15 | Juan Antonio San Epifanio | 30 |
| A | 6 | Cándido Sibilio | 18 |
| P | 10 | Marcelous Starks | 12 |
| P | 14 | Michael Davis | 13 |
| Suplents: | Suplents: | Suplents: | P |
| P | 4 | Luis Miguel Santillana | 0 |
| B | 5 | Arturo Fernández | 2 |
| A | 9 | Pedro Ansa | 0 |
| P | 11 | Juan Domingo de la Cruz | 3 |
| Entrenador: ||||
| Antoni Serra ||||
* Campió de la Lliga Catalana 1983
* FC Barcelona Quart títol
| Cinc inicial: | Cinc inicial: | Cinc inicial: | P |
| E | 5 | Jordi Puig | 0 |
| A | 11 | Miguel Ángel Lete | 10 |
| A | 12 | Richard Miller | 14 |
| P | 9 | Javier Mendiburu | 18 |
| P | 14 | Albert Jones | 23 |
| Suplents: | Suplents: | Suplents: | P |
| A | 4 | Josep Pujolràs | NVP |
| A | 7 | Francisco Dosaula | 0 |
| B | 10 | Joan Creus | 16 |
| A | 11 | Juan Ramon Fernández | 4 |
| A | 13 | Nicola Frzop | NVP |
| Entrenador: ||||
| Jesús Codina ||||
# Llista de jugadors d'escacs de l'Índia

Aquesta llista mostra els Grans Mestres, Grans Mestres Femenines i altres jugadors notables de l'índia.

## Grans Mestres

* Aravindh Chithambaram 2014
* Debashis Das 2013
* Vishnu Prasanna 2013
* Vidit Santosh Gujrathi 2013
* Saptarshi Roy Chowdhury 2013
* Akshayraj Kore 2013
* Sundar M Shyam 2013
* Sahaj Grover 2012
* Babu M.R. Lalith 2012
* Suri Vaibhav 2012
* M R Venkatesh 2012
* Dronavalli Harika 2011
* Panayappan Sethuraman 2011
* Baskaran Adhiban 2010
* Profund Sengupta 2010
* Sriram Jha 2010
* Kidambi Sundararajan 2009
* Rajaram R Laxman 2009
* Subramanian Arun Prasad 2008
* Abhijeet Gupta 2008
* Geetha Narayanan Gopal 2007
* Chakkravarthy Deepan 2006
* Das Neelotpal 2006
* Parimarjan Negi 2006
* Magesh Chandran Panchanathan 2006
* Tejas Bakre 2004
* Ramachandran Ramesh 2003
* Surya Shekhar Ganguly 2003
* Sandipan Chanda 2003
* Deo Shankar Jha 2003
* Humpy Koneru 2002
* Pendyala Harikrishna 2001
* Abhijit Kunte 2000
* Krishnan Sasikiran 2000
* Praveen Thipsay 1997
* Dibyendu Barua 1991
* Viswanathan Anand 1988

## Mestres Internacionls

* Padmini Rout 2015
* Nisha Mohota 2011

## Grans Mestres Femenines

* Kiran Manisha Mohanty 2010
* Nadig Kruttika 2009
* Soumya Swaminathan 2008
* Mary Ann Gomes 2008
* Tania Sachdev 2005
* Swati Ghate 2004
* Meenakshi Subbaraman 2004
* Aarthie Ramaswamy 2003

## Enllaços externs

* Llista de FIDE dels 100 millors escaquistes indis
# Llista de jugadors amb les millors mitjanes individuals d'anotació per temporada de l'NBA

Aquesta llista mostra les millors mitjanes individuals d'anotació de l'NBA. Hi accedeixen aquells jugadors amb almenys 70 partits jugats o 1400 punts anotats. Cal recordar que l'NBA va instaurar la línia de tres punts durant la temporada 1979-80.
| Posició | Temporada | Jugador | Equip | Partits | TC | T3 | TL | Pts | PPP |
| 1 | 1961-62 | Wilt Chamberlain | Philadelphia Warriors | 80 | 1.597 | 0 | 835 | 4.029 | 50,4 |
| 2 | 1962-63 | Wilt Chamberlain | San Francisco Warriors | 80 | 1.463 | 0 | 660 | 3.586 | 44,8 |
| 3 | 1960-61 | Wilt Chamberlain | Philadelphia Warriors | 79 | 1.251 | 0 | 531 | 3.033 | 38,4 |
| 4 | 1961-62 | Elgin Baylor | Los Angeles Lakers | 48 | 680 | 0 | 476 | 1.836 | 38,3 |
| 5 | 1959-60 | Wilt Chamberlain | Philadelphia Warriors | 72 | 1.065 | 0 | 577 | 2.707 | 37,6 |
| 6 | 1986-87 | Michael Jordan | Chicago Bulls | 82 | 1.098 | 12 | 833 | 3.041 | 37,1 |
| 7 | 1963-64 | Wilt Chamberlain | San Francisco Warriors | 80 | 1.204 | 0 | 540 | 2.948 | 36,9 |
| 8 | 1966-67 | Rick Barry | San Francisco Warriors | 78 | 1.011 | 0 | 753 | 2.775 | 35,6 |
| 9 | 2005-06 | Kobe Bryant | Los Angeles Lakers | 80 | 978 | 180 | 696 | 2.832 | 35,4 |
| 10 | 1987-88 | Michael Jordan | Chicago Bulls | 82 | 1.069 | 7 | 723 | 2.868 | 35,0 |
| 11 | 1971-72 | Kareem Abdul-Jabbar | Milwaukee Bucks | 81 | 1.159 | 0 | 504 | 2.822 | 34,8 |
| 12 | 1960-61 | Elgin Baylor | Los Angeles Lakers | 73 | 931 | 0 | 676 | 2.538 | 34,8 |
| 13 | 1964-65 | Wilt Chamberlain | SF Warriors/Phil 76ers | 73 | 1.063 | 0 | 408 | 2.534 | 34,7 |
| 14 | 1974-75 | Bob McAdoo | Buffalo Braves | 82 | 1.095 | 0 | 641 | 2.831 | 34,5 |
| 15 (empat) | 1962-63 | Elgin Baylor | Los Angeles Lakers | 80 | 1.029 | 0 | 661 | 2.719 | 34,0 |
| 15 (empat) | 1972-73 | Nate Archibald | Kansas City-Omaha Kings | 80 | 1.028 | 0 | 663 | 2.719 | 34,0 |
| 17 | 1989-90 | Michael Jordan | Chicago Bulls | 82 | 1.034 | 92 | 593 | 2.753 | 33,6 |
| 18 | 1965-66 | Wilt Chamberlain | Philadelphia 76ers | 79 | 1.074 | 0 | 501 | 2.649 | 33,5 |
| 19 | 1979-80 | George Gervin | San Antonio Spurs | 78 | 1.024 | 32 | 505 | 2.585 | 33,1 |
| 20 | 2005-06 | Allen Iverson | Philadelphia 76ers | 72 | 815 | 72 | 675 | 2.377 | 33,0 |
| 21 | 1984-85 | Bernard King | New York Knicks | 55 | 691 | 1 | 426 | 1.809 | 32,9 |
| 22 | 1992-93 | Michael Jordan | Chicago Bulls | 78 | 992 | 81 | 476 | 2.541 | 32,6 |
| 23 | 1988-89 | Michael Jordan | Chicago Bulls | 81 | 966 | 27 | 674 | 2.633 | 32,5 |
| 24 | 1981-82 | George Gervin | San Antonio Spurs | 79 | 993 | 10 | 555 | 2.551 | 32,3 |
| 25 | 2002-03 | Tracy McGrady | Orlando Magic | 75 | 829 | 173 | 576 | 2.407 | 32,1 |

## Referències

* «Rauzulu's Street: National Basketball Association (NBA) Individual Records - Scoring».
* Kalb, Elliott. Who's Better. Who's Best in Basketball. McGraw-Hill Professional, 2003, p. 18. ISBN 0-07-141788-5.
* «NBA.com: Points - 1961-62». [Consulta: 8 octubre 2008].

## Vegeu també

* National Basketball Association
* Partit de 100 punts de Wilt Chamberlain

## Enllaços externs

* Basketball-Reference.com (anglès)
# Llista de pel·lícules espanyoles del 2004

Llista de pel·lícules produïdes a Espanya l'any 2004.

## 2004

| Títol | Director | Repartiment | Gènere | Notes |
| 2004 |||||
| Binta y la Gran Idea | Javier Fesser | Zeynabou Diallo, Agnile Sambou, Aminata Sane | | Nominada als Oscars. Gravada al Senegal. |
| El Lobo | Miguel Courtois | Eduardo Noriega, José Coronado, Mélanie Doutey, Silvia Abascal | | Sobre ETA. |
| El séptimo día | Carlos Saura | Victoria Abril, Juan Diego, José Luis Gómez | Drama | Basa en fets reals. |
| Tiovivo c. 1950 | José Luis Garci | Alfredo Landa, Elsa Pataky | Drama | Situada a Madrid dels anys 1950. |
| El Principio de Arquímedes | Gerardo Herrero | Marta Belaustegui | | |
| Arsene Lupin | | | | |
| Héctor | Gracia Querejeta | Adriana Ozores, Unax Ugalde | Drama | |
| It's All Gone Pete Tong | Michael Dowse | Paul Kaye, Beatriz Batarda, Kate Magowan | Drama | Filmada a Eivissa |
| Roma | Adolfo Aristarain | Juan Diego Botto, Susú Pecoraro, José Sacristán | Drama | Coproducció amb Argentina. |
| La mala educación | Pedro Almodóvar | Gael García Bernal, Fele Martínez, Daniel Giménez Cacho | Drama | |
| León y Olvido | Xavier Bermúdez | | Drama | |
| Crimen Ferpecto | Álex de la Iglesia | Guillermo Toledo, Mónica Cervera | Comèdia | |
| Mar adentro | Alejandro Amenábar | Javier Bardem, Lola Dueñas, Belén Rueda | Drama | Guanyadora d'un Oscar a la millor pel·lícula, 1 Premi Goya |
| Yo puta | María Lidón | Daryl Hannah, Denise Richards | Drama | |
# Luci Octavi (militar)

Luci Octavi (en llatí Lucius Octavius) va ser un militar romà. Era llegat de Gneu Pompeu Magne en la guerra contra els pirates de la mar Mediterrània l'any 67 aC. Pompeu el va enviar a Creta on va rebre la submissió de diverses ciutats cretenques i es va enfrontar amb Quint Cecili Metel Crètic comandant de l'illa.

## Referències

* ↑ Cassi Dió, Història de Roma, xxxvi. 1, 2.
* ↑ Plutarc de Queronea, Vides paral·leles, "Pompei", 29.
# Léon Le Calvez

Léon Le Calvez (Moëlan-sur-Mer, 14 de març de 1910 - Créteil, 7 de juliol de 1995) va ser un ciclista bretó que fou professional entre 1931 i 1941. El 1931 i 1933 fou seleccionat per formar part de l'equip de França que havia de participar en el Tour de França, al costat d'Antonin Magne i André Leducq. En l'edició de 1931 va vestir el mallot groc durant una etapa. Aquell mateix any va interpretar en el seu propi paper a la pel·lícula Hardi les gars ! dirigida per Maurice Champreux.
Entre 1952 a 1956 fou el director de l'equip de l'Oest al Tour de França, seleccionant Jean Robic i Jean Malléjac.

## Palmarès

* 1930
** 1r a la París-Chauny
* 1932
** 1r del Critèrium Internacional
* 1935
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça

### Resultats al Tour de França

* 1931. Abandona (14a etapa). Porta el mallot groc durant 1 etapa
* 1933. 17è de la classificació general

## Referències

* ↑ «LE CALVEZ Léon». [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Léon Le Calvez (Fra)». [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ «Les Bretons et le maillot jaune du Tour de France. 1931. Léon Le Calvez» (en francès), 21-07-2019. [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ Hardi les gars ! (1931) Maurice Champreux sur cinema.encyclopedie
* ↑ Hardi les gars (1931) Full Cast & Crew
* ↑ Rivas, Jon «El bidón de plomo de Jean Robic» (en castellà). El País [Madrid], 27-07-2019. ISSN: 1134-6582.

## Enllaços externs

* Palmarès de Léon Le Calvez (italià)
# Luci Anni Bas

Luci Anni Bas (en llatí Lucius Annius Bassus) va ser un senador romà a inicis de l'Imperi. La seva activitat política es va desenvolupar sota Vespasià.
Va ser cònsol sufecte en el període de novembre a desembre de l'any 70 aC i tenia com a col·lega Gai Lecani Bas Cecina Pet. La primera menció històrica que es coneix d'Anni Bas és d'una inscripció trobada a Kourion a Xipre, d'on era governador. Aquesta inscripció, que es pot datar entre el 22 d'agost del 65 i el 22 d'agost del 66, acredita l'erecció d'una estàtua a l'emperador Neró durant el mandat de Bas. Després en parla Tàcit, que diu que Luci Anni Bas era comandant de la Legio XI Claudia, estacionada a Dalmàcia. Tàcit afirma que Bas va convèncer el complaent governador de Dalmàcia, Pompeu Silvà, perquè recolzés Vespasià com a emperador l'any 69.
Anni Bas podia haver viscut també durant la primera dècada del segle ii. Plini el Jove, en una carta on recomana Claudi Pol·lió al seu amic Tertul·le Cornut, menciona que Pol·lió havia escrit una biografia favorable de Luci Anni Bas, que acabava de morir: "un gest noble que mereix elogis, ja que no és gaire usual, perquè molts invoquen la memòria dels morts només per queixar-se d'ells".

## Referències

* ↑ Mitford, T.B.. The Inscriptions of Kourion. Philadelphia: American Philosophical Society, 1972, p. 153-157.
* ↑ Tàcit. Historiarum libri III. 50
* ↑ Plini el Jove. Lletres VII.31.5
# Luci Antisti

Luci Antisti (en llatí: Lucius Antistius) va ser un polític romà elegit tribú militar amb poder consular l'any 379 aC. Formava part de la gens Antístia i era d'origen plebeu.
Segons diu Titus Livi, aquell any hi van haver un nombre igual de tribuns patricis i de plebeus. Amb ell van ser elegits Publi Manli Capitolí, Gneu Manli Vulsó, Luci Juli Jul, Gai Sextili, Marc Albini, Publi Treboni i Gai Erenuci.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 3, 30
# Luci Sicini Dentat

Luci Sicini Dentat (en llatí: Lucius Sicinius Dentatus) va ser un militar romà del segle v aC. Formava part de la branca plebea de la gens Sicínia, De vegades també és anomenat Siccius. El cognomen Dentatus vol dir "nascut amb dents"
La seva vida té alguns aspectes llegendaris, i Aule Gel·li i altres l'anomenen l'Aquil·les romà. Es diu que va lluitar en 120 batalles, hauria matat a vuit enemics en combat singular, i hauria rebut 45 ferides a la part del davant del seu cos, que hauria conservat amb orgull, ja que li van fer merèixer innombrables recompenses i honors. Va acompanyar en la celebració del Triomf a nou generals, ja que es deia que havia contribuït decisivament a les seves victòries.
Va ser tribú de la plebs l'any 454 aC any en què va portar a judici davant el poble a Tit Romili, cònsol l'any anterior, i va aconseguir la seva condemna. El 450 aC després de la derrota dels romans enfront dels sabins va voler revoltar als plebeus i retirar-se al mont Sagrat en l'acció coneguda com a Secessio plebis. Considerava que l'exèrcit, formar majoritàriament per plebeus, no estava content amb el govern dels decemvirs i que per això no havia lluitat amb prou energia.
Els decemvirs van decidir la seva mort i van enviar un contingent militar. Quint Fabi Vibulà, que comandava l'exèrcit, va disposar d'un petit destacament que juntament amb uns assassins reconeguts, el van buscar i li van preparar un trampa. En un lloc solitari van caure sobre ell i el van matar, però no abans que ell hagués mort la majoria d'atacants. Els seus companys, als que s'havia dit que havia mort a mans dels enemics, van veure la traïció, quan van descobrir els soldats romans caiguts al voltant de Sicini, evidentment morts per la seva mà. Els decemvirs van fer el que van poder per calmar els ànims i van donar a Luci Sicini un enterrament amb tots els honors, però els soldats no van oblidar ni perdonar aquell fet. El decemvirat va caure l'any següent, el 449 aC.

## Referències

Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 816a (v. 3).