OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agostino Masucci

Agostino Masucci o Massucci (Roma, 1690- 1758), fou un pintor italià, representant del classicisme del segle xviii de l'Acadèmia de l'Arcàdia.
Deixeble d'Andrea Procaccini, qui l'hauria posat en contacte amb Carlo Maratta, va poder també haver seguit les seves lliçons a l'Acadèmia de Sant Lluc, on va ser admès l'any 1706. Ja en 1721 va fer un retrat (actualment perdut) de l'acabat d'elegir papa Innocenci XIII, i en 1724 va ser admès com a membre de l'Acadèmia de Sant Lluc, de la qual va ser elegit príncep en el bienni 1736-1738. En tal funció va haver de fer-se càrrec dels funerals de Filippo Juvara i és possible que amb aquest motiu pintés el retrat de l'arquitecte, conservat a la pròpia acadèmia, i una còpia del mateix enviada a Madrid.
Masucci va rebre importants encàrrecs tant de Roma (esglésies de Santa Maria in Via Llauna, Sant Marcello al Cors i Santa Maria Maggiore) com d'altres corts italianes i europees, en alguna mesura gràcies a la seva amistat amb Filippo Juvarra i amb Luigi Vanvitelli. Entre aquests clients europeus van destacar els ducs de Savoia i sobretot el rei Juan V de Portugal, qui ja en 1728 li va comissionar l'Aparició de la Verge a Santo Domingo de Guzmán per a la capella del palau dels Bragança a Vila Viçosa, encàrrec al que van seguir els de la Sagrada Família i sants de l'església del Palau Nacional de Mafra en 1730 i l'Asunción de la Verge per al retaule de la catedral de Evora en 1736.
Entre els seus deixebles, a més del seu propi fill Lorenzo, s'esmenta a Gavin Hamilton i a Johann Zoffany i és possible que també ho fos Pompeo Batoni.

## Bibliografia

* Valerio dona Gai, «Massucci (Masucci), Agostino», Dizionario Biografico degli Italiani, vol. 72, 2008, Treccani.it
# Aethusa

«Aethusa» té aquests significats:
* Aethusa (mitologia), filla de Posidó
* 1064 Aethusa, un planeta menor que orbita el Sol
* Aethusa (gènere), una herbàcia apiàcia
# Aethomys silindensis

Aethomys silindensis és espècie de rosegador de la família dels múrids. Són rosegadors de mitjanes dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 155 a 200 mm i una cua de 166 a 194 mm. Poden arribar fins a 158 grams. Es troba a Zimbàbue i probablement també a Moçambic. El seu hàbitat natural són boscos secs subtropicals o tropicals.

## Referències

* ↑ Musser, G. G.; Carleton, M. D. «Superfamily Muroidea». A: Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, p. 894-1.531. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Skinner, J.D.; Chimimba, Christian T. the Mammals of the Southern African Sub-region, 3rd Edition. Cambridge University Press, 2005. ISBN 978-0-521-84418-5.
* ↑ Taylor, P.J., Cotterill, F.P.D.. Aethomys silindensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 de febrer de 2009.
# Ahmed Halim Ibrahim

Ahmed Halim Ibrahim (àrab: أحمد حليم) (Egipte, 10 de febrer de 1910 - valor desconegut) fou un futbolista egipci de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1934.
Pel que fa a clubs, destacà a Zamalek SC.

## Referències

* ↑ Copa do Mundo da FIFA Itália 1934 Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine.
# A Tale of Two Kitties

A Tale of Two Kitties és un curtmetratge d'animació del 1942, dirigit per Bob Clampett, escrit per Warren Foster i orquestrat per Carl W. Stalling.
La cinta és notable per marcar el debut del personatge d'un canari, conegut aleshores com a Orson, però que seria la base per a Tweety. També va ser la primera aparició dels personatges Babbit i Catstello, dos gats basats en el popular duo de comediants Abbott i Costello.

## Referències

* 1 2 Baxter, Debon. «Bob Clampett’s “A Tale Of Two Kitties” (1942) |». Cartoon Research. [Consulta: 23 març 2020].

## Enllaços externs

* A Tale of Two Kitties a Internet Movie Database (anglès)
# Adolf von Schwarzenberg

El comte Adolf von Schwarzenberg (1547 - 29 de juliol de 1600) va ser un general de renom del Sacre Imperi Romanogermànic l'espasa del qual, juntament amb la del seu descendent el príncep Carles Felip, es conserva en l'arsenal de Viena. Es va distingir sobretot en les guerres a la frontera de l'est contra els turcs. Va ser assassinat en un motí dels soldats del Papa a Hongria el 1600.

## Referències

* ↑ «1911 Encyclopædia Britannica/Schwarzenberg, Karl Philipp, Prince zu - Wikisource, the free online library». [Consulta: 15 juliol 2012]. Enciclopèdia Britànica (anglès)
# Acció Cultural Valenciana

Acció Cultural Valenciana fou una entitat valencianista fundada el 8 de març de 1930 per un grup d'estudiants i llicenciats universitaris, entre els quals destaquen: Joan Beneito, Felip Mateu i Llopis, Vicent Genovés, Francesc Carreres de Calatayud, Manuel Sanchis Guarner, Joan M. Grima, Jesús S. Tolsà, Emili Gómez Nadal i Antoni Igual Úbeda. Tot i que uns eren de tendència conservadora (els quatre primers) i altres de tendència esquerrana (els cinc darrers), tots compartien l'afany per a assolir la reconstrucció de la personalitat valenciana i la cooperació entre els diversos partits valencians/valencianistes. El seu mitjà d'expressió fou Acció Valenciana.

## Bibliografia

* Manuel Sanchis Guarner, 1911-1981. Una vida per al diàleg, Santi Cortés, Editat per Universitat de València, 2002, pàg. 49-50

## Referències

* ↑ Climent Martínez, Josep Daniel Manuel Sanchis Guarner i les entitats valencianistes.
# Albert d'Abellars

Albert o Asbert d'Abellars fou abat del monestir Sant Quirze de Colera entre 1441 i 1443. Sembla que es tracta de la mateixa persona que el 1423 era abat del monestir de Sant Llorenç del Mont, a l'actual terme d'Albanyà.

## Bibliografia

* Joan Badia i Homs, L'arquitectura medieval a l'Empordà, 2a ed., 2 vols., Girona, Diputació Provincial de Girona, 1985, vol. II-B, pp. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.
* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
# Acroneuria omeiana

Acroneuria omeiana és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Referències

* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères 1:144.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F., 1948. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 17(2):145.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:310.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 15 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Alcuéscar

Alcuéscar és un municipi d'Espanya, a la província de Càceres, comunitat autònoma d'Extremadura. Té una àrea de 108,93 km², amb una població de 2.980 habitants i una densitat de 27,36 hab/km².

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 3.331 | 3.144 | 2.939 | 3.033 |
# KV26

La KV26, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. Se sap molt poc sobre aquesta tomba, encara que sembla datar de la dinastia XVIII.

## Bibliografia

* Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London. (anglès)
* Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo.(anglès)

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project: KV26 Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba.
# José de Nebra

José de Nebra Blasco (Calataiud, 6 de gener de 1702 – Madrid, 11 de juliol de 1768) fou un organista i compositor espanyol, un dels representants més destacats de la sarsuela barroca. Era oncle del també organista i compositor Manuel Blasco de Nebra.
Fou organista de la capella de música del Palau Reial de Madrid i organista principal del Convent de les Descalces Reials i de San Jerónimo el Real. El 1739 fou nomenat vicemestre de capella del Palau Reial. Després de l'incendi de l'Alcázar el 1734, en el qual desaparegué tota la col·lecció de música sacra de la capella reial, fou encarregat, juntament amb Antoni Literes, de la seva reorganització. Des de 1761 fou professor de clavicèmbal de l'infant Gabriel. Va compondre nombroses òperes, sarsueles, comèdies i autes sacramentals i també es conserva un Stabat Mater i una missa de rèquiem per a la mort de la reina Maria Bàrbara de Bragança. Entre els seus deixebles destaca el compositor i clavecinista català Antoni Soler.

## Òperes

* Amor aumenta el valor (3r acte), 1728
* Venus y Adonis, 1729
* Más gloria es triunfar de sí. Adriano en Siria, 1737
* No todo indicio es verdad y Alexandro en Asia, 1744
* Antes que zelos y amor, la piedad llama al valor y Achiles en Troya, 1747

## Sarsueles

* Las proezas de Esplandián y el valor deshace encantos, 1729
* Amor, ventura y valor logran el triunfo mayor, 1739
* Viento es la dicha de amor, 1743
* Donde hay violencia no hay culpa, 1744
* Vendado amor es, no es ciego, 1744
* Cautelas contra cautelas y el rapto de Ganimedes, 1745
* La colonia de Diana, 1745
* Para obsequio a la deydad, nunca es culto la crueldad. Iphigenia en Tracia, 1747
* No hay perjurio sin castigo, 1747

## Referències

* ↑ «Nebra Blasco, José». Gran Enciclopedia Aragonesa. Arxivat de l'original el 6 d’abril 2017 [Consulta: 5 abril 2017].
* ↑ Ruiz Tarazona, Andrés «José de Nebra luminaria del barroco». El Cultural. Revista Musical, 09-01-2002. Arxivat de l'original el 6 d’abril 2017 [Consulta: 5 abril 2017]. Arxivat 6 April 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Leza, José Máximo «Semblanzas de compositores españoles, Nueva serie: José de Nebra (1702-1768)». Revista de la Fundación Juan March, 397, 2010, pàg. 2-7.
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. I, pàg. 162. (ISBN 84-7291-226-4)
# Alcudia de Monteagud

Alcudia de Monteagud és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2005 tenia 158 habitants. La seva extensió superficial és de 15 km² i té una densitat de 10,5 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 14′ N, 2° 16′ O. Està situada a una altitud de 1010 metres i a 88 quilòmetres de la capital de província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 183 | 159 | 194 | 209 | 193 | 190 | 152 | 166 | 158 | 142 |
# Kingman (Kansas)

Kingman és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 3.387 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingman tenia 3.387 habitants, 1.407 habitatges, i 911 famílies. La densitat de població era de 376,9 habitants/km².
Dels 1.407 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,7% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 22,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.018 $ i la renda mediana per família de 42.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.000 $ mentre que les dones 23.988 $. La renda per capita de la població era de 19.286 $. Entorn del 10,3% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Konstantínovskoie

Konstantínovskoie (en rus: Константиновское) és un poble del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 5.071 habitants. Pertany al districte rural de Petrovski.

## Referències

* ↑ Протокол учредительского съезда Ставрсельскосоюза 11-13 января 1925 года и приложение к нему. Ставрополь: [Б. и.], 1925, p. 29-31.
# Köhler

«Kohler» té aquests significats:
* August Köhler, microscopista i inventor da la il·luminació Köhler
* Benjamin Köhler, jugador de futbol
* Ernesto Köhler, compositor
* Eva Köhler, Primera Dama d'Alemanya 2004–2010
* Georges J. F. Köhler, biòleg i Premi Nobel de medicina
* Gundolf Köhler, polític d'extrema dreta
* Horst Köhler, President d'Alemanya (2004-2010)
* Horst Köhler, nom real del cantant Guildo Horn
* Ilse Köhler, nom d'Ilse Koch, criminal de guerra nazi
* Johan Harmen Rudolf Köhler, General en les colònies neerlandeses
* Johann David Köhler, científic
* Juliane Köhler, actriu
* Kristina Schröder nom de soltera, Köhler, política
* Louis Köhler, compositor alemany
* Maria João Köhler, tennista portuguesa
* Siegfried Köhler (ciclista) (6 d'octubre de 1935), ciclista alemany
* Siegfried Köhler (conductor) (30 d juliol de 1923), acadèmic
* Wolfgang Köhler, psicòleg

## Vegeu també

* Plantes Medicinals de Köhler
* Teoria de Köhler
* Koehler
# Khiuaz Dospanova

Khiuaz Dospanova (Atyrau, Kazakhstan, 1922 - 2008) fou l'única pilot d'aviació kazakh en la Segona Guerra Mundial i és considerada una heroïna nacional. Khiuaz assistí al club local de vol i obtingué la llicència de pilot de reserva. Fou rebutjada per l'Acadèmia de la Força Aèria Zhukovsky de Moscou per ser dona. Estudià medicina i completà el primer any abans que comencés la guerra l'any 1941. Khiuaz s'allistà en el nou regiment femení d'aviació comandat per Marina Raskova, i assistí a l'escola d'aviació prop de Saràtov. El maig de 1942, l'únic regiment femení de l'exèrcit soviètic fou comandat per la tinent major Ievdokia Berxànskaia. Fou guardonada amb l'Orde de l'Estrella Roja, l'Orde de la Guerra Patriòtica de segona classe i l'Orde de la Bandera Roja, medalles per la defensa del Caucas, l'alliberament de Varsòvia i la victòria contra Alemanya. El 2004 Khiuaz rebé la màxima condecoració de la República del Kazakhstan, l'Estrella Daurada Khalyk Kakharmany ("heroi nacional").

## Referències

* ↑ «Saló d'Història». Museu Nacional de la República del Kazakhstan.
* 1 2 3 «Khiuaz Dospanova. The brave pilot» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-04-19. [Consulta: 14 setembre 2016].
# L'aparició de Jesús als seus deixebles en el mar

L'aparició de Jesús als seus deixebles en el mar és un relleu en marbre del Mestre de Cabestany datat del segon terç del segle xii. Pertany a la desapareguda portalada occidental de l'església del monestir de Sant Pere de Rodes, l'origen del qual és avalat per dos dibuixos antics conservats del relleu.
Actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Frederic Marès i va ser adquirit pel museu a partir d'una donació dels Amics dels Museus de Catalunya el 1960.

## Descripció

El relleu, tallat en un bloc de marbre reaprofitat, narra l'aparició en què Jesús camina sobre l'aigua (Mateu 14:24–29), identificació iconogràfica que corrobora la inscripció "UBI DOMINUS APPARUIT DISCIPULIS IN MARI", que apareix a la part alta de l'escena. En unes aigües amb marcat onatge i plenes de peixos, navega una barca en què hi ha dos personatges. L'un rema, i l'altre –Pere− té l'actitud de sortir–ne. Crist, dret sobre l'aigua, beneeix i aguanta el llibre obert, en el qual es llegeix “PAX VOBIS”, inici del diàleg que s'establí entre els personatges.

## Anàlisi i autor

La personalitat artística d'aquest mestre s'ha definit a partir dels trets estilístics del relleu del timpà de l'església de Santa Maria de Cabestany (el Rosselló). Aquests venen marcats per la influència del món clàssic –l'ús del trepant n'és una mostra−, un fort sentit expressionista −dimensions exagerades de les mans i dels caps, i tractament oblic del ulls−, un important moviment de les vestimentes i un gust acurat pel detall. El seu art s'estén des de la Toscana fins a Navarra, el Llenguadoc i Catalunya. Testimonis del segle xviii ens parlen que la portalada era decorada amb escenes de la vida pública i de la passió de Crist. Algunes, com la que ens ocupa, estaven especialment vinculades amb sant Pere, patró de l'església.

## Història

Desmantellada la portalada occidental de l'església del monestir de Sant Pere de Rodes al segle xviii, alguns fragments van passar a mans de col·leccionistes. Aquest relleu, la peça de més qualitat i més ben conservada de totes les que han sobreviscut, va ser adquirida pels Amics dels Museus de Catalunya per subscripció popular i va ser donada al museu l'any 1960 juntament amb l'anyell místic esculpit en una clau d'arquivolta. El museu conserva, des de 1979, un altre fragment de relleu de la mateixa portalada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Guia.Museu Frederic Marès, 2011, pàg. 30–31. ISBN 978 84 9850 335 7

## Enllaços externs

* L'aparició de Jesús als seus deixebles en el mar. Relleu de portalada (sala 2) Museu Frederic Marès
# La Mosquera (Benés)

La Mosquera és un indret del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme de Benés.
Es troba al nord-est del poble de Benés, a l'extrem sud-est de la Serra dels Corrals. Travessa aquest indret la pista rural de Benés a Manyanet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Kokur

Kokur és una deu famosa a Caixmir a la base de la muntanya Pir Panjal. L'aigua surt per sis boques al peu de la pedra i forma un rierol les aigües del qual arriben al riu Bareng. Thornton esmenta que la cort afganesa quan va dominar Caixmir (1748-1819) no acceptava cap altra aigua que la que venia d'aquesta font.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Koku Konu

Koku Konu (segle XX) és arquitecte, teòric i comissari. Va estudiar al Canterbury College of Art. Actualment és director de DKR Associates i de la Creative Intelligence Agency a Lagos, que promou la creativitat en el camp de l'arquitectura i l'urbanisme.
Entre els seus projectes, destaquen Lagos 2000, una proposta de regeneració urbana pel centre d'aquesta ciutat i What is all the fss about? Eurotour 2000, un tour artístic, arquitectònic i cultural a través de sis països europeus.

## Referències

* ↑ Akinsola, James Akinbiyi. A History of St. Gregory's College, Lagos, 1928 to 2004 (en anglès). Aboki Publishers, 2007, p. 55. ISBN 978-978-8098-67-6.
* ↑ Enwezor, Okwui. Under Siege, Four African Cities, Freetown, Johannesburg, Kinshasa, Lagos: Documenta 11, Platform 4 (en anglès). Hatje Cantz, 2002, p. 451. ISBN 978-3-7757-9090-1.
* ↑ «Koku Konu | CCCB». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 24 març 2016].
# Kokuji

Els kokujis (国字; literalment "caràcters nacionals") o wasei kanjis (和製漢字; lit. "caràcters xinesos fets al Japó") són kanjis peculiars del Japó. Hi ha centenars de kokujis. Molts d'ells són rarament emprats, però n'hi ha uns quants que han esdevingut aportacions importants en l'escriptura japonesa.
Exemples de kokujis són:
    鰯 樫 粁 喰 込 榊 鴫 糎 凧 鱈 栂 辻 峠 栃 噸 凪 匂 畑 畠 噺 鋲 辺 柾 俣 麿 粍 杢 籾 匁 鑓 枠 毟 乄 挘 桛 梻
# La Atalayita

La Atalayita és un antic poblat maho que es troba en la vall de Pozo Negro, al municipi d'Antigua, a l'illa de Fuerteventura i havia estat habitat abans de la conquesta europea del segle XV. El poblat disposa de 115 estructures de diverses tipologies: habitatges anomenats "casas hondas" semienterrats de planta circular i volta a base de pedra volcànica de laves procedents de las erupcions de La Caldera de La Laguna i la caldera de Liria, cases de grans dimensions amb diversos espais units els uns als altres, i una cova natural condicionada per habitatge. Tota la zona corresponia a terres mancomunades de pastura i part de les construccions, després de la conquesta han estat emprades pels pastors per a la cura i manteniment del bestiar.
El poblat presenta una construcció restaurada, amb sostre de branques de tarajal, i fang, d'acord amb la construcció tradicional de l'illa.
El poblat, estudiat per primer cop en les dècades de 1950 i 1960 per Sebastián Jiménez Sánchez, que l'anomena El Saladillo, i entre 1974 i 1977 per Demetrio Castro Alfín, que és quan comença a ser anomenat La Atalayita. En 1990 fou objecte d'un Plan Especial de Protección, Conservación y Restauración del que només es va dur a terme la primera part. Fou declarat Bien de Interés Cultural en 2007, pel decret 129/2007, de 24 de maig.

## Referències

* ↑ «La Atalayita» (en castellà). artesaniaymuseosdefuerteventura.org. Arxivat de l'original el 2018-08-31. [Consulta: 11 setembre 2016].
* 1 2 «Poblado de La Atalayita. Valle de Pozo Negro» (en castellà). Gobierno de Canarias. [Consulta: 11 setembre 2016].

## Bibliografia

* Castro Alfín, D. El poblado de La Atalayita, Fuerteventura (en castellà). MC BIBLIOGRAPHY, 1973.

## Enllaços externs

* La Atalayita Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.
# La Azohía

La Azohía és una entitat de població de Perín, diputació aquesta del terme municipal de Cartagena, en la Comunitat Murciana. Es tracta d'un poblat pesquer amb una població inferior als 1.000 habitants. Es troba pròxima al Port de Mazarrón. Es tracta d'un enclavament costaner poc urbanitzat i en un entorn muntanyenc pròxim al cap Tiñoso
Destaquen entre els seus atractius la seva bella badia i la torre de Santa Elena.