OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capgrossos de la Sagrada Família

Els Capgrossos de la Sagrada Família són quatre cabuts que s'anomenen el Català, en Drylus, en Kiku i el Gall. Són quatre figures que representen personatges ben diferents, amb orígens diversos, però que actualment participen plegats en les sortides, sempre portats pels més joves de la colla.

## Descripció

El Català va ser fet per Domènec Umbert el 1982 i estrenat aquell mateix any al carrer de Sant Quintí. Va néixer per iniciativa de la colla de la parròquia de Sant Josep de Calassanç, com els gegants Quintí i Peguera i els Capgrossos Macers. Com que el pas del temps i les sortides el van anar deteriorant, ara fa pocs anys va haver de ser restaurat. Se'n va encarregar el geganter Francesc Cisa.
En Drylus és un capgròs que representa un drac infantil, fet amb colors vius i amb una boca grossa i ben badada que deixa veure unes dents esmolades. Diuen que va venir a Barcelona per visitar el seu cosí, el drac del Parc Güell, i que li va agradar tant que s'hi va quedar. Surt sempre acompanyat d'un altre capgròs, en Kiku, un nen africà somrient, que sembla feliç de portar una gran piruleta que està a punt de menjar-se. Finalment, el Gall està el caganiu de la colla. No falta mai a les sortides dels capgrossos i, com que és tan xic, el porten els nens i nenes més petits. Aquestes tres últimes peces són capgrossos seriats comprats en una botiga, d'autor desconegut.
Els capgrossos Català, Kiku, Drylus i Gall són figures d'imatgeria festiva que actualment porta l'Associació Fal·lera Gegantera de la Sagrada Família, colla encarregada de custodiar i fer sortir, entre més peces, els gegants i gegantons de la Sagrada Família i els de Sant Josep de Calassanç.

## Referències

* 1 2 3 4 «Capgrossos de la Sagrada Família». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Zenó (desambiguació)

Zenó és el nom dels següents personatges:
* Zenó (emperador) (425-491), emperador romà d'Orient entre el 474 i el 475 i de nou entre el 476 i el 491
* Zenó d'Afrodísies, escultor grec
* Zenó d'Atenes, metge grec atenenc.
* Zenó de Cítion, anomenat «l'estoic» (333 aC - 264 aC), filòsof hel·lenistic de Citium, Xipre.
* Zenó de Cítion (orador), orador grec
* Zenó d'Elea (490 aC - 430 aC), filòsof grec, deixeble de Parmènides
* Zenó de Laodicea, orador grec
* Zenó de Mindos, escriptor grec
* Zenó de Rodes, historiador grec
* Zenó de Sidó (segle III aC), filòsof grec
* Zenó de Sidó (segle I aC), filòsof grec
* Zenó de Soli, escultor grec
* Zenó de Tars, filòsof grec
* Zenó de Xipre, metge grec
* Zenó (historiador), historiador grec
* Zenó (metge), metge grec
* Zenó (militar), governador macedoni d'Atamània
* Sant Zenó de Verona, eclesiàstic i bisbe romà, patró de Campione d'Italia
* Sants Zenó i companys màrtirs de Roma, patró d'Arenys de Mar, de Luzaga i de Fuentelsaz
* Sants Zenó, Vidal i Felícola de Roma, màrtirs a Roma, coneguts també com a Sants Zenó, Víctor i Felícola de Serrateix, venerats a Santa Maria de Serrateix.
També Zenó pot referir-se a:
# Érika Cristiano dos Santos

Erika Cristiano dos Santos (nascuda el 4 de febrer de 1988, São Paulo, Brasil), coneguda com a Erika és una futbolista brasilera.

## Selecció femenina de futbol de Brasil

Va integrar la Selecció femenina de futbol de Brasil que va jugar Jocs Olímpics de Pequín 2008 guanyant la medalla de Plata, i també va disputar la Copa Mundial Femenina de Futbol Sub-20 de 2008 jugada a Xile.

## Referències

* ↑ «Women's Olympic Football Tournament London 2012 – List of Players Brazil» (PDF). FIFA, 24-07-2012. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2018. [Consulta: 20 desembre 2014].

## Enllaços externs

* 2008 Olympics player profile
* Santos FC player profile
* Women's Professional Soccer player profile
# Thierry Hupond

Thierry Hupond (Décines-Charpieu, Roine, 10 de novembre de 1984) és un ciclista francès, que fou professional del 2007 al 2017. En el seu palmarès el premi de la combativitat en la 10 etapa del Tour de França de 2009 i una etapa als Quatre dies de Dunkerque de 2014.

## Palmarès

* 2002
** Campió de França en contrarellotge júnior
* 2006
** 1r a la Vall de Champsaur
** Vencedor d'una etapa al Tour de Nova Caledònia
* 2007
** 1r al Souvenir Vietto-Gianello - GP de Rocheville
** 1r al Tour de Charolais
* 2014
** Vencedor d'una etapa als Quatre dies de Dunkerque

### Resultats al Tour de França

* 2009. 90è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2012. 124è de la classificació general
* 2013. Abandona (20a etapa)
* 2012. 142è de la classificació general

## Referències

* ↑ EFE «Hupond evito el esprín masivo y Demare manda en la general». El Mundo Deportivo. EFE, 10-05-2014 [Consulta: 11 maig 2014].
# Batalla d'Aduatuca (54 aC)

La batalla d'Aduatuca, anomenada també batalla del Jeker i lluitada el 54 aC, va ser una de les batalles de la Guerra de les Gàl·lies.

## Antecedents

Els primers signes de revolta a la Gàl·lia s'iniciaren a la tardor del 54 aC, quan els carnuts van matar el seu rei Tasgeci. En conèixer la notícia, el procònsol, per por d'un aixecament general carnut va enviar a Luci Munaci Planc amb la seva legió a hibernar en aquesta regió. A la Gàl·lia tot el país estava en caos, i s'hi respirava un aire de rebel·lia, però les altres legions van arribar a les casernes d'hivern i les fortificacions es completaren. Quinze dies després que les legions arribaren a les respectives casernes, va esclatar una revolta de sobte entre els eburons, dirigida per Ambíorix i Catuvolc.
Les tropes romanes foren atacades mentre recollien llenya fora del campament, i el campament romà de Quint Tituri Sabí i Luci Aurunculeu Cotta fou completament envoltat. Considerant que el campament romà era difícil d'atacar i amb grans pèrdues entre els seus, Ambíorix va convèncer els romans a abandonar el campament suggerint-los que s'unissin a la legió més propera a uns vuitanta quilòmetres, assegurant que no interferia en la marxa.

## Batalla

Luci Aurunculeu Cota es volia defensar al camp, però Quint Tituri Sabí considerava la defensa impossible i volia evacuar confiat en el salvoconducte ofert per Ambíorix, i per no trencar la concòrdia, Cota va accedir després d'un acalorat debat entre els dos comandants romans.
L'exèrcit romà va deixar el camp amb gran rapidesa, però quan les tropes es trobaven a la intempèrie a la vora del Jeker, l'exèrcit dels eburons va atacar, acabant amb gairebé una tota la Legió XIV Gemina, cinc cohorts romanes i els seus comandants.

## Conseqüències

Uns pocs supervivents van aconseguir arribar on estava estacionat Tit Labiè i advertir de l'incident. Després d'aquesta victòria, Ambíorix va aconseguir el suport dels atuàtucs, nervis i nombroses nacions més petites com ceutrons, grudis, levacs, pleumoxis i geidumnes, per assetjar el campament de Quint Tul·li Ciceró i la seva legió a l'oppidum de Namur. El setge va durar un parell de setmanes, fins a l'arribada de Juli Cèsar.

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico V, 24-25
* ↑ (francès) L.A.Constans, Guide Illustré des Campagnes de César en Gaule, Classical Journal, Vol. 25, No.9, Jun., 1930, p.57
* ↑ (anglès) Lawrence Keppie, The making of the roman army, from Republic to Empire, Oklahoma 1998
# Carena del Soler

La Carena del Soler és una serra situada al municipi de Lladurs (Solsonès), amb una elevació màxima de 899,1 metres.

## Referències

* ↑ «Carena del Soler». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Saut (municipi de Vauclusa)

Saut (occità) o Sault (francès) és un municipi francès, situat al departament de Vauclusa i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava al sud-est del Ventor.

## Economia

L'economia és eminentment agrícola de muntanya: producció de lavandula, d'espelta, de mel i productes derivats.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.160 | 1.320 | 1.230 | 1.231 | 1.206 | 1.171 | 1.285 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Faraud | PS |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Valclusa
# Zenó d'Afrodísies

Zenó (en grec antic: Ζήνων, llatí: Zenon), fill d'Atis o Atines, fou un escultor grec nadiu d'Afrodísias de Cària. Va ser important en un període de l'Imperi Romà, probablement en temps de l'emperador Trajà.
Hom li atribueix tres obres:
* Una estàtua asseguda, probablement un senador, a la vil·la Ludovisi i que porta la inscripció ΖΗΝΩΝ ΑΤΤΙΝ ΑΦΡΟΔΙ ΣΙΕΥΣ ΕΠΟΙΕΙ
* Un monument a la memòria del seu fill representat amb la figura d'un Hermes, amb una inscripció mètrica de 19 línies que diu aproximadament: «Soc Zenó, el meu país és la beneïda Afrodísias, i havent recorregut moltes ciutats, confiat en el meu art, i havent-lo ensenyat al meu fill petit Zenó, que va morir davant meu, faig un sepulcre i un pilar amb les meves pròpies mans, que també serà per a mi». L'Hermes, la figura principal, es conservava a la Vil·la Negroni, i després va ser venuda.
* Una estàtua d'una dona en marbre vestida i amb una estola, trobada a Siracusa (inscripció ΖΗΝΩΝ ΑΦΡΟΔΕΙΞΙ ΕΥΞ ΕΠΟΙΕΙ), on encara es conserva.
En temps de Trajà, Hadrià i la dinastia Antonina hi va haver una important escola d'escultura a Afrodísias, entre els quals Zenó i Zenes.

## Referències

* ↑ 2.Zenon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1319
# Érika de Souza

Érika Cristina de Souza (Rio de Janeiro, 9 de març de 1982) és una jugadora brasilera de bàsquet que ocupa la posició de pivot.
Va ser part de la Selecció femenina de bàsquet de Brasil amb la qual va aconseguir la medalla de bronze als Jocs Panamericans de 2011 a Guadalajara, Mèxic; a més, va rebre la medalla d'or al Campionat Sud-americà de Bàsquet femení adult realitzat a Colòmbia 2005 i al Paraguai 2006, i va ser vencedora al costat del seu equip del campionat preolímpic de les Amèriques realitzat a Mèxic 2003 i Colòmbia 2011. Va ser seleccionada de l'equip brasiler als Jocs Olímpics d'Atenes 2004, Londres 2012 i Rio 2016.
Érika va estar en la Lliga Femenina de Bàsquet d'Espanya de 2003 fins a 2012, guanyant sis edicions, 2004-05 (Barcelona), quatre entre 2006-07 i 2009-10 (Ros Casares València), i 2011-12 (Club Baloncesto Avenida). També va ser part de l'equip vencedor de l'Euroliga Femenina 2010-11.

## Estadístiques en competències FIBA

| Any | Competència | PPJ | RPJ | APJ |
| 2012 | Jocs Olímpics | 16.2 | 8.8 | 2.4 |
| 2011 | Campionat FIBA Amèriques | 16.2 | 8 | 1.8 |
| 2010 | Campionat mundial femení FIBA | 16.6 | 12 | 1.6 |
| 2006 | Campionat Mundial de Bàsquet femení | 5.7 | 3.8 | 0.2 |
| 2006 | Campionat Sud-americà de Bàsquet femení femení | 19.6 | 12 | 0.6 |
| 2005 | Campionat FIBA Amèriques femení | 15.4 | 10.4 | 0.4 |
| 2004 | Jocs Olímpics | 7 | 3.7 | 0.1 |
| 2004 | Torneig femení FIBA Diamond Ball | 2 | 6 | 0 |
| 2003 | Torneig classificatori femení panamericà per les olimpíades | 2.5 | 1 | 1.5 |
| 2002 | Campionat Mundial de Bàsquet femení | 4.5 | 4 | 0 |
| 2003 | Campionat Mundial de Bàsquet femení juvenil | 12.4 | 7.8 | 0.6 |
| 2001 | Campionat Mundial de Bàsquet femení junior | 16.1 | 10.9 | 0.1 |
| Mitjana total | Mitjana total | 11.2 | 7.4 | 0.8 |
| Font: FIBA. |||||

## Referències

* 1 2 «Érika de Souza» (en portuguès). Seleçõés. Confederação Brasileira de Basketball. Arxivat de l'original el 2017-03-17. [Consulta: 18 abril 2013].
* ↑ «Perfil do Atleta: Érika Cristina de Souza (Érika de Souza)». Comitê Olímpic Brasileiro. [Consulta: 19 abril 2013].
* ↑ Player Biography WNBA.com
* ↑ «Erika de Souza» (en portuguès). PA 2011 - Atletes Brasileiros. UOL. [Consulta: 19 abril 2013].
* ↑ «Jogos Pan-Americans - Feminino» (en portuguès). Competiçõés Oficiais. Confederação Brasileira de Basketball. Arxivat de l'original el 2013-11-10. [Consulta: 18 abril 2013].
* ↑ «Érika Cristina de Souza» (en portuguès). Imprensa. Confederação Brasileira de Basketball, 10-11-2003. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 18 abril 2013].
* ↑ «Erika Souza» (en anglès). London 2012 Olympic and Paralympic Games. Arxivat de l'original el 2013-04-27. [Consulta: 19 abril 2013].
* ↑ «Erika Souza» (en anglès). 2004 Olympic Games: Tournament for Women. FIBA. [Consulta: 19 abril 2013].
# La lluna de mel del pintor

La lluna de mel del Pintor és una pintura a l'oli sobre tela obra de l'artista prerafaelita Sir Frederic Leighton, va produir en c. 1864 i actualment exposat al Museu de Belles Arts de Boston.

## Història

Aquesta és una interessant composició de Leighton, que en general es va desviar cap a les imatges clàssiques i, en particular, els nus - aquests últims varen ser tan prolífics en el seu treball, que molts dels seus quadres van haver de ser retirats de l'exposició d'art anglès de 1857 quan va recórrer Amèrica, perquè resultaven ofensives
L'home italià que es va asseure per a l'obra dels noucasats surt sovint a l'obra de Leighton: sembla que era un dels models favorits de l'artista. És important destacar que les seves mans estan pintades amb gran detall, posant l'accent en l'important que són per al seu treball. Els tons suaus i la precisió amb la qual Leighton va pintar la parella contrasta evidentment amb la duresa del taronger que es veu darrere d'ells. Leighton sembla haver tingut dificultats per pintar les taronges es veuen com si haguessin estat esmaltades. Generalment, la composició i brillant color de la imatge reflecteixen la influència dels pintors venecians del segle xvi com Giorgione i Ticià.
La lluna de mel del pintor va ser exposada per primer cop a l'Royal Academy el 1866 - sembla que Leighton intencionadament va impedir que fos mostrat públicament en els anys següents a la seva conclusió. Com Leighton era conegut per la seva falta de confiança i la timidesa, molts dels seus contemporanis creien que sentia que havia traït massa la seva pròpia emoció, per a sentir-se còmode exhibint la imatge.

## Referències

* ↑ C. Newall The Art of Lord Leighton, Phaidon Press (1993).
* ↑ Cf. MFA note on respective webpage .
* ↑ Cf. T. Barringer & E. Prettejohn, Frederic Leighton: Antiquity, Renaissance, Modernity, Yale University Press (1999).

## Bibliografia

* Barringer, Tim & Prettejohn, Elizabeth, Frederic Leighton: Antiquity, Renaissance, Modernity (Paul Mellon Center for Studies in British Art), Yale University Press (1999). ISBN 978-0-300-07937-1
* Barrington, Russel, The Life, Letters and Work of Frederic Leighton, 2 Voll., BiblioBazaar (2010). ISBN 978-1-143-23340-1
* Newall, Christopher, The Art of Lord Leighton, Phaidon Press (1993). ISBN 978-0-7148-2957-9

## Enllaços externs

* La lluna de mel del Pintor al MFA
* Frederic-Leighton.org Arxivat 2017-07-19 a Wayback Machine. 114 feines per Frederic Leighton
* Frederic Leighton Art Arxivat 2012-03-20 a Wayback Machine.
# Thomas Vaubourzeix

Thomas Vaubourzeix (Gassin, Var, 26 de setembre de 1991) és un ciclista francès professional des del 2011. Actualment corre a l'equip Nice Pro Cycling Team.

## Palmarès

* 2010
** 1r al Tour d'Eure-et-Loir i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Volta a Toledo i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi des Flandres françaises
** Vencedor d'una etapa del Kreiz Breizh Elites
** Vencedor d'una etapa del Tour del Franc Comtat
* 2012
** Vencedor d'una etapa del Tour de Bretanya
* 2014
** Vencedor d'una etapa de la Volta al llac Qinghai
* 2016
** 1r al Trofeu del Príncep
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Tunísia
* 2017
** 1r al Trofeu del Príncep

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Carena del Pèlag

La Carena del Pèlag és una serra als municipis d'Ullastrell i Viladecavalls a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 289,8 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serralada de l'Arakan

Arakan Yoma és un sistema muntanyós al nord-oest de Myanmar que s'estén des de les muntanyes Naga en direcció nord-sud des de l'estat de Manipur i oest de Tripura, a l'Índia, fins al curs baix del riu Irauadi al golf de Bengala arribat a la mar al Cap Negrais, formant una barrera climàtica que evita la penetració del monsó del sud-oest al centre del país. Recobert per la selva, és difícilment penetrable. Culmina als 3.053 m en el mont Victoria (Nat Ma Taung) santuari d'animals i natura a la frontera amb l'estat Xin. Forma part de la serralada de l'ecoregió "Chin Hills-Arakan Yoma montane forests", amb selves diverses. Els boscos tenen vegetació diversa però predomina el pi i el tec. Són poblats pel poble Zo.
Al segle XIX la muntanya més alta explorada era l'anomenada Muntanya Blava a uns 2.200 metres d'altura, en entrar les muntanyes al Arakan. El 1868 els britànics van establir un sanatori a Myaung-gyii, a la ruta pel pas Taung-gup, 25 km més enllà de Naung-kyi-dauk, a uns 650 metres d'altura. Akouk-taung és una muntanya a l'extrem oriental de les muntanyes.

## Referències

* ↑ «Arakan Yoma». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ The World Book Encyclopedia (en anglès). World Book, Incorporated, 1993, p. 720. ISBN 978-0-7166-0093-0.
* ↑ Santiapillai, Charles; Jackson, Peter. The Asian Elephant: An Action Plan for Its Conservation (en anglès). IUCN, 1990, p. 17. ISBN 978-2-88032-997-6.
* ↑ Khandekar, G. H.. The Indian Companion: Being a Manual of Universal Statistics of All the Provinces in and the Countries Adjacent to India (en anglès). Law Printing Press, 1894, p. 527.
# Zdeněk Zikán

Zdeněk Zikán (Praga, 10 de novembre de 1937 - Praga, 14 de febrer de 2013) fou un futbolista txec de la dècada de 1960.
Fou 4 cops internacional amb la selecció de futbol de Txecoslovàquia amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1958.
Pel que fa a clubs, destacà a Dukla Pardubice, FK Dukla Praga i Spartak Hradec Králové.

## Referències

* ↑ «Zemřel fotbalista Zikán, autor čtyř gólů na MS 1958 ve Švédsku» (en czech). Blesk, 19-02-2013 [Consulta: 19 febrer 2013].
* ↑ Profile Arxivat 2002-11-05 a Wayback Machine. at ČMFS website
* ↑ Zdeněk Zikán a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Truchlik, Ivan. Futbalový atlas sveta (en slovak). Prague, Czech Republic: Ottovo Nakladatelství, 2015, p. 629. ISBN 978-80-7451-455-5.
# İskilip

İskilip és una ciutat i un districte de la província de Çorum (Turquia), a la riba esquerra del riu Kızılırmak. Es troba a 56 km de la ciutat de Çorum, 160 km al nord-est d'Ankara i 100 km al sud-oest de Kastamonu. Ocupa una superfície de 1.187 km², i l'elevació mitjana és de 750m. La població del districte és de 38.378 habitants, dels quals 20.428 viuen a la vila d'İskilip (cens del 2011). L'alcalde és Recep Çatma (AKP).
Aquesta ciutat probablement correspon a Blucium, una ciutat de Galàcia al districte dels Tolistobogis que fou la residència del rei Deiotarus en favor del qual va intercedir Ciceró davant Cèsar.

## Referències

* ↑ «Institut d'Estadística de Turquia». Arxivat de l'original el 2012-11-03. [Consulta: 24 febrer 2012].
* ↑ Dictionary of Greek and Roman Geography (1854) (anglès)
* ↑ www.jstor.org (anglès)
* ↑ www.sobreturquia.com (castellà)
* ↑ www.hasanyaras.com (turc)

## Vegeu també

* İskilip dolması

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament (turc)
* Pàgina web del caimacan (turc)
# Laima

Laima és una deessa bàltica del destí. Es va associar amb el part, el matrimoni i la mort; també era la patrona de les dones embarassades. Laima i les seves funcions són similars a la deessa hindú Lakxmi.

## A Letònia

En la mitologia letona, Laima i les seves germanes, Karta i Dēkla, eren una trinitat de déus del destí, de manera similar al nòrdic Nornes o el grec Moires. Laima pren la decisió final sobre el destí de l'individu i és considerablement més popular. Tot i que tots tres tenien funcions similars, Laima és la deessa de la sort i està més relacionada amb les mares i el part, Dēkla està a càrrec dels fills i Kārta té el poder sobre la vida de l'adult. En els moderns Dievturība aquestes tres deesses es coneixen com les tres Laimas, el que indica que són la mateixa divinitat amb tres aspectes diferents. Els rituals de naixement a finals del segle xix incloïen ofrenes de gallines, ovelles, tovalloles o altres materials teixits a Laima. Només les dones podien participar en el ritual, realitzat en una sauna (pirtis).

## A Lituània

En la mitologia lituana, Laima (fat, destí) es confon sovint amb Laimė (bona fortuna) i Laumė (fada). Altres divinitats relacionades inclouen Dalia (el destí) i Giltinė (El segador). Laima es va esmentar per primer cop en fonts escrites com Laimelea de Wilhelm Martini en el pròleg llatí de les cançons lituanes, recollit per Daniel Klein i publicat el 1666. També la van esmentar Matthäus Prätorius, Jacob Brodowski, Philipp Ruhig i altres.
Un dels deures més importants de Laima és profetitzar (lituà: lemti) com tindrà lloc la vida d’un nounat. De vegades només hi havia una Laima, mentre que en altres casos tres Laima donaven prediccions sovint contradictòries. El pronunciament final seria irrevocable i ni tan sols la mateixa Laima ho podria canviar. Tot i que tres deesses del destí tenen menys suport entre els acadèmics, el concepte està ben consolidat a les religions europees (per exemple, Moires grec). En la historiografia anterior, l'exemple de predestinació de Laima es va utilitzar per jutjar la religió lituana com a fatalista. Per exemple, el 1837 Manfred Tietz va escriure que, com que els lituans creien en el destí predeterminat, eren guerrars sense por. Algirdas Julius Greimas va argumentar que aquesta visió és superficial i que Laima no va determinar el destí, sinó que només en sabia. En una versió lituana del Diluvi universal, Laima participa en el naixement de la humanitat.
Laima estava relacionada amb Gegutė (cucut), que Greimas considerava una deessa separada mentre que altres la veuen com una encarnació de Laima. Gegutė era el responsable del temps i de la successió de les estacions. Es creia que el nombre de trucades que preveia quant de temps li quedava a una persona per viure. A la primavera, també determinaria com una persona passaria la resta de l'any; per exemple, si un home no tenia diners quan sentia el cucut, seria pobre la resta de l'any. L'arbre sagrat de Laima és el til·ler.

## En la cultura moderna

El grup de música folk lituà Kūlgrinda va publicar el 2014 un àlbum titulat Laimos Giesmės, que significa "Els himnes de Laima".

## Referències

* ↑ Kūlgrinda – Laimos Giesmės.
# Thomas Vernaeckt

Thomas Vernaeckt (Gant, 7 de novembre de 1988) és un ciclista belga, professional del 2009 al 2013.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Bei-Buluk

Bei-Buluk (en rus: Бей-Булук) és un poble de la República de Khakàssia, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 114 habitants. Pertany al districte de Bograd.

## Referències

* ↑ Почтовые индексы России. Регионы России → Республика Хакасия → Боградский район → село Абакано-Перевоз