OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fleeceware

El Fleeceware és un tipus de malware d'aplicació mòbil que conté una subscripció oculta, amb costos excessius inclosos. Aquest tipus d'aplicacions també s'aprofiten d'aquells usuaris que no saben com cancel·lar una subscripció, i així continuar cobrant-los molt temps després d'haver eliminat l'aplicació.
Són aplicacions malicioses que, malgrat no ser tècnicament un malware, ja que no roben ni difonen les teves dades; sí que es tracten d'apps d'estafa, que utilitzen practiques poc ètiques i legals.
L'any 2020, més de 600 milions d'usuaris havien instal·lat aplicacions fleeceware Android a través de la Play Store.
El terme es va utilitzar per primera vegada en el 2019 per investigadors britànics. Va ser l'empresa de ciberseguretat Sophos, la que va descobrir l'existència d'aquesta mena d'aplicacions en la Play Store.

## Metode més comú de Fleeceware

En moltes ocasions, aquest tipus d'aplicacions emprenen la tàctica d'oferir un període de prova, que permet als usuaris utilitzar certes característiques exclusives de l'aplicació durant un espai de temps limitat, sempre que donin les seves dades bancàries o alguna targeta. Els preus d'aquesta subscripció, després del període de prova, solen estar amagats de manera maliciosa.
En cas que l'usuari esborri l'aplicació a l'estar poc satisfet, sense abans cancel·lar-la, pensant que així aquesta es cancel·larà automàticament, se li cobraran grans quantitats de diners després de finalitzar el període de prova. Els desenvolupadors d'aquesta mena d'aplicacions s'aprofiten d'aquest desconeixement.
Encara que Google i Apple tenen normes estrictes en referència a les compres dins d'apps, no hi ha res que impedeixi als desenvolupadors d'apps fleeceware d'enganyar i aprofitar-se del desconeixement dels seus usuaris.

## Referències

* 1 2 3 Chandraiah. «'Fleeceware' apps overcharge users for basic app functionality». Sophos, September 25, 2019. [Consulta: April 20, 2021].
* 1 2 Fernández, Samuel. «Qué son las apps de fleeceware: suscripciones ocultas tras periodos de prueba gratuitos para hacerse con tu dinero» (en castellà). Xataka Android, 12-11-2020. [Consulta: 4 juny 2023].
* 1 2 3 4 «¿Qué es el fleeceware en apps y cómo protegerse?» (en castellà), 09-06-2020. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ Chandraiah, Jagadeesh. «‘Fleeceware’ apps overcharge users for basic app functionality» (en anglès americà), 25-09-2019. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ «More than 600 million users installed Android 'fleeceware' apps from the Play Store» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2023].
# Fleetita

La fleetita és un mineral de la classe dels sulfurs. Va ser anomenat en honor de Michael Fleet (4 de gener de 1938, Manchester, Anglaterra - 6 de desembre de 2017, Londres, Ontario, Canadà), geoquímic, cristal·lògraf i professor de mineralogia al Departament de Ciències de la Terra de la Universitat de Western Ontario, al Canadà.

## Característiques

La fleetita és un antimonur de fórmula química Cu₂RhIrSb₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2021. Cristal·litza en el sistema isomètric. Sembla ser el primer mineral amb rodi i iridi posicionats en llocs estructurals separats.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu geològic de Sibèria Central, a Novosibirsk (Rússia), amb el número de catàleg: 1/41/11002.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al riu Miass, a l'óblast de Txeliàbinsk (Rússia), com un únic gra de 50 μm de diàmetre en un placer amb altres minerals del grup del platí. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fleetite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 gener 2022].
# Etanotiol

Etanotiol, Ethanethiol, o etil mercaptà, és un líquid clar amb una olor distintiva. És un compost d'organo sofre amb la fórmula CH₃CH₂SH. Consta d'un grup etil, CH₃CH₂, unit a un grup tiol. La seva estructura és paral·lela a la de l'etanol, però amb sofre en lloc de l'oxigen. La seva olor és infame. L'etanotiol és més volàtil que l'etanol i és tòxic. Es presenta de manera natural com un component menor del petroli i pot ser afegit per a donar olor a l'inodor gas liquat de petroli (Gas Butà). En aquestes concentracions l'etanotiol no és tòxic.

## Preparació

L'etanotiol es prepara per la reacció d'etilè amb sulfur d'hidrogen mitjançant un catalitzador. Els productors utilitzen diferents catalitzadors en aquest procés. També s'ha preparat comercialment per la reacció d'etanol amb el gas sulfur d'hidrogen amb un catalitzador àcid sòlid, tal com l'alúmina.
L'etanotiol el va descobrir Zeise el 1834.

## Referències

* ↑ Norell, John; Louthan, Rector P. «Thiols». A: Kirk-Othmer Concise Encylclopedia of Chemical Technology. 3rd. Nova York: John Wiley & Sons, Inc., 1988, p. 946–963. ISBN 978-0471801047.
* ↑ Zeise, William Christopher «Sur le Mercaptan; avec des Observations sur d'autres produits resultant de l'Action des Sulfovinates ainsi que de l'Huile de vin, sur des sulfures metalliques». Annales de Chimie et de Physique, 56, 1834, pàg. 87–97.

## Enllaços externs

* NLM Hazardous Substances Databank – Ethyl mercaptan
* CDC - NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards
# Extasy Records

Extasy Records és una discogràfica independent fundada a l'abril de 1986 per en Yoshiki Hayashi, fundador del grup de rock X Japan (llavors encara anomenats "X"). El primer llançament fou el single "Orgasm" de X Japan, seguit del primer àlbum del grup. Més tard, el grup va signar amb més artistes. Actualment la discográfica es troba en estat inactiu però el retorn de X Japan podria fer reviure la discogràfica.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2005-06-06 a Wayback Machine.
# Exsuperatori

Exsuperatori (Exsuperatorius) fou un del dotze títols assolits per l'emperador Còmmode, que va donar al mes de desembre el seu propi nom (Dio Cass.; Zonar. 12.5; Lamprid. Commod. 11; Aurel. Vict. de Caes. xvii.; Eutrop. 8.7; Suidas, s. v. Κόμοδος.).

## Referències

* ↑ «Definition of exsuperatorius, exuperatorius».
# Font dels Encantats

La font dels Encantats està ubicada al nord de la masia de Can Llimona al mig del Torrent d'Oromir a Olesa de Montserrat. La font actual brolla d'una construcció que prové canalitzada vint metres d'una mina que s'endinsa pel subsòl del torrent del mateix nom. Antigament l'aigua naixia la mateixa boca de la mina, però degut als aiguats del setembre de l'any 1971 es va erosionar el terreny i va acabar destruint la font antiga. També de la mateixa mina es canalitza aigua fins a la bassa de la masia de Can Llimona

## Referències

* ↑ Soler Gironès, Joan. Guia excursionista d'Olesa de Montserrat. Olesa de Montserrat: Comunitat Minera Olesana, 2012, p. 200.
# Font dels Capellans (Espui)

La Font dels Capellans és una font del terme municipal de la Torre de Cabdella, del Pallars Jussà, en el seu terme primigeni, dins del territori del poble d'Espui.
Està situada a 1.807 m d'altitud, al centre de la vall del riu de Filià, una mica a llevant d'on estaven construint fins poc abans del 2008 una estació d'esquí. Queda també a llevant de la Cabana de Filià, a la dreta del riu i al capdavall del vessant nord del Serrat d'Escobets. És als Prats de Damont, al costat sud mateix de la pista que, en aquell lloc, fa un revolt i passa el riu pel Pont de Filià.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Fra Dalmau de Rocabertí

Fra Dalmau de Rocabertí va ser el darrer cap militar de l'Orde del Temple. Era Fill del vescomte de Peralada-Rocabertí, Dalmau VI de Rocabertí, i de Guilleuma de Cervelló, i germà de l'Arquebisbe de Tarragona, Guillem de Rocabertí i del bisbe de Girona, Pere de Rocabertí i Desfar, va ser el darrer cap militar important a Terra Santa.

## Fra Dalmau, sots-mariscal del Temple

Després de la mort del mariscal Barthelemy de Quincy i junt amb Hug d'Empúries va manar la guarnició d'Arwad que en el període 1299-1302 va ser reforçada per esdevenir la base de partida de les expedicions conjuntes amb el rei Hethum II d'Armènia i amb el Khan Ghazan dels tàrtars.
El soldà egipci Muhammad al-Nasir va enviar un exèrcit i una flota, manats per l'emir Zarrak, que va expugnar el setembre de 1302 les fortaleses de l'illa, a cinc quilòmetres escassos de la costa de Tartous (Síria).

## Presó i intents d'alliberament

Fra Dalmau va ser capturat i el rei Jaume II el Just va trametre una sèrie d'ambaixades per rescatar-lo, segurament a causa del paper que el cap templer podria haver jugat en l'orde del Temple, concretament en la successió de l'ancià Gran Mestre fra Jacques de Molay, i que hauria facilitat el projecte Rex bellator de Ramon Llull, una de les prioritats de la política de Jaume II.
Les primeres d'aquestes temptatives de rescat, fetes abans de la dissolució del Temple, i, per tant, quan era possible el projecte Rex Bellator, les va portar a terme l'ambaixador i familiar del rei Eymeric d'Usall en juny de 1303-desembre de 1304 i en 1305-1306. En ambdues ocasions va fracassar per la desconfiança de Muhammad an-Nasir, car Jaume II es va mostrar traïdor als pactes de 1292 amb el soldà Khalil. L'interlocutor d'Eymeric va ser l'ustadar Fakhr al-Dihn Utman al-Nasirí, que va venir a Catalunya el 1304 i va embarcar en 1306 amb Eymeric d'Usall, essent abandonat a la platja per l'ambaixador. Després de diverses noves ambaixades fra Dalmau va ser alliberat finalment i portat a Barcelona el 17 de març de 1315 per Bernat Gaucelm.

## Darrers anys

Va rebre l'assignació més alta de tots els templers catalans fins a la seva mort, que es va produir el 1326, segurament, al monestir de Santa Maria de Vilabertran. Abona aquesta hipòtesi l'afirmació del P. Dromendari. Tenint en compte que la creu processional de Vilabertran és d'aquest moment, que conté camafeus egipcis i que els patrons de la canònica eren els senyors de Peralada-Rocabertí, sembla molt probable que hi hagi una relació entre l'ambaixada d'Eymeric d'Usall, la mort de fra Dalmau a Santa Maria i aquesta peça cabdal de l'art català medieval.

## Referències

* ↑ Barber, Malcolm. The New Knighthood: A History of the Order of the Temple (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 1994, p. 294. ISBN 0-521-42041-5.
* ↑ HOUSLEY, Norman. The Avignon papacy and the Crusades, 1305-1378 (en anglès).
* ↑ REYES VIDAL, Josep Maria. «Eymeric de Usall, el último Templario» (en castellà). Arxivat de l'original el 2010-07-08.
* ↑ Torres Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario critico de los escritores (en castellà).
* ↑ «Creu de Vilabertran». Museu d'Història de Catalunya.
# Ferrotel·lurita

La ferrotel·lurita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom per la seva aparent composició química.

## Característiques

La ferrotel·lurita és un sulfat de fórmula química Fe(TeO₄) (?). Va ser un mineral aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional però l'any 2019 va ser desacreditat perquè la pobre definició que s'havia fet d'ell es va demostrar ser similar a la keystoneïta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ferrotel·lurita pertany a «07.A - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: mikasaïta, mil·losevichita, calcocianita i zincosita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Keystone, al districte de Magnolia, al comtat de Boulder (Colorado, Estats Units), l'únic indret on ha estat trobada.

## Referències

* ↑ «Ferrotellurite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juliol 2016].
* ↑ Ritsuro MIYAWAKI, Frédéric HATERT, Marco PASERO, Stuart J. MILLS «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) NEWSLETTER 53». Mineralogical Magazine, 84, 2020, pàg. 159–163 [Consulta: 28 maig 2020].
# Ferroskutterudita

La ferroskutterudita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al subgrup de la skutterudita; de fet el seu nom es deu al fet que és l'anàleg mineral amb ferro de la skutterudita. Va ser descoberta a la mina Komsomol'skii, a Norilsk. (Krai de Krasnoiarsk, Rússia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Característiques

La ferroskutterudita és un sulfur de fórmula química FeAs₃. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pertany a «02.E - Sulfurs metàl·lics, amb proporció M:S = 1:>2 » juntament amb els següents minerals: kieftita, niquelskutterudita, skutterudita i patronita.

## Referències

* 1 2 «Ferroskutterudite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Foli de Descartes

En geometria, el foli de Descartes és una corba algebraica definida per l'equació
    $x^{3}+y^{3}-3axy=0\,$.
Forma un bucle en el primer quadrant amb un punt doble a l'origen i asímptota
    $x+y+a=0\,$.
És simètrica respecte a $y=x$.
El nom ve de la paraula Llatina folium que vol dir Fulla".
La corba es va representar, junt amb un retrat de Descartes, en un segell albanès el 1966.

## Història

La corba la va presentar per primera vegada Descartes el 1638. EL motiu va ser en un incident en el desenvolupament del càlcul. Descartes va desafiar a Fermat a trobar la recta tangent a la corba en un punt arbitrari donat que Fermat havia descobert recentment un mètode per trobar rectes tangents. Fermat va resoldre el problema fàcilment, cosa que Descartes no va ser capaç de fer. A partir de la invenció de càlcul infinitesimal, el pendent de la recta tangent es pot trobar fàcilment fent servir diferenciació implícita.

## Gràfica de la corba

Com que l'equació és el grau 3 tant en x com en y, i no es pot treure factor comú, és difícil aïllar una de les variables. Tanmateix, l'equació en coordenades polars és:
    $r={\frac {3a\sin \theta \cos \theta }{\sin ^{3}\theta +\cos ^{3}\theta }}.$
que es pot dibuixar fàcilment. Una altra tècnica és escriure y = px i resoldre per a x i y en termes de p. Això produeix les equacions paramètriques:
$x={{3ap} \over {1+p^{3}}},\,y={{3ap^{2}} \over {1+p^{3}}}$.
Es pot veure que el paràmetre es relaciona amb la posició en la corba de la manera següent:
* p < -1 correspon a l'"ala" de baix a la dreta.
* -1 < p' < 0 correspon a l'"ala" de dalt a l'esquerra.
* p > 0 correspon al bucle de la corba.

## Relació amb la trisectriu de MacLaurin

El foli de Descartes estè relacionat amb la Trisectriu de Maclaurin per la transformació afí. Per veure-ho, es parteix de l'equació
    $x^{3}+y^{3}=3axy\,$,
i es fa un canvi de variables per trobar l'equació en un sistema de coordenades girat 45 graus. Això equival a posar $x={{X+Y} \over {\sqrt {2}}},y={{X-Y} \over {\sqrt {2}}}$. Al pla de $X,Y$ l'equació és
    $2X(X^{2}+3Y^{2})=3{\sqrt {2}}a(X^{2}-Y^{2})$.
Si s'estira la corba en la direcció $Y$ per un factor de ${\sqrt {3}}$ això esdevé
    $2X(X^{2}+Y^{2})=a{\sqrt {2}}(3X^{2}-Y^{2})$
que és l'equació de la trisectriu de Maclaurin.

## Notes

* ↑ Simmons, pàg. 101

## Referències

* J. Dennis Lawrence: A catalog of special plane curves, 1972, Dover Publications. ISBN 0-486-60288-5, pàg. 106–108
* George F. Simmons: Calculus Gems: Brief Lives and Memorable Mathematics, New York 1992, McGraw-Hill, xiv,355. ISBN 0-07-057566-5; new edition 2007, The Mathematical Association of America (MAA)

## Enllaços externs

* Richard L. Amoroso: Fe, Fi, Fo, Folium: A Discourse on Descartes' Mathematical Curiosity Arxivat 2012-02-29 a Wayback Machine.
* "Folium of Descartes" a MacTutor Index de corbes famoses
* Weisstein, Eric W., «Folium of Descartes» a MathWorld (en anglès).
# Francis Hodgson

Francis Hodgson (16 de novembre de 1781 - 29 de desembre de 1852; també conegut com a Frank Hodgson en correspondència) fou un educador, clergue, escriptor de versos i amic de Byron.

## Biografia

Hodgson va néixer el 16 de novembre de 1781, fill del reverend James Hodgson, director de l'escola Whitgift, el pare del qual, James Hodgson, s'havia mudat de Hawkshead, Cumbria, per ser rector de Humber, Herefordshire. Francis i una de les seves germanastres eren els únics dos dels set fills del seu pare que vivien més enllà dels 15 anys.
Es va formar primer a la Whitgift School, abans de procedir a l'Eton College com a King's Scholar, i després com a acadèmic al King's College de Cambridge.
Va morir el 29 de desembre de 1852 a la Provost's Lodge, a Eton, i va ser enterrat a College Chapel. El seu retrat penja al College Hall.
Entre altres obres, va fer una traducció de Juvenal (1808) i va escriure Lady Jane Grey, with Miscellaneous Poems in English and Latin (1809) i Sir Edgar, a Tale, in two Cantos (1810).
L'octubre del 2009, quinze cartes de Byron a Hodgson es van vendre per 277.350 lliures esterlines, un rècord mundial d'una sèrie de cartes o d'un manuscrit d'un poeta romàntic britànic.

## Obres

* Memoir of Francis Hodgson, by Rev James T. Hodgson, Macmillan, 1878.
* Obituary in Gentleman's Magazine, April 1853.
* Modern English Biography, Frederic Boase, 1892-1921.

## Referències

* ↑ «Review: Memoir of the Rev. Francis Hodgson, B.D., Scholar, Poet, and Divine. With numerous letters from Lord Byron and others., by his son, the Rev. James D. Hodgson». The Athenaeum, 2666, 30-11-1878, pàg. 681–683.
* ↑ Plantilla:Acad
* ↑ "Les cartes de Byron escrites a Francis Hodgson, amic i germà de Byron, van establir el rècord de subhastes". Web de la BBC News, 30 d'octubre de 2009.
# Ferdinand Praeger

Ferdinand Praeger (Leipzig, 22 de gener de 1815 - Londres, 1 de setembre de 1891) va ser compositor, professor de música, pianista i escriptor. Actualment, és més conegut per la seva controvertida biografia de Richard Wagner, Wagner As I Knew Him, publicada el 1892 després de la mort de Praeger.
Fill d'Heinrich Aloys. De primer es dedicà al violoncel i després al piano. S'establí a la Haia, on fou professor de música, i el 1834 es traslladà a Londres. Entusiasta de Wagner, contribuí a que aquest fos cridat el 1855 a aquella capital per a dirigir els concerts filharmònics.
Se li deuen:
* Abellino, obertura;
* el preludi simfònic Manfred;
* un poema simfònic titulat Life and Love, battle and victory (1885);
* una col·lecció de peces per a piano publicades amb el títol Praeger-Album, un trío, etc.

## Referències

* ↑ «Praeger, Ferdinand Christian Wilhelm». Baquer's Biographical Dictionary of Musicians. G. Schirmer [Nova York], 1919, pàg. 720-721 [Consulta: 13 juny 2019].
* ↑ «Ferdinand Praeger». The Musical Courier, Vol.23, Núm.14, 1891, pàg. 389.
* ↑ Grove, George; Warrack, John «Praeger, Ferdinand (Christian Wilhelm)». Grove Music Online. Oxford University Press. DOI: 10.1093/gmo/9781561592630.article.22237 [Consulta: 13 juny 2019].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 1219. (ISBN-84-239-4546-4)
# Ferdinand Ritter von Hebra

Ferdinand Ritter von Hebra fou un metge i dermatòleg austríac nascut el 7 de setembre de 1816, a Brno, Moràvia i mort el 5 d'agost de 1880 a Viena, Àustria. Va ser el fundador de la Nova Escola de Viena de Dermatologia (Neue Wiener Schule), un important grup de metges que van establir les bases de la moderna dermatologia.

## Orígens

Ferdinand Ritter von Hebra va néixer el 1816 sota el nom de Ferdinand Karl Franz Schwarzmann. Era fill extramarital d'Aloysia Friederike Slawik, nascuda Schwarzmann, que vivia separada del seu marit. Per tant, el nen fora del matrimoni va rebre el nom de soltera de la mare. El seu pare, Johann Hebra, era un inspector de camp de batalla i funcionari amb grau d'oficial. Els seus pares es van casar després que Aloysia esdevingués vídua el 1830. Però ella va morir en 1833. Als 24 anys, Johann Hebra va adoptar el seu fill. Pare i fill tenien una bona relació, ja que ambdós vivien junts des de 1838 i fins després del matrimoni amb Johanna Nepomucena Hebra, filla del secretari de la cort imperial Hermann von Huze, visqueren en família.

## Carrera professional

Ferdinand von Hebra es va llicenciar en medicina el 1841 a la Universitat de Viena. Allí va conèixer i es va veure molt influït per dos dels seus professors: Karl von Rokitansky, un dels fundadors de la moderna anatomia patològica, i Josef Škoda, dermatòleg clínic de gran influència en l'escola vienesa. Hebra és l'autor d'un dels atles de dermatologia més influents de tots els temps: l'Atlas der Hautkrankeiten, amb notables il·lustracions realitzades per dos dels principals il·lustradors mèdics austríacs de l'època: Anton Elfinger (1821 - 1864) i Carl Heitzmann (1836 - 1896).
Va realitzar aportacions importants en l'estudi de l'escabiosi (sarna), del liquen escrofulós, del liquen pla, l'impetigen herpetiforme, del prurigen o de l'eritema polimorf.

## Matrimoni i descendents

Va tenir set fills amb la seva dona Johanna. El seu fill Hans von Hebra posteriorment seria professor de dermatologia a Viena. Un altre fill va viure a Königgrätz, una filla es va casar amb l'amic més jove de Hebras, empleat i successor, el professor Moritz Kaposi, qui donaria nom al sarcoma de Kaposi.

## Premis

Hebra va rebre molts honors pels seus èxits com a metge i va ser enaltit per l'emperador d'Àustria el 1877 com a "Ritter von Hebra" al grau de cavaller, sense que el seu naixement il·legítim fos un obstacle. En 1873 va ser triat membre de la Leopoldina.
La seva honorífica tomba dedicada es troba al cementiri de Hernalser (grup AR, número 34) a Viena. El Hebragasse, al novè districte de Viena, Alsergrund, porta el seu nom des de 1886 (excepte en els anys 1938 a 1945, quan es va considerar com una extensió de l'Albertgasse).

## Bibliografia

* Lain Entralgo, Pedro. Historia Universal de la Medicina. Barcelona, Salvat, vol. 6, pp. 251-258.

## Referències

* ↑ Ärzte Lexikon. Springer, Heidelberg 2006

## Enllaços externs

* Ferdinand von Hebra.
* Atlas der Hautkrankheiten Atles dermatològic en alemany que conté moltes de les il·lustracions de l'Atles de Hebra
# Foguera

Una foguera, fogueró, foc o pira és un foc mantingut voluntàriament per escalfar-se, cuinar, dur a terme execucions o celebrar ritus i determinades festes. Del darrer cas n'és un exemple la Nit de Sant Joan amb multitud de fogueres i falles als Països Catalans. Aquesta tradició, en la qual s'encenen pires amb la Flama del Canigó, és una celebració hereva de les festivitats en honor del solstici d'estiu celebrades per celtes i romans; o a Anglaterra el 5 de novembre es rememora la Bonfire Night, la Nit de les Fogueres, on se simula que es crema a la foguera el conspirador anglès Guy Fawkes, que va voler volar amb pólvora el Parlament).

## La foguera com a mètode d'execució

La foguera també és un mètode d'execució que consisteix a cremar viu el condemnat en una foguera. A causa del temps que tarda el condemnat a morir, la foguera es converteix en un mètode d'execució molt dolorós.
Aquesta forma d'execució està molt relacionada amb execucions per motius religiosos, atesa la idea de purificació que s'ha atorgat històricament al foc. Se sap que pobles com els celtes utilitzaven el foc per fer sacrificis humans, així com molts altres pobles indígenes.
També la Santa Inquisició va utilitzar el foc com a forma de condemnar la bruixeria o l'heretgia. Una de les executades per aquesta via més famoses va ser Joana d'Arc.
No obstant això, en nombroses ocasions el reu o la víctima de la foguera no moria per contacte directe amb el foc, sinó per l'asfíxia i el subsegüent atac cardíac, o a causa de l'intens fum produït pel foc a la pira en ser respirat contínuament.

## La foguera i la celebració dels solsticis

La foguera s'ha emprat al llarg de la història en moltes celebracions rituals, sobretot les relacionades amb l'arribada dels solsticis des de temps preromans. Com a exemples, els esmentats focs de la nit de Sant Joan per celebrar el solstici d'estiu, o les anomenades Hogueras de los Quintos en alguns llocs de Castella (Robledo de Chavela, Olombrada) per Cap d'Any, per celebrar el solstici d'hivern.

## Vegeu també

* Foc
* Fum
* Guaita forestal
* Incendi
* Combustió
* Fogueres d'Alacant
* Fogueres de Sant Antoni

## Enllaços externs

* Focs de Sant Joan
* Les Fogueres de Sant Joan Arxivat 2012-08-25 a Wayback Machine., festa major d'Alacant
Viccionari