OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista d'alcaldes de Martorelles

Relació històrica d'alcaldes de Martorelles:
* Casimir Vallbona i Torrents (1899 - 1902)
* Josep Terrades i Comulada (1902 - 1906)
* Jaume Cuní i Vilardach (1906 - 1909)
* Vicenç Puig i Pont (1909 - 1916)
* Joan Matons i Estany (1916 - 1920)
* Miquel Albiñana i Catafal (1920 - 1922)
* Joaquim Pont i Puig (1922 - 1923)
* Domènec Milà i Puig (1923 - 1930)
| Alcalde | Inici mandat | Fi de mandat | Partit polític |
| Pere Xicola i Cariteu | 26 de febrer de 1930 | 5 de juny de 1931 | |
| Albert Gimeno i Sorolla | 5 de juny de 1931 | 8 d'octubre de 1931 | Acció Catalana |
| Jaume Cuní i Vilardach | 8 d'octubre de 1931 | 3 de març de 1934 | |
| Joan Milà i Oliveras | 3 de març de 1934 | 10 d'agost de 1936 | Lliga Catalana |
| Francesc Xicola i Camp | 10 d'agost de 1936 | 20 d'octubre de 1936 | |
| Joan Sentís i Serra | 20 d'octubre de 1936 | 13 de gener de 1937 | Confederació Nacional del Treball |
| Carles Ayza i Zaragoza | 13 de gener de 1937 | 27 de gener de 1939 | Confederació Nacional del Treball |
| Ignasi Solanich i Sistacs | 1939 | 1940 | Dictadura Franquista |
| Ramon Prat i Milà | 1940 | 1943 | Dictadura Franquista |
| Pere Xicola i Cariteu | 1943 | 1952 | Dictadura Franquista |
| Enric Milà i Defaus | 1952 | 1965 | Dictadura Franquista |
| Francesc Xicola i Delclòs | 1965 | 1970 | Dictadura Franquista |
| Lluís Matons i Mitjavila | 1970 | 19 d'abril de 1979 | Dictadura Franquista |
| Joan Sanjuan i Esquirol | 19 d'abril de 1979 | 26 de febrer de 1988 | Partit Socialista Unificat de Catalunya |
| Martí Marín i Gil | 26 de febrer de 1988 | 27 de maig de 1995 | Iniciativa per Catalunya |
| Jaume Mompel i Comadran | 17 de juny de 1995 | 24 de maig de 2003 | Convergència i Unió |
| Pere Truyols i Gassó | 14 de juny de 2003 | 14 de setembre de 2004 | Esquerra Republicana de Catalunya |
| Miquel Àngel Sòria i Cuartero | 15 de setembre de 2004 | 12 de juny de 2009 | Iniciativa per Catalunya Verds |
| Romuald Velasco i López | 19 de juny de 2009 | 22 de maig de 2015 | Units per Martorelles |
| Marc Candela i Callado | 13 de juny de 2015 | En el càrrec | Esquerra Republicana de Catalunya |

## Referències

* ↑ «Alcaldes de Martorelles». Alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental (des de 1901 fins a l'actualitat). Museu de Granollers, 2006-. [Consulta: 13 setembre 2016].
* ↑ «Ajuntament de Martorelles - Històric d'alcaldes». Municat. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2015-11-20. [Consulta: 13 setembre 2016].
# Llista d'alcaldes de Lliçà de Vall

Llista d'alcaldes de Lliçà de Vall:
* Josep Brunés i Cruells (1899 - 1906)
* Jaume Armadans i Surós (1906 - 1909)
* Vicenç Serra i Fontcuberta (1909 - 1914)
* Joan Puig i Argemí (1914 - 1916)
* Marcel·lí Vilardebó i Farnés (1916 - 1923)
* Jaume Armadans i Surós (1923 - 1924)
* Ramon Brunés i Grau (1924 - 1927)
* Josep Puig i Font (1927 - 1930)
* Josep Oriach i Pera (1930 - 1931)
* Jaume Nadal i Many (1931 - 1932)
* Josep Oriach i Pera (1932 - 1932)
* Marcel·lí Vilardebó i Farnés (1932 - 1933)
* Albert Sans i Fargas (1933 - 1934)
* Jaume Carreras i Villà (1934 - 1934)
* Josep Maria Pons i Nonell (1934 - 1935)
* Josep Vilardebó i Uñó (1935 - 1936)
* Jaume Carreras i Villà (1936 - 1936)
* Joan Ramon i Villà (1936 - 1939)
* Josep Vilardebó i Uñó (1939 - 1943)
* Julià Armadans i Serra (1943 - 1951)
* Joan Puig i Pujades (1951 - 1952)
* Gaietà Olivé i Nadal (1952 - 1958)
* Jaume Francàs i Brunés (1958 - 1962)
* Iu Pons i Masachs (1962 - 1966)
* Vicenç Serra i Pou (1966 - 1976)
* Pere Guillamet i Salomó (1976 - 1979)
* Joan Mas i Jordà (1979 - 1986)
* Andreu Carreras i Puigdelliure (1986 - 2015)
* Josep Serra i Busquets (2015 - 2017)
* Xavier Serrate i Cunill (2017 - 2019)
* Marta Bertran i Ramon (2019 - 2023)
* Ferran Ballestà Puertollano (2023 - )

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental, del Museu de Granollers, amb les biografies dels alcaldes
# Liaoceratop

El liaoceratop (Liaoceratops) és un gènere de dinosaure ornitisqui ceratop. Es creu que és un parent primitiu dels ceratops banyuts. Visqué al Cretaci inferior, fa uns 130 milions d'anys. Fou descobert a la Xina per un equip de científics americans i xinesos. Liaoceratop era més petit que els seus cosins més tardans, però ofereix una visió en l'evolució primerenca d'un dels grups de dinosaures més enigmàtics.
# Llista d'alcaldes de Cadis

Aquesta és la llista dels alcaldes de la ciutat de Cadis, (Andalusia):

## Segle XIX

Alcaldes de Cadis :
| Núm. | Nom | Inici | Fi |
| 1 | Eduardo Genovés Puig | 1863 | |
| 2 | Fermín Salvochea Álvarez | 22 de març de 1873 | 1873 |
| 3 | Miguel de Aguirre y Corveto | 3 de juliol de 1899 | 21 de desembre de 1901 |

## Segle XX

Alcaldes de Cadis :
| Núm | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 4 | Nicomedes Herrero y López | 31 de desembre de 1901 | 3 de gener de 1903 | |
| 5 | Enrique Díaz Rocafull | 3 de gener de 1903 | 24 de febrer de 1905 | |
| 6 | José Luis Gómez y de Aramburu | 24 de febrer de 1905 | 20 de febrer de 1907 | |
| 7 | Cayetano del Toro y Quartiellers | 20 de gener de 1907 | 17 de novembre de 1909 | |
| 8 | Francisco Díaz García | 9 de setembre de 1911 | 1912 | |
| 9 | Ramón Rivas y Valladares | 1912 | 31 de desembre de 1915 | |
| 10 | Sebastián Martínez de Pinillos y Tourne | 31 de desembre de 1915 | 4 de juliol de 1917 | |
| 11 | Manuel García Noguerol | 4 de juliol de 1917 9 d'abril de 1920 5 d'octubre de 1923 | 1 de desembre de 1917 21 d'abril de 1920 1925 | |
| 12 | Francisco Clotet y Miranda | 1 de desembre de 1917 20 de desembre de 1922 | 9 d'abril de 1920 5 d'octubre de 1923 | |
| 13 | Arturo Gallego y Martínez | 21 d'abril de 1920 | 20 de desembre de 1922 | |
| 14 | Agustín Blázquez y Paúl | 1925 | 1927 | |
| 15 | Ramón de Carranza y Fernández de la Reguera | 15 de juliol de 1927 28 de juliol de 1936 | 14 d'abril de 1931 13 de setembre de 1936 | |
| 16 | Emilio de Sola Ramons | 5 d'agost de 1931 | 1933 | |
| 17 | Manuel de la Pinta Leal | 1933 20 de febrer de 1936 | 1935 18 de juliol de 1936 | |
| 18 | Joaquín Fernández-Repeto | 1935 | 1936 | |
| 19 | Eduardo Aranda Asquerino | 19 de juliol de 1936 | 28 de juliol de 1936 | |
| 20 | Juan Luis Martínez del Cerro y Picardo | 13 de setembre de 1936 | 2 d'agost de 1937 | |
| 21 | Juan de Dios Molina y Arroquia | 2 d'agost de 1937 | 28 de juny de 1940 | |
| 22 | Pedro Barbadillo Delgado | 28 de juny de 1940 | 14 de novembre de 1941 | |
| 23 | Fernando de Arbazuza y Oliva | 14 de novembre de 1941 | 7 de febrer de 1942 | |
| 24 | Alfonso Moreno Gallardo | 11 de febrer de 1942 | 20 de març de 1947 | |
| 25 | Francisco Sánchez Cossío | 20 de març de 1947 | 6 de febrer de 1948 | |
| 26 | José León de Carranza Gómez-Pablos | 8 de febrer de 1948 | 23 de maig de 1969 | |
| 27 | Jerónimo Almagro y Montes de Oca | 25 de juny de 1969 | 15 de gener de 1976 | |
| 28 | Emilio Beltrami López-Linares | 1 de febrer de 1976 | 19 d'abril de 1979 | |
| 29 | Carlos Díaz Medina | 19 d'abril de 1979 | 18 de juny de 1995 | PSOE |
| 30 | Teófila Martínez | 18 de juny de 1995 | 13 de juny de 2015 | PP |
| 31 | José María González "Kichi" | 13 de juny de 2015 | | Por Cádiz Sí Se Puede |

## Línia del temps

Línia del temps de les diferents alcaldies en els diferents períodes de la història d'Espanya. Hi ha zones d'inestabilitat que es corresponen amb situacions difícils per a la ciutat, exceptuant casos concrets.

## Referències

* ↑ Encarregat de l'alcaldia com a comandant militar.
# Llista d'alcaldes de Caldes de Montbui

Llista d'alcaldes de Caldes de Montbui:
* Ramon Palaudàries i Samsó (1899 - 1904)
* Josep Pascual i Busquets (1904 - 1906)
* Francesc de Paula Torras i Sayol (1907 - 1909)
* Josep Torrents i Roquer (1909 - 1912)
* Joan Anglí i Peig (1912 - 1914)
* Ramon Aymerich i Girbau (1914 - 1918)
* Joan Clapés i Masachs (1918 - 1920)
* Josep Ventura i Martí (1920 - 1923)
* Joan Baptista Germà i Duran (1923 - 1924)
* Francesc de Paula Torras i Sayol (1924 - 1930)
* Joan Terradas i Català (1930 - 1931)
* Joan Casademunt i Clapés (1931 - 1934)
* Josep Fontcuberta i Rogés (1934 - 1934)
* Joan Casademunt i Clapés (1934 - 1935)
* Isidre Anglí i Palaudàries (1935 - 1936)
* Josep Fontcuberta i Rogés (1936 - 1936)
* Avel·lí Subirana i Duran (1936 - 1938)
* Josep Tura i Casas (1938 - 1939)
* Salvador Masats i Giol (1939 - 1939)
* Isidre Anglí i Palaudàries (1939 - 1940)
* Carlos Montalbán i García-Noblejas (1940 - 1943)
* Miquel Badosa i Gaspar (1943 - 1943)
* Miquel Pagès i Sampera (1943 - 1952)
* Joan Riba i Guixà (1952 - 1961)
* Ramon Sagalés i Torras (1961 - 1973)
* Genís Pujol i Solana (1973 - 1979)
* Miquel Puig i Lucas (1979 - 1989)
* Montserrat Domènech i Borrull (1989 - 1991)
* Josep Manuel Garcia i Pérez (1991 - 1992)
* Montserrat Domènech i Borrull (1992 - 1995)
* Josep Maria Bonora i Dasquens (1995 - 1999)
* Montserrat Domènech i Borrull (1999 - 2007)
* Jordi Solé i Ferrando (2007 -)
# Tarra White

Tarra White (Ostrava, 19 de novembre de 1987) és una actriu porno txeca.

## Biografia

Tarra va rodar la seva primera escena eròtica amb tan sols 18 anys davant de la Universitat Carolina de Praga al seu país natal. El mes de juliol de l'any 2006 decideix operar-se el pit. L'any 2007 fitxa per Private apareixent en nombroses produccions de la companyia. L'any 2008 es converteix en un dels pilars del programa RedNews emès per TV Nova, en el qual, llegeix notícies d'actualitat alhora que es despulla. Aquest mateix any s'uneix al ventall habitual de les produccions del director Marc Dorcel apareixent en pel·lícules com a; Ritual (2008), Tarra's Sex Tape (2009), Pornochic 18: Tarra (2008) o Fuck VIP Fury (2010).

## Premis

* 2006; Golden Star (Prague Erotica Xou) – Millor actriu
* 2007: Golden Star – Millor actriu de la República Txeca
* 2008: FICEB Nimfa Millor Actriu de repartiment per Wild Waves
* 2009: Hot D'Or – Millor actriu europea
* 2009: Hot D'Or – Millor actriu europea per – Billionaire

## Referències

* 1 2 3 «Talking with Tarra White». Private Media Group, 11-03-2008. Arxivat de l'original el 1 d'agost de 2008. [Consulta: 29 agost 2008].
* ↑ Duvarngreen. «X Stars aux Ninfa Awards 2008: Les Gagnants !» (en francès). XStarNews, 27-06-2008. Arxivat de l'original el 2012-07-03. [Consulta: 29 agost 2008].
* 1 2 «Porn film awards return». Straits Times, 21-10-2009. Arxivat de l'original el 2009-10-24. [Consulta: 21 octubre 2009].
# President de la República Àrab Sahrauí Democràtica

El president de la República Àrab Sahrauí Democràtica és el cap d'estat de la República Àrab Sahrauí Democràtica (RASD), un govern en l'exili assentat en els campaments de refugiats sahrauís de Tinduf, Algèria. Des de la declaració d'independència el 27 de febrer de 1976 fins a agost de 1982, el cap d'estat de la RASD va ser conegut com a President de Consell Revolucionari. El nom actual de l'President de la RASD va ser establert l'agost de 1982, després d'un canvi en la constitució feta pel cinquè congrés general de l'Front Polisario, on el lloc seria encarregat pel secretari general de l'Polisario. El primer president va ser El Uali Mustafa Sayed, des el 29 de febrer de 1976 fins a la seva mort el 9 de juny de 1976. El president que més ha durat en el càrrec ha estat Mohamed Abdelaziz, amb 39 anys i 275 dies.
Els poders de la presidència són amplis i han estat subjectes a modificacions en diverses esmenes constitucionals, l'última ocorreguda l'any 1995.

## Llista de presidents

| President | Inici | Fi | Partit |
| El Uali Mustafa Sayed | 29 febrer 1976 | 9 juny 1976 | POLISARIO |
| Mahfoud Ali Beiba Interí | 9 juny 1976 | 30 agost 1976 | POLISARIO |
| Mohamed Abdelaziz | 30 agost 1976 | 31 maig 2016 | POLISARIO |
| Khatri Addouh Interí | 31 maig 2016 | 12 juliol 2016 | POLISARIO |
| Brahim Gali | 12 juliol 2016 | En el càrrec | POLISARIO |

## Referències

* ↑ White, Gregory «[http://dx.doi.org/10.1353/arw.2011.0061 Zunes Stephen and Mundy Jacob. Western Sahara: War, Nationalism, and Conflict Irresolution. Syracuse, N.Y.: Syracuse University Press, 2010. With a forward by McGovern George. xxxvii + 424 pp. Maps. Illustrations. Notes. Bibliography. Index. $49.95. Cloth.]». African Studies Review, 54, 03, 01-12-2011, pàg. 194–195. DOI: 10.1353/arw.2011.0061. ISSN: 0002-0206 [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ «Dictionary of African Biography». Oxford University Press. Akyeampong, 01-01-2011. DOI: 10.1093/acref/9780195382075.001.0001 [Consulta: 7 gener 2019].

## Vegeu també

* Història del Sàhara Occidental
* Llista dels governadors del Sàhara espanyol
# Cornisa (espeleotema)

Una cornisa o relleix és un espeleotema pla que apareix associat als vorells dels gours o que voreja, ella mateixa, d'altres espeleotemes parcialment submergits dins les aigües dels gours. La seva gruixa pot ser molt variable i depèn del temps i la freqüència amb què es manté un nivell d'immersió més o manco estable emplenant el gour. El contorn en planta és gairebé sempre curvilini, i en alguns casos amb forma de mitja lluna, però pot mostrar moltes irregularitats. En alguns casos extrems el creixement continuat d'aquest tipus d'espeleotemes pot ocasionar el tancament quasi complet del gour amb una crosta cristallina i translúcida. Altres varietats de cornises es presenten al voltant d'una columna o d'una estalagmita donant lloc a palmatòries, o bé destaquen com a grans estructures circulars en forma de plats, les quals creixen a partir d'aquells punts que sobresurten per damunt del nivell màxim del gour, de manera que la part inferior del plat roman llarg temps mitjà submergit dins les aigües que l'emplenen temporalment. Habitualment, les superfícies superiors de les cornises són llises, mentre que les superfícies interiors es caracteritzen pel desenvolupament de diverses microformes de recobriment constituïdes per coral·loides o macrocristalls de calcita que li donen una aparença molt més rugosa i fins i tot aspra.

## Referències

* ↑ Merino, A.; Fornós, J.J.; Ginés, À «Espeleotemes i minerals de les coves de les Illes Balears». ENDINS. Mon. Soc. Hist. Nat. Balears [Mallorca], 35, 2011, pàg. 183-198.
Viccionari
# Oscil·lador Colpitts

L'oscil·lador Colpitts és un circuit electrònic basat en un oscil·lador LC dissenyat per Edwin H. Colpitts. Es tracta d'un oscil·lador d'alta freqüència que ha d'obtenir a la seva sortida un senyal de freqüència determinada sense que hi hagi una entrada.
L'oscil·lador Colpitts és un tipus d'oscil·lador el qual és molt utilitzat en generadors de freqüència d'alta qualitat i s'usa principalment per obtenir freqüència per sobre d'1 MHz. La seva estabilitat és superior a la de l'oscil·lador Hartley. Per poder aconseguir l'oscil·lació aquest circuit s'utilitza un divisor de tensió format per dos condensadors: C1 i C2. De la unió d'aquests condensadors surt una connexió a terra. D'aquesta manera la tensió en els terminals superior de C1 i inferior de C2 tindran tensions oposades. La realimentació positiva s'obté del terminal inferior de C2 i és portada a la base del transistor a través d'una resistència i un condensador. La bobina L2 (Bobina de xoc) s'utilitza per evitar que el senyal altern passi a la font Vcc. Aquest oscil·lador s'utilitza per bandes de VHF (Very High Frecuency), freqüències que van de 30 MHz a 300 MHz. A aquestes freqüències seria molt difícil utilitzar l'oscil·lador Hartley pel fet que les bobines a utilitzar serien molt petites. La freqüència d'oscil·lació d'aquest tipus d'oscil·lador està donada per:
    $F_{o}={\frac {1}{2\pi {\sqrt {LC}}}}$
on:
    $C={\frac {C_{1}C_{2}}{C_{1}+C_{2}}}$
    $L=L_{1}$
Notes:
- R1 pot ser un resistor variable (potenciòmetre) per ajustar la magnitud del senyal de la sortida que es realimenta a l'entrada.

## Anàlisi

A partir dels criteris de Barkhausen i del model equivalent del transistor es poden obtenir les següents expressions:
Freqüència d'oscil·lació:
$w_{o}={\frac {1}{\sqrt {L({\frac {C_{1}C_{2}}{C_{1}+C_{2}}})}}}$
Condició d'arrencada perquè el circuit comenci a oscil·lar espontàniament és la següent:
* Si el transistor utilitzat és un BJT:
    $H_{f}e>{\frac {C_{2}}{C_{1}}}$
* Si el transistor utilitzat és un FET:
    $Gm>0$

## Realització

A la pràctica, per evitar derives en freqüència per l'escalfament dels components, els oscil·ladors Colpitts són realitzats amb condensadors NP0, és a dir, els coeficients de temperatura són pràcticament zero. Cal evitar els condensadors ceràmics, perquè el seu coeficient de temperatura és summament elevat.
D'altra banda, la inductància no ha de ser molt petita. Valors pràctics de condensadors d'oscil·ladors Colpitts són de l'ordre dels 560 pF.

## Vegeu també

* Oscil·lador Hartley
* Oscil·lador Clapp
* Oscil·lador Armstrong
* Oscil·lador de pont de Wien
* Oscil·lador Vackar

## Enllaços externs

* Integrated publishing Arxivat 2011-06-04 a Wayback Machine. (en anglès)
* Breu introducció als circuits d'oscil·lació bàsics Arxivat 2009-04-15 a Wayback Machine.
# Víktor Vinogràdov

Víktor Vladímirovitx Vinogràdov (en rus Ви́ктор Влади́мирович Виногра́дов; 1895, Zaraisk, Imperi Rus - 1969, Moscou, URSS) fou un lingüista i filòleg soviètic que va presidir la lingüística soviètica posterior a la Segona Guerra Mundial.
Alguns dels professors de Vinogràdov a l'Institut d'Història i Filologia de Petrograd van ser Lev Sxerba i Aleksei Xakhmàtov, però foren les idees de Charles Bally les que l'influïren més profundament durant els seus anys de formació. Va deixar la seva marca com a estudiós de literatura russa amb una sèrie de treballs que examinaven l'estil i la llengua emprada pels escriptors russos clàssics, com Aleksandr Puixkin (1935, 1941), Nikolai Gógol (1936), Mikhaïl Lérmontov (1941), i Anna Akhmàtova. El 1926 va contreure matrimoni amb Nadezhda Malixeva (Надежда Матвеевна Виноградова-Малышева, 1897-1990), una professora de cant.
En el terreny lingüístic, Vinogràdov va començar com un crític dels formalistes russos, amb molts dels quals compartia una relació cordial. Després de traslladar-se de Leningrad a Moscou l'any 1929, es trobava implicat en la "Conspiració dels eslavistes" i es va exiliar a Vyatka l'any 1934. Dos anys després va poder establir-se més a prop de la capital, a Mozhaysk, exiliant-se a Sibèria després de la invasió de Rússia de Hitler l'any 1941. El seu pare, un sacerdot ortodox, va ser expulsat el 1930.
Després de l'alarma que despertà en Stalin la pèssima gestió de la lingüística soviètica duta a terme per Nicholas Marr i els seus seguidors, Vinogràdov va ser designat director de l'Institut de Lingüística (1950). Se li van atorgar honors amb profusió: va ser elegit per formar part de l'Acadèmia Soviètica de Ciències, i se li van atorgar el Premi Stalin (1951), un orde de Lenin i dos ordes de la Bandera Roja del Treball. Aquest sobtat cop de sort i de reconeixement li va fer voler gratificar les autoritats, com va fer amb la seva participació en el destacable Procés de Sinyavsky-Daniel. L'ascens al poder de Vinogràdov va consolidar els seus seguidors (Sergei Ozhegov, Natalia Shvedova) dins l'escola acadèmica dominant de la lingüística soviètica. L'Institut de la Llengua Russa, que va administrar des del 1958, encara porta el seu nom.

## Referències

* ↑ V.V. Vinogràdov, Cartes a la seva dona, Novy Mir, 1995, No. 1.
# Corts de Barcelona (1431-1434)

Les Corts Catalanes varen ser convocades pel rei Alfons el Magnànim a Barcelona entre 1431 i 1434, si bé varen ser presidides per la reina Maria de Castella com a lloctinent al marxar el rei a Nàpols a partir del 29 de maig de 1432. Era President de la Generalitat en Marc de Vilalba.
El sistema de gestió interna implantat a la Generalitat des de les Corts de Barcelona (1413), les primeres del rei Ferran d'Antequera, permetia evitar la intromissió reial en les votacions dels diputats. Però no evitava que els abusos vinguessin dels mateixos oficials de la institució. La solució a aquest problema mitjançant una reforma a fons, fou el fet políticament més destacat d'aquestes corts. La iniciativa va estar plantejada el 10 de setembre de 1431 pels diputats que havien estat nomenats feia només dos mesos: Marc de Vilalba, Bernat Galceran II de Pinós-Fenollet i Francesc Desplà.
Varen exposar la situació i demanaren les següents accions:
* La possibilitat de vendre algunes penyores procedents de deutes amb la Diputació.
* La custòdia dels esclaus que si li encomanaven.
* Una reforma del sistema de gestió de les generalitats.
Per atendre aquestes peticions les Corts nomenen una comissió de tres persones per braç amb plens poders per examinar, analitzar la situació de la Generalitat i proposar solucions. Entre els membres de la comissió constituïda el 10 de novembre de 1431 hi figuraven Pere de Palou i Joan Fiveller.
Les conclusions centren el problema en el cobrament defectuós de les generalitats i la comissió emet, a final de febrer de 1432, unes Ordinacions de la comissió del nou per a la reforma de General, que no són acceptades pels diputats i porten a un nou redactat publicat en 1433.
El contingut d'aquestes ordinacions, recollia alguns aspectes de funcionament que avui encara formen part de l'ordenament jurídic de les administracions públiques:
* Obligatorietat de donar publicitat de les subhastes i arrendaments de les generalitats perquè poguessin participar els de fora de Barcelona.
* Els interventors, tractador i mitjancers en l'arrendament havien de ser empleats públics del General.
* Els arrendadors de drets havien de presentar avals i no havien de tenir deutes anteriors pendents.
* L'escrivà major havia de prendre nota del procés d'arrendament en el Llibre Blau, un registre especial per al cas.
També recull temes d'ordre normatiu intern:
* Revisió salarial dels diputats: 16 sous i 6 diners de Barcelona per dia de treball.
* Horari laboral, amb l'obligatorietat de presentar-se diàriament a la Casa de la Diputació, llevat dels festius i per malaltia.
* Incompatibilitat en ocupar càrrecs a persones amb deutes.
* Limitació per a repetir com a diputat i oïdor fins passats quatre i tres triennis, respectivament.
El juliol de 1434 s'escolliren nous diputats i oïdors, recaient en Pere de Palou el càrrec de President de la Generalitat.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0
# Corts de Barcelona (1379-1380)

Les Corts Catalanes varen ser convocades pel rei Pere el Cerimoniós a Barcelona, en 1379-1380, sent President de la Generalitat en Ramon Gener.
Les corts convocades per a obtenir fons per lluitar en la revolta de Sardenya i per intervenir a Sicília on el rei tenia interessos successoris. En els Capítols de Corts aprovats el 3 de desembre de 1379, el braç reial i eclesiàstic prometeren un donatiu de 150.000 lliures condicionat a la participació del braç militar. S'aprovà una bestreta inicial de 50.000 lliures per les accions de defensa més urgents. La resta estava també condicionat al fet que l'expedició es dugués a terme abans d'un any, cosa que no succeí.
El 17 de gener de 1380 la cort nomenà els nous diputats de la Generalitat de Catalunya amb Felip d'Anglesola al front. De resultes dels consell donats per la comissió re-organitzadora de la Generalitat que s'havia nomenat a les corts anteriors, es decidí estalviar diners i no nomenar oïdors de comptes, assignant les funcions d'administrador al diputat reial. També s'acordà assignar una retribució de 150 florins anuals a cada diputat.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0
# Croat

«Croat» té aquests significats:
* Etnografia:
** croats, poble dels Balcans
** Croat, habitant de Croàcia
** Croat (guerrer), cristià que va prendre part en les croades
* Lingüística: Croat (llengua), una de les tres estandarditzacions principals del diasistema del serbocroat juntament amb el serbi i el bosni
* Numismàtica: Croat (moneda), moneda catalana de plata
* Croat (criptomoneda), criptomoneda catalana
Viccionari