OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clorotalonil

El clorotalonil, en anglès:Chlorothalonil (2,4,5,6-tetracloroisoftalonitril) és un compost orgànic principalment usat com fungicida d'ampli espectre, amb altres usos com protector de la fusta, plaguicida i acaricida i per controlar bacteris i algues.

## Usos

Als Estats Units, el chlorothalonil es fa servir predominantment en els cacauets, patates i tomàquets. També es fa servir en camps de golf i en les gespes.

## Mecanisme d'acció

El chlorothalonil redueix les molècules de glutatió en els fongs portant finalment a la mort cel·lular.

## Toxicitat
### Aguda

Segons la United States Environmental Protection Agency, el chlorothalonil té la categoria de toxicitat I, produeix iritació severa ene les ulls. En contacte amb la pell està classificat en la categoria IV, "pràcticament no tòxic", amb LD50 oral i dèrmica més gran que 10,000 mg/kg.

### Crònica

L'exposició a llarg termini afecta el ronyó i tumors en animals de laboratori.

### Carcinogènic

Chlorothalonil pertany al Grup B2 "carcinogen probable en humans".

### Medi ambient

El chlorothalonil és un important actor en el declivi de les abelles fent les més vulnerables a Nosema ceranae.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Reregistration Eligibility Decision for chlorothalonil, US EPA, 1999.
* ↑ PESTICIDE USE IN U.S. CROP PRODUCTION: 1997 Arxivat 2006-12-10 a Wayback Machine. National Center for Food and Agricultural Policy, 1997.
* ↑ Tillman, Ronald; Siegel, Malcom; Long, John «Mechanism of action and fate of the fungicide chlorothalonil (2,4,5,6-tetrachloroisophthalonitrile) in biological systems : I. Reactions with cells and subcellular components of Saccharomyces pastorianus». Pesticide Biochemistry and Physiology, 3, 2, 01-06-1973, p. 160–167. DOI: 10.1016/0048-3575(73)90100-4.
* ↑ Jeffery S. Pettis,Elinor M. Lichtenberg,Michael Andree,Jennie Stitzinger,Robyn Rose, Dennis vanEngelsdorp "Crop Pollination Exposes Honey Bees to Pesticides Which Alters Their Susceptibility to the Gut Pathogen Nosema ceranae" PLOS ONE, July 24, 2013, Online: 9 April 2014

## Enllaços externs

* Pesticideinfo.org: Chlorothalonil
* Extension Toxicology Network: Chlorothalonil Pesticide Information Profile
* Pesticide Properties Database record for Chlorothalonil
# Citomegalovirus

El citomegalovirus (Cytomegalovirus), és un tipus d'herpesvírid de la subfamília Betaherpesvirinae. De fet, és un gènere de virus de l'ordre Herpesvirales, pertanyent a la família Herpesviridae, i a la subfamília Betaherpesvirinae. En la literatura mèdica, el terme citomegalovirus, sense més qualificatiu, es refereix al citomegalovirus humà, encara que tant humans com micos en poden ser els hostes naturals. Les principals malalties associades amb el citomegalovirus són la mononucleosi i la pneumònia. El citomegalovirus humà és el més estudiat de tots els citomegalovirus.
La seva infecció és generalment asimptomàtica, però el virus quedarà de forma latent en l'individu infectat. En els països desenvolupats, al voltant del 60% de la població presenta el virus en forma latent. En països en vies de desenvolupament, aquesta xifra pot augmentar fins a més del 90%.
Ataca principalment les glàndules salivars i pot resultar en una malaltia greu o fatal per al fetus si la infecció té lloc durant l'embaràs. És també una de les causes més freqüents de complicacions després d'un trasplantament d'òrgan.

## Referències

* ↑ Riley, HD Jr. «The History of Cytomegalovirus». South Medical Journal, 90, 2, 1997, pàg. 184-90.
* ↑ «Viral Zone». ExPASy.
* ↑ ICTV. «Virus Taxonomy: 2014 Release».
* ↑ Ryan, K.J.; Ray, C.G.. Sherris Medical Microbiology. 4a. McGraw Hill, 2004, p. 556; 566–9. ISBN 978-0-8385-8529-0.
* ↑ «Cytomegalovirus infection». Encyclopedia of Children's Health. [Consulta: 11 febrer 2023].
* ↑ Kalil AC, Levitsky J, Lyden E, Stoner J, Freifeld AG «Meta-analysis: the efficacy of strategies to prevent organ disease by cytomegalovirus in solid organ transplant recipients.». Ann Intern Med, 143, 12, 2005, pàg. 870-80. DOI: 0.7326/0003-4819-143-12-200512200-00005. PMID: 16365468 [Consulta: 11 febrer 2023].
# Cluster Edge

Cluster Edge (クラスターエッジ, Kurasutā Ejji) és una sèrie d'anime creada per Sunrise, i que tracta al voltant d'uns estudiants que assisteixen a una escola de prestigi.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de CLUSTER EDGE (japonès)
* (japonès) Lloc web de Cluster Edge de TV Tokyo (japonès)
* Cluster Edge (anime) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
* Cluster Edge a GameFAQs (anglès)
# Clusia

Clusia és un gènere de plantes la de la família Clusiaceae. Comprenent entre 140 i 150 espècies, és originària de l'Amèrica tropical i subtropical. Les seves espècies són arbusts, vides i arbres petits i mitjans de fins a 20 m d'altura, amb fullatge perennifoli. Algunes espècies germinen com epífits, desenvolupen després llargues arrels que baixen fins a la terra i finalment estrangulen i maten a l'arbre amfitrió, de forma similar als banians. Les fulles són oposades, de 5-20 cm de llarg i 5-10 cm d'ample, amb teixidura coriàcia i un marge complet. Les flors són blanques, verdoses, grocs o vermelles, amb 4-9 pètals. El fruit és una càpsula valvada coriàcia marró verdosa que s'obre per a alliberar diverses llavors vermelles cobertes de carn.

## Espècies seleccionades

* Clusia amazonica
* Clusia belizensis Standl.
* Clusia carinata Engl.
* Clusia clusioides
* Clusia cooperi Standl.
* Clusia croatii D'Arcy
* Clusia criuva Cambess.
* Clusia cylindrica Hammel
* Clusia flava Jacq.
* Clusia fructiangusta Cuatrec.
* Clusia gracilis Standl.
* Clusia guatemalensis Hemsl.
* Clusia gundlachii
* Clusia guttifera
* Clusia leprantha
* Clusia major
* Clusia minor L.
* Clusia multiflora Kunth
* Clusia palmicida Rich.
* Clusia penduliflora Engl.
* Clusia orthoneura Standl.
* Clusia quadrangula Bartlett
* Clusia stenophylla Standl.
* Clusia torresii Standl.
* Clusia uvitana Pittier
* Clusia valerioi Standl.
# Cnephalocotes

Cnephalocotes és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Eugène Louis Simon l'any 1884.
Es pot trobar a la zona paleàrtica i Hawaii.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Cnephalocotes obscurus (Blackwall, 1834)
* Cnephalocotes simpliciceps Simon, 1900
* Cnephalocotes tristis Denis, 1954

## Referències

* ↑ Simon, E. Les arachnides de France. Tome cinquième, deuxième et troisième partie, 1884.
* ↑ «Gen. Cnephalocotes Simon, 1884». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Cnesterodon

Cnesterodon és un gènere de peixos de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Cnesterodon brevirostratus (Rosa & Costa, 1993)
* Cnesterodon carnegiei (Haseman, 1911)
* Cnesterodon decemmaculatus (Jenyns, 1842)
* Cnesterodon holopteros (Lucinda, Litz & Recuero, 2006)
* Cnesterodon hypselurus (Lucinda & Garavello, 2001)
* Cnesterodon iguape (Lucinda, 2005)
* Cnesterodon omorgmatos (Lucinda & Garavello, 2001)
* Cnesterodon raddai (Meyer & Etzel, 2001)
* Cnesterodon septentrionalis (Rosa & Costa, 1993)

## Referències

* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cnemidophorus sexlineatus

Cnemidophorus sexlineatus és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família Teiidae. Es troben entre els llangardaixos més ràpids del món. En distàncies curtes poden aconseguir velocitats de 30 km/h.

## Descripció

Tenen el cos fi i la cua molt llarga. Viuen en les prades, dunes de sorra i llocs oberts del centre-est dels EUA.
Depenen exclusivament de la seva velocitat per lliurar-se de les amenaces.
Aquesta espècie té particular interès entre els científics, perquè la majoria dels seus exemplars són femelles i poden reproduir-se sense haver d'aparellar-se, per partenogènesi.

## Subespècies

Hi ha tres subespècies reconegudes de C. sexlineatus:
* Cnemidophorus sexlineatus sexlineatus (Linnaeus, 1766)
* Cnemidophorus sexlineatus stephensae (Trauth, 1992)
* Cnemidophorus sexlineatus viridis (Lowe, 1966)
# Cobla-Orquestra Antiga Pep

La Cobla Antiga Pep va ser una cobla de sardanes de Figueres, fundada per músics provinents de la “Cobla de Figueres” o la Cobla d'en Pep Ventura, el 1874, entre ells en Pep Ventura i el seu fill Benet Ventura i Llandrich que va rebre aquesta denominació després diverses escissions i canvis de nom, “Cobla-Orquestra Erato”, “Cobla d'en Pep”, i “Cobla del hijo d'en Pep”. En 1908 van actuar a París, al Théâtre de l'Odéon i Olympia, donant a conèixer les sardanes i sent enregistrats per Pathé, i van a Londres aquell any, tornant a Paris en 1909 i 1913.

## Directors

Des que la Cobla Antiga Pep va adoptar aquesta denominació el 1890 fins a la seva dissolució definitiva el 1952 els directors que va tenir són els següents:
| Nom | Data Naixement | Data defunció | Període Direcció | Font |
| Benet Ventura i Llandrich | Figueres, 1858 | Figueres, 13 Setembre 1890 | del 1875 al 1890 | Musics per la Cobla |
| | | | del 1890 al 1898 | |
| Antoni Juncà i Soler | Figueres,17 Maig 1875 | Saragossa, 19 Febrer 1952 | del 1898 al 1900 | (Revista de Girona 256-2009) |
| Agustí Cervera i Marquès | Castelló d'Empúries, 15 Gener 1870 | Barcelona, 16 Desembre 1947 | del 1900 al 1908 | Arxiu familiar Cervera. Roses |
| Joan Juanola | | | del 1908 al 1909 | Arxiu familiar Cervera. Roses |
| Bonaventura Daró | Vilajuiga | | del 1909 al 1911 | Arxiu familiar Cervera. Roses |
| Enric Sans i Salellas | Figueres, 10 Setembre 1890 | Figueres, 11 Febrer 1953 | del 1911 al 1914 | Padrosa Gorgot, Inés. Diccionari biogràfic de l'Alt Empordà. Girona: Diputació, 2009. |
| Jaume Túrias Canadell | | Figueres 17 Novembre 1963 | del 1914 al 1944 | Làpida funeraria cementiri de Figueres |
| Florenci Mauné Marimont | Figueres, 18 juliol 1925 | Figueres, 13 juliol 1995 | del 1944 al 1952 | Amics Florenci Mauné-Montserrat Mauné Roca |

## Referències

* 1 2 La cobla antiga Pep de Figueres i els seus músics de Roses, p. 3 [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ Canyameres, Ferran. Josep Oller i la seva època, l’home del Moulin Rouge. Editorial AEDOS, 1959, p. 273. ISBN 9788470030482.

## Enllaços externs

* Nonell Juncosa, Jaume. La Nissga dels Cervera. Revista SOM 1989
* Juncà Ubierna, Josep Antoni."Antoni Juncà i Soler: Un músic català oblidat". Funció Pública, butlletí trimestral, P. 29. Generalitat de Catalunya. Departament de Presidència. Barcelona, 1998
# Col·legi Verd (Girona)

El Col·legi Verd és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici està situat al xamfrà del carrer Joan Maragall amb el de Bisbe Lorenzana. L'obra consta de tres plantes, amb finestres allargassades i un cos més a l'eix central de la part superior. És d'una gran simplicitat de línies que queda trencada per la portalada de pedra d'estil neoclàssic, formada per dues potents columnes que sostenen un fris amb figures de putti i la paraula "Escuela" sota el frontó.

## Història

En el marc de la nova política pedagògica de l'ajuntament gironí de l'època de la República, s'emprengué la tasca de la reforma i condicionament de totes les escoles. Així doncs, l'ajuntament adquirí la parcel·la de Josep Ensesa, començà les obres el maig de 1931 i les acabà al novembre de l'any següent. El 23 d'abril de 1933 tingué lloc la inauguració. El disseny de la portalada és de Girals i Casadesús, que encarregà l'execució a l'empresa de pedra artificial Simon i Josep Sagrera, però sembla que les figures foren fetes per un escultor de Barcelona. La tanca fou obra de Rafael Masó.

## Referències

* 1 2 «Col·legi Verd». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ Tarrús, Joan i COMADIRA, Narcís. Rafael Masó arquitecte noucentista. Barcelona: Lunwerg Editores, 1996.

## Enllaços externs

* Col·legi Verd, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Clara Abellán García

Clara Abellán García (Alacant, 20 de setembre de 1956) és una política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la IV Legislatura.
Treballà com a infermera del Servei Valencià de Salut destinada a l'Hospital General Universitari d'Alacant. Militant del Partido Popular, en fou vicesecretària provincial de formació d'Alacant fins a 1995 i secretària de formació en 2004.
Fou elegida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995, on fou vocal de la Comissió de la Dona de les Corts Valencianes. Fou directora general de la Dona de la Conselleria de Benestar Social de la Generalitat Valenciana, càrrec que va ocupar fins a juny de 2003.
En 2013 ha estat imputada en la trama Gürtel per actes de quan era directora general. Va ser desestimat ja que en el moment de la contratació, Clara Abellán estava de baixa.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-07-02. [Consulta: 1r juliol 2015].
* ↑ Decret del cessament
* ↑ Clara Abellán en la Comissió Mixta de Drets de la Dona, 2001
* ↑ El PP valenciano ya supera los 100 imputados por corrupción, El Diario, 29 de novembre de 2013
* ↑ Gürtel.- El juez cita como imputado al alcalde de Castellón y a varios exaltos cargos del Consejo-, Europa Press, 25 d'abril de 2013
* ↑ «Diario informacion». [Consulta: 13 maig 2014].
# Club Deportivo Armenio

El Club Deportivo Armenio és un club de futbol argentí de la ciutat d'Ingeniero Maschwitz.
El club va néixer el 1962 amb el nom Club Armenio de Fútbol per membres de la comunitat armènia a l'Argentina. Canvià el nom a l'actual el 1968.

## Palmarès

* Primera B Nacional (1): 1986-87
* Primera C (1): 1976
* Primera D (1): 1972

## Referències

* ↑ «Perfil a BDFA». BDFA. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Deportivo Armenio festeja su medio siglo». Clarín. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-03-24 a Wayback Machine.
# Collada del Clot de Rodes

La Collada del Clot de Rodes és una collada situada a 2.258,4 metres d'altitud del terme comunal de Planès, prop del límit amb Sant Pere dels Forcats, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. És al costat occidental del centre de la comuna, en el Serrat de Fontseca, vessant nord-est del Puig de l'Home Mort, just a l'oest del Bosc Comunal de Planès.

## Referències

* ↑ La Collada del Clot de Rodes en els ortofotomapes de l'IGN
# Club Escacs Banyoles

El Club Escacs Banyoles és una entitat esportiva de Banyoles amb raó social al Carrer del Canat, s/n. Fou refundat el 1996 essent com a president Lluís Muratet i Miracle, que el succeí el seu fill Elias Muratet i Casadevall després de la seva mort sobtada el 14 d'agost del 2003.
Durant deu anys, entre els anys 1998 i 2007, organitzà l'Obert Ciutat de Banyoles amb molt de nivell i participació. A l'edició del 2006, hi participà l'ex-sostcampió del món Víktor Kortxnoi que guanyà el torneig.
Aconseguí l'ascens a la segona divisó catalana el 1984 de la mà de la família Muratet. La desfeta a segona divisió a la temporada 1986 provocà que el club desaparegués. El març de 2014 guanyà la categoria Preferent després de tres anys a aquesta categoria, i d'aquesta forma assolí l'ascens a la segona divisió de la Lliga Catalana d'Escacs. El 2015 fou campió de la categoria de segona divisió de la Lliga Catalana guanyant totes les nou rondes i de nou ascendeix a la categoria de la primera divisió. L'abril de 2016 fou campió de la primera divisió de la Lliga Catalana després de derrotar per la mínima al seu immediat perseguidor l'Ateneu Colón i així ascendir de categoria i jugar a la Divisió d'Honor del 2017.

## Referències

* ↑ Butlletí d'Escacs de la FCE, núm.116, pag.64
* ↑ «Victor Korchnoi guanya el IX Open Ciutat de Banyoles». laxarxa.com. [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ «Els Muratet juguen i guanyen». lavanguardia.com. [Consulta: 29 febrer 2016].
* ↑ «El Club Escacs Banyoles aconsegueix l'ascens matemàtic a Segona Catalana dues rondes abans d'acabar la lliga». radiobanyoles.cat. Arxivat de l'original el 8 de maig 2016. [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ «Classificacions Lliga 2015». Butlletí d'Escacs Digital de la FCE, 67, 01-04-2015, pàg. 23 - 24 [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ «Campionat per equips de Catalunya 2015 Segona Divisió Grup-I». vallfogona.com. [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ «Banyoles i Gerunda a D.H.». escacsolot.cat. [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ «Mollet i Colon Sabadell Chessy, líders a falta de dues rondes. Banyoles i Terrassa nous equips de Divisió d'Honor». escacs.cat. [Consulta: 19 abril 2016].
# Colibrí amazília canyella

El colibrí amazília canyella (Amazilia rutila) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos, sabanes amb pins, matolls i ciutats de l'oest de Mèxic, Península del Yucatán, Costa Rica, Belize, Guatemala, Hondures i Nicaragua.
# Comtat de Berat

El comtat de Berat (albanès: Qarku i Beratit) és un dels dotze comtats d'Albània, el novè tant en nombre d'habitants (més de 122.000) com en extensió (1.798 km²). La capital és Berat.
# Comando Actualidad

Comando Actualidad és un programa de Televisió Espanyola que cada setmana mostra un tema d'actualitat, a través de les mirades de diferents reporters de carrer, les quals es complementen per a mostrar la totalitat del tema. La seva primera emissió va ser l'11 de març de 2008. Des de l'any 2013, els programes emesos durant l'estiu es denominen "Comando Al Sol".
Tots els reportatges poden veure's complets en Internet, a través de RTVE A la carta.

## Equip

L'equip de Comando Actualitat està format per:
* Sara Lozano
* Julia Varela
* Mario Montero
* Teresa Perales
* Mila Payo
* Mónica Hernández
* Juan Carlos Cuevas
* Silvia Sánchez
* Federico Cardelús
* Ricard Savaté

## Audiències i reportatges

| Temporada | Núm. Episodis | Estrena | Final | Audiència mitjana | Audiència mitjana |
| Temporada | Núm. Episodis | Estrena | Final | Espectadors | Quota |
| Temporada 1: 2008 | | 11 de març de 2008 | 29 d'agost de 2008 | 870 000 | 10,5% |
| Temporada 2: 2008-2009 | | 5 de setembre de 2008 | 29 de juliol de 2009 | 1 965 000 | 13,3% |
| Temporada 3: 2009-2010 | | 2 de setembre de 2009 | 28 de juliol de 2010 | 3 088 000 | 16,8% |
| Temporada 4: 2010-2011 | | 1 de setembre de 2010 | 31 d'agost de 2011 | 2 214 000 | 12,0% |
| Temporada 5: 2011-2012 | | 7 de setembre de 2011 | 1 d'agost de 2012 | 2 189 000 | 11,3% |
| Temporada 6:2012-2013 | | 5 de setembre de 2012 | 24 d'agost de 2013 | 1 787 000 | 9,4% |
| Temporada 7:2013-2014 | | 4 de setembre de 2013 | 26 d'agost de 2014 | 1 846 000 | 9,8% |
| Temporada 8:2014-2015 | | 3 de setembre de 2014 | 26 d'agost de 2015 | 1 563 000 | 8,8% |
| Temporada 9:2015-2016 | | 3 de setembre de 2015 | 31 d'agost de 2016 | 1 318 000 | 10,9% |
| Temporada 10:2016-2017 | | 7 de setembre de 2016 | 13 de setembre de 2017 | | |
| Temporada 11:2017-2018 | | 20 de setembre de 2017 | 3 de setembre de 2018 | | |
| Temporada 12:2018-2019 | | 17 de setembre de 2018 | 3 de setembre de 2019 | | |
| Temporada 13:2019-2020 | | 17 de setembre de 2019 | | | |

## Referències

* ↑ 'Comando Actualidad' viaja este miércoles a Teruel para conocer a los vecinos que lideran la batalla de la España vaciada, heraldo.es, 22 de gener de 2020
* ↑ Pozuelo de Alarcón protagonista en "Comando Actualidad" a pozuelo.es

## Enllaços externs

* Web del programa
* Episodis del programa a rtve.es a la carta
* Comando Actualidad a espinof.com
# Consonant oclusiva

Una consonant oclusiva (o simplement oclusiva en l'àmbit de la fonètica) és aquella consonant que s'articula produint una interrupció o tancament total del pas de l'aire durant un moment (d'aquí ve el nom d'oclusiva). Aquest terme sol limitar-se a les consonants orals, encara que les consonants nasals estrictament també serien "oclusives".
Les oclusives més freqüents en diferents llengües són [p], [t], [k] i [m]. No existeixen vocals oclusives, només consonants, que es poden dividir en sonores o sordes segons si vibren o no les cordes vocals. Igualment hi ha llengües que diferencien entre oclusives llargues i breus segons el temps que es produeix l'oclusió.
En català, són oclusius els sons [p], [b], [t], [d], [k], [g]. En una part del mallorquí s'hi troben també les oclusives palatals [ɟ] i [c] com a variants posicionals de les velars davant de vocals anteriors.
L'Alfabet fonètic internacional descriu aquestes oclusives:
| [p] Oclusiva bilabial sorda [t̪] Oclusiva dental sorda [t] Oclusiva alveolar sorda [ʈ] Oclusiva retroflexa sorda [c] Oclusiva palatal sorda [k] Oclusiva velar sorda [q] Oclusiva uvular sorda [ʡ] Oclusiva epiglotal sorda [ʔ] Oclusiva glotal sorda | [b] Oclusiva bilabial sonora [d̪] Oclusiva dental sonora [d] Oclusiva alveolar sonora [ɖ] Oclusiva retroflexa sonora [ɟ] Oclusiva palatal sonora [ɡ] Oclusiva velar sonora [ɢ] Oclusiva uvular sonora |
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Crabioules Occidental

El Crabioules Occidental o pic Occidental de Crabioules és una muntanya de 3.106 m d'altitud, amb una prominència de 16 m, que es troba al massís de Perdiguero, entre la província d'Osca (Aragó) i el departament de l'Alta Garona (França).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Semir, Ramon de. Posets - Perdiguero, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1977 (E-25). ISBN 84-7011-038-1 [Consulta: 21 setembre 2017]. Arxivat 2019-05-01 a Wayback Machine.
# Construccions de pedra seca IV (la Pobla de Cérvoles)

Construccions de pedra seca IV és una obra de la Pobla de Cérvoles (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una cabana de vinya encarada cap al sud, feta a base de pedres de diverses mides sense desbastar. Té una única obertura, la de la porta a la façana, lleugerament desplaçada cap a la dreta. Aquest és l'únic element fet amb grans pedres ben escairades. Al seu interior hi té un dormitori de grans dimensions, és un dels majors trobats en construccions d'aquest tipus a la comarca. Està situat al contrafort de la paret dreta. Una paret parteix l'estança de l'animal, separant-la de la resta de la cabana.També hi ha una menjadora pels animals, una llar de foc a terra, un banc i una taula al seu costat, armaris i un altell al que s'accedeix a través d'una escala de fusta. A l'exterior, al pla que hi ha al seu davant, hi ha una cisterna coberta amb una falsa cúpula de grans dimensions, també feta de pedres al sec.

## Referències

* 1 2 «Construccions de pedra seca IV». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2016].