OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amnirana

Amnirana és un gènere de granotes de la família Ranidae.

## Taxonomia

* Amnirana albolabris (Hallowell, 1856)
* Amnirana amnicola (Perret, 1977)
* Amnirana asperrima (Perret, 1977)
* Amnirana darlingi (Boulenger, 1902)
* Amnirana galamensis (Duméril & Bibron, 1841)
* Amnirana lemairei (Witte, 1921)
* Amnirana lepus (Andersson, 1903)
* Amnirana longipes (Perret, 1960)
* Amnirana occidentalis (Perret, 1960)
* Amnirana parkeriana (Mertens, 1938)

## Referències

* IUCN (anglès)
# Alióixino

Alióixino (en rus: Алёшино) és un poble de l'óblast de Riazan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 306 habitants.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Касимовского муниципального района Рязанской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Akapovo». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»».
# Aliè

« Aliè» té aquests significats:
* Luci Aliè (Alienus) fou un edil de la plebs el 454 aC
* Aule Al·liè o Aliè (Alienus) governador de Sicília.
Viccionari
# Andra Day

Cassandra Monique Batie (Spokane, 30 de desembre de 1984), coneguda professionalment com Andra Day, és una cantant, compositora i actriu estatunidenca. Ha rebut diversos reconeixements, incloent un Premi Grammy i un Globus d'Or.

## Trajectòria

El 2015, va presentar el seu àlbum debut, Cheers to the Fall. Als 58ns Premis Grammy, l'àlbum va ser nominat a Millor àlbum de R&B, i el senzill «Rise Up», va ser nominat a Millor interpretació de R&B. Day també va aparèixer al costat de Stevie Wonder, a qui se li atribueix parcialment el seu descobriment, en un anunci per a Apple TV el 2015.
El 2021, Day va debutar com a actriu amb la seva interpretació de Billie Holiday al biopic de Lee Daniels, The United States vs. Billie Holiday, amb què guanyar el Globus d'Or a la millor actriu dramàtica i va rebre una nominació a l'Oscar a la millor actriu. Day va rebre el Premi Grammy a la millor recopilació de banda sonora per a pel·lícula.

## Discografia

* Cheers to the Fall (2015)

## Referències

* ↑ Reese, Alexis. «Andra Day: 5 Things To Know About The Leading Lady From 'The United States Vs. Billie Holiday'». BET, febrer 26, 2021. [Consulta: March 1, 2021].
* ↑ Phull, Hardeep. «This singer was shocked by Stevie Wonder’s blind jokes» (en anglès americà), 18-12-2015. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ Varga, George. «Andra Day rises up to music stardom» (en anglès americà), 25-02-2016. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ Johnson, Laura. «Spokane-born singer gets Christmassy with Stevie Wonder» (en anglès). [Consulta: 3 octubre 2022].
# Andover (Nova York)

Andover és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.073 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Andover tenia 1.073 habitants, 432 habitatges, i 282 famílies. La densitat de població era de 414,3 habitants/km².
Dels 432 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.563 $ i la renda mediana per família de 38.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.417 $ mentre que les dones 20.804 $. La renda per capita de la població era de 17.766 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Andover». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Andover». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alberto Pérez Ferré

Alberto Pérez Ferré (Alcoi, 23 de maig de 1948) és un polític socialista valencià.

## Biografia

Estudià batxillerat i treballà des dels 14 anys en diverses empreses a Alcoi i Alacant. Militant del PSOE i de la UGT des de 1975, Pérez Ferré representà al partit a la Taula d'Alacant el 1976. Fou membre de l'executiva del PSPV-PSOE des de 1978, primer com a secretari d'organització (càrrec del qua va dimitir l'octubre d'aquell any), després com a vicesecretari general el 1980 i vocal el 1982. El 1995 tornà a ser secretari d'organització del PSPV fins que el 1997 Joan Romero arribara a la secretaria general del partit.
Alberto Pérez Ferré formà part del Senat d'Espanya a la legislatura constituent (accedí en substitució del senador Julián Andúgar que morí mesos enrere) per la circumscripció d'Alacant. Pérez Ferré revalidà l'acta a les eleccions de 1979, 1982, 1986 i 1989. Fou candidat al Congrés dels Diputats també per Alacant a les eleccions generals espanyoles de 1993 i 1996. El 1994 protagonitzà un fet que saltaria a la premsa, durant una votació a la cambra es comptabilitzà el seu vot quan Pérez Ferré no havia assistit a la sessió plenària. També fou diputat a Corts Valencianes a les eleccions de 1983 i 1987.
Abandonà la política activa el 2000 i el 2006 fou proposat pel PSPV per a ser vocal del consell general de la Caixa d'Estalvis del Mediterrani.

## Referències

* ↑ «Alguien votó por el diputado socialista Pérez Ferré en el pleno del escándalo» (en castellà). El País, 12-03-1994. [Consulta: 17 abril 2013].
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «"En 1977 llevábamos a dos mujeres en la lista"» (en castellà). Las Provincias, 29-02-2008. [Consulta: 17 abril 2013].
* ↑ «El pleno de las Corts elige por unanimidad los 26 consejeros de la CAM» (en castellà). reporterodigital.com, 26-11-2006. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2011. [Consulta: 17 abril 2013].

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes i y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.434. ISBN 9788495484802.
* Fitxa senador
* Fitxa diputat
# Alberto Quintero Medina

Alberto Quintero Medina (Ciutat de Panamà, 18 de desembre de 1987) fou un futbolista panameny de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de Panamà.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Cartagena, Ontinyent CF, Lobos BUAP.

## Referències

* ↑ Alberto Quintero Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Panama – Record International Players; at RSSSF
* ↑ «2018 FIFA World Cup Russia – List of Players» (PDF). FIFA, 04-06-2018. Arxivat de l'original el 10 de juny 2018.
* ↑ Alberto Quintero promete 10 goles (Alberto Quintero promises 10 goals) Arxivat 2017-10-29 a Wayback Machine.; La Estrella, 2 setembre 2009 (castellà)
* ↑ ‘Mi sueño es ascender con Ontinyent’, Quintero (‘I dream of promoting with Ontinyent’, Quintero); La Prensa, 1 octubre 2010 (castellà)
* ↑ Negrito Quintero, a México (Negrito Quintero, to Mexico); La Prensa, 4 agost 2013 (castellà)
* ↑ Alberto Quintero a BDFutbol
* ↑ Alberto Quintero Medina a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Alberto Quintero, Fitxa a Soccerway
# Anaitz Arbilla Zabala

Anaitz Arbilla Zabala (Pamplona, Navarra, 15 de maig de 1987) és un futbolista navarrès, que juga com a defensa, actualment a la SD Eibar. És un jugador polivalent, ja que pot jugar en les 4 posicions defensives (tot i que la seva posició natural és la de lateral dret).
Al maig de 2014 va fitxar per a la temporada 2014-2015 del RCD Espanyol de la Primera Divisió.
El 30 d'agost de 2016 l'Espanyol va confirmar el traspàs del navarrès a la SD Eibar. L'equip blanc-i-blau cobrà 700.000 euros per l'operació, una xifra que pot augmentar al milió d'euros en funció del rendiment esportiu del jugador a l'Eibar.

## Referències

* ↑ «Anaitz Arbilla és el primer fixatge de l'Espanyol per la temporada 2014-15». 324.cat, 22-05-2014. [Consulta: 22 maig 2014].
* ↑ «Anaitz Arbilla deixa l'Espanyol i se'n va traspassat a l'Eibar». 324.cat. [Consulta: 31 agost 2016].
# Anak Verhoeven

Anak Verhoeven (Schriek, 15 de juliol de 1996) és un esportista belga que competeix en escalada, especialista en la prova de dificultat.
Des del 2013 ha guanyat diverses vegades el Campionat Nacional de Bèlgica en escalada de dificultat. El 2016, va guanyar una medalla d'argent al Campionat del Món d'Escalada i va quedar primera en el rànquing IFSC. El 2017, va guanyar una medalla d'or en el Campionat d'Europa d'Escalada.
El 2019, Verhoeven realitzà la primera ascensió femenina de la via Joe mama 9a+ a Oliana.

## Referències

* ↑ «IFSC Climbing». [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ «Anak Verhoeven se anota la primera femenina de ‘Joe mama’ 9a+ en Oliana». Desnivel, 07-11-2019. [Consulta: 2 juny 2020].
# Allan Moyle

Allan Moyle (Shawinigan, Quebec, 30 de novembre de 1946) és un guionista i director de cinema canadenc, que va dirigir les pel·lícules d'èxit Rebel·lió a les ones (1990) i Empire Records (1995).

## Biografia

Format en la Universitat McGill de Mont-real i el Barn Theatre de New London en Nou Hampshire, va debutar al cinema amb The Rubber Gun (1977) però el seu primer gran èxit va arribar amb Times Square (1980), protagonitzada per Robin Johnson, Trini Alvarado i Tim Curry. La pel·lícula conta la història de dos adolescents que s'escapen d'un centre psiquiàtric de Nova York i formen una banda de Punk Rock. Durant l'edició de la pel·lícula es va enfrontar amb el productor Robert Stigwood, que suposadament volia eliminar escenes de diàleg i reemplaçar-les per seqüències musicals, amb l'objectiu de publicar la banda sonora de la pel·lícula en un doble àlbum. Moyle es va mostrar en desacord i es va negar a fer els talls, però finalment el propi Stigwood es va encarregar de dur a terme l'edició final, tal com era el seu desig.
Durant els anys 80, Moyle va escriure una novel·la que mai va ser publicada però que va servir de base per a crear el guió de la seva pel·lícula més aclamada Rebel·lió a les ones, estrenada el 1990.
Durant els següents anys va dirigir títols com The Gun in Betty Lou's Handbag (1992), Empire Records (1995), New Waterford Girl (1999),per la qual va rebre el premi al millor director en els Canadian Comedy Award de 2001, XChange, Jailbait (2000) i Man in the Mirror: The Michael Jackson Story (2004). La seva pel·lícula Weirdsville, protagonitzada per Taryn Manning, va obrbr el Slamdance Film Festival el gener de 2007

## Filmografia

* Montreal Main (1974, actor/guionista)
* East End Hustle (1976, actor/guionista)
* Outrageous! (1977, actor)
* The Rubber Gun (1977) (Director)
* Times Square (1980) (Director)
* Rebel·lió a les ones (1990) (Director/guionista)
* Red Blooded American Girl (1990) (guionista)
* The Gun in Betty Lou's Handbag (1992) (Director)
* Love Crimes (1992)
* The Thing Called Love (1993)
* Empire Records (1995) (Director)
* Exhibit A: Secrets of Forensic Science (1997) (TV)
* New Waterford Girl (1999) (Director)
* Jailbait (2000) (TV) (Director)
* XChange (2000) (Director)
* Say Nothing (2001) (Director)
* Man in the Mirror: The Michael Jackson Story (2004) (TV) (Director)
* Weirdsville (2007) (Director)

## Referències

* ↑ «Allan Moyle Screenwriter, Director, Producer».
* ↑ «Allan Moyle». The New York Times. Arxivat de l'original el 2013-01-30. [Consulta: 30 juny 2017].
* ↑ Scott, A. O. «New Waterford Girl (1999) FILM REVIEW; Clueless And Angry In a Small 70's Town». The New York Times, 26-07-2000.
* ↑ Farber, Stephen. «Weirdsville», 10-09-2007. Arxivat de l'original el 21 de octubre de 2007. [Consulta: 13 setembre 2007].
# Alectis indicus

Alectis indicus és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.
Pot arribar als 165 cm de llargària total i als 25 kg de pes.
Es troba des de les costes del Mar Roig i de l'Àfrica oriental fins a la Polinèsia Francesa, el sud del Japó, el Mar d'Arafura i Austràlia.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alectrias alectrolophus

Alectrias alectrolophus és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 10 cm de llargària màxima i és de color gris a gairebé negre.
* 59-66 espines i cap radi tou a l'aleta dorsal.
* 1 espina i 41-45 radis tous a l'aleta anal.
* 64-70 vèrtebres.
* Presenta una línia ondulada estesa al llarg del dors.
* Aleta caudal arrodonida.

## Reproducció

És ovípar i els ous són protegits per la femella.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (principalment a la zona intermareal, encara que se'n pot trobar fins a una fondària de 100 m, normalment fins als 50) i de clima temperat, el qual viu al Pacífic nord: des de les illes del Comandant i el sud de Kamtxatka fins al mar d'Okhotsk, el nord del mar del Japó i Alaska.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Edició en anglès II. Tokai University Press, el Japó, pp. 867-1749.
* 1 2 Mecklenburg, C. W., T. A. Mecklenburg i L. K. Thorsteinson, 2002. Fishes of Alaska. American Fisheries Society, Bethesda, Maryland. xxxvii +1037 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Coleman, R. M., 1999. Parental care in intertidal fishes. P. 165-180. A: M. H. Horn, K. L. Martin i M. A. Chotkowski (eds.). Intertidal fishes: life in two worlds. Academic Press, els Estats Units. 399 p.
* 1 2 Fedorov, V. V., I. A. Chereshnev, M. V. Nazarkin, A. V. Shestakov i V. V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* ↑ Marine Fishes of the Aleutian Islands - Alaska Maritime National Wildlife Refuge Arxivat 2013-02-14 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Simenstad, C. A, J. S. Isakson i R. E. Nakatani, 1977. Marine fish communities. Pàgines 451-492 a M. L. Merritt i R. G. Fuller (editors). The environment of Amchitka Island. National Technical Information Service, Springfield, Virgínia. ISBN 0870791060
* ↑ Andriyashev, A.P. i N.V. Chernova, 1995. Annotated list of fishlike vertebrates and fish of the arctic seas and adjacent waters. J. Ichthyol. 35(1):81-123.
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Alectrias cirratus

Alectrias cirratus és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 10 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (fins als 5 m de fondària) i de clima polar, el qual viu al Pacífic nord-occidental: el golf de Pere el Gran a la costa occidental del mar del Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W., 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America north of the Isthmus of Panama. Part III. Bull. U. S. Natl. Mus. No. 47. i-xxiv + 2183a-3136. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lindberg, G. U., 1938. On the genera and species of the family Blenniidae (Pisces) related to the genus Anoplarchus. Trudy Gidrobiol. Eksp. Zool. Inst. Akad. Nauk SSSR No. 1: 499-514.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* ↑ Sokolovskaya, T. G., A. S. Sokolovskii i E. I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Anseba

Anseba és una regió (zoba) d'Eritrea, en la part oest del país. La seva capital és la ciutat de Keren.

## Departaments

Aquesta regió posseeix una subdivisió interna composta pels següents districtes:
* Adi Tekelezant
* Asmat
* Elabered
* Geleb
* Hagaz
* Halhal
* Habero
* Keren
* Kerkebet
* Sela

## Territori i població

La regió d'Anseba té una superfície de 23.000 km². Dins de la mateixa hi habita una població d'aproximadament 621.000 persones (xifres del cens de l'any 2006).

## Referències

* ↑ population-statistics.com (2006)
# Anna Guitart Ferrer

Anna Guitart (Barcelona, 1976) és una periodista i guionista catalana.
Va començar treballant a Ràdio Barcelona i després al programa La República, de Joan Barril, a COM Ràdio. Va formar part de l'equip del documental Setembres, de Carles Bosch. En televisió, va ser cap de continguts del concurs de TV3 El bocamoll, directora de (S)avis del Canal 33 (segona temporada) i coordinadora de guió del programa Via Llibre. Entre 2015 i 2017 va presentar la secció de llibres del programa Tria 33, del Canal 33. Des de 2018 presenta Tot el temps del món. Des de setembre del 2019, col·labora amb una columna al Diari Ara i, des del 2022, col·labora a la secció de llibres del programa de TV3 Tot es mou.
El 2023 va guanyar el XII Memorial Pere Rodeja.

## Referències

* ↑ «Anna Guitart». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ «"Tot el temps del món", el programa que parla sense pressa de llibres i d'escriptors, estrena nova temporada». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), 21-01-2022. [Consulta: 22 gener 2022].
* ↑ «Anna Guitart, periodista i guionista». TresC Comunitat de Cultura - Sant Jordi de Nadal 2020. Club Català de Cultura. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Villanueva, Marc «'Tot es mou' canvia tots els tertulians, la llista dels nous». El Nacional, 02-09-2022 [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Carmona, Alba «El Memorial Pere Rodeja, per a Anna Guitart. El jurat destaca la periodista per la seva «gran capacitat per generar ressò i estima pels llibres» i els llibreters de la Saltamartí de Badalona». Diari de Girona, 20·02·2023 [Consulta: 22 març 2023].
# An-Nàssir Muhàmmad ibn Ishaq ibn al-Mahdí Àhmad

An-Nàssir Muhàmmad ibn Ishaq ibn al-Mahdí Àhmad fou imam zaidita del Iemen.
Va fer un primer intent d'establir el seu imamat el 1723-1724 al nord, al massís de Sufyan, amb el suport de la tribu dels Banu Bakil, però no va reeixir. El 1726-1727 va fer un segon intent al sud a Zafar que també va fracassar. Finalment es va haver de sotmetre al seu cosí al-Mansur al-Husayn ibn al-Kasim ibn al-Hasan ibn al-Mahdi Ahmad, i va morir el 1753 a Sanaa, com una persona privada.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Nāṣir li-dīn Allāh".
# An-Nàssir Abd-Al·lah ibn Hàssan

An-Nàssir Abd-Al·lah ibn Hàssan fou imam zaidita del Iemen. El 1836 les tropes, malcontentes amb l'imam al-Mansur Ali ibn al-Mahdi Abd Allah, que tenia un comportament extravagant, va proclamar imam a al-Nasir Abd Allah, net d'al-Mutawakkil Ahmad i besnet d'al-Mahdi Abbas, i com ells fortament religiós. La seva preocupació principal fou l'observança estricta de la xaria que havia afluixat; va nomenar professors per restablir les normes. Va morir el 1840 quan feia un passeig pacífic pel uadi Dahr al nord-oest de Sanaa amb només 6 homes a la seva escorta, i fou atacat per un grup dels Banu Hamdan. El va succeir al-Hadi Muhammad ibn al-Mahdi Abd Allah, que era el germà del seu predecessor i al que havia tingut empresonat.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Nāṣir li-dīn Allāh".
# Antoni Bernadó Planas

Toni Bernadó Planas, més conegut com a Toni Bernadó (Sant Julià de Lòria, Andorra, 9 de desembre de 1966) és un atleta i corredor de fons i maratonià andorrà.
Com a maratonià va participar en diverses cites olímpiques, acabant 87è a la prova de marató masculina dels Jocs Olímpics d'Atlanta 1996, 49è a la dels Jocs olímpics de Sydney 2000, 57è a la dels Jocs Olímpics d'Atenes 2004, 58è a la dels Jocs Olímpics de Pequín de 2008 i 74è a la dels Jocs Olímpics de Londres 2012. És el primer atleta, i fins ara l'únic, que ha disputat i acabat cinc maratons olímpiques.
A més de la seva participació en els Jocs Olímpics, Bernadó també ha representat Andorra a la marató dels Campionats del món d'atletisme i dels Campionats d'Europa d'Atletisme, durant gairebé dues dècades. Cal destacar la seva victòria a la Marató internacional Martín Fiz del 2005 a Vitòria, i el segon lloc a la Marató de Barcelona del 2004 i a la Marató Internacional Martin Fiz de Vigo del 2006, així com el tercer lloc al Míting Internacional d'Atletisme de Palafrugell, i a les maratons de Barcelona del 2003 -en la qual va obtenir la seva millor marca en marató, amb un temps de 2:14:25- i del 2007, amb un temps de 2:14:52.
La trajectòria esportiva de Toni Bernadó és molt dilatada, i una gran part dels seus èxits han esdevingut al llarg dels anys als Jocs dels Petits Estats d'Europa. En aquesta cita esportiva ha obtingut, des del 1999 a Liechtenstein, un total d'onze medalles. Set d'elles d'or, quatre de plata, i sempre repartides en les proves de 10.000 i 5.000 metres. En els 10.000 metres, aconseguí quatre ors i dues plates. La primera posició la va assolir a Liechtenstein 1999, San Marino 2001, Malta 2003 i Liechtenstein 2011. En aquesta mateixa distància, va ser plata a Andorra 2005 i Mònaco 2007. Pel que fa a la distància dels 5.000 metres, suma tres ors i dues plates. Medalles d'or en té de Malta 2003, Andorra 2005 i Mònaco 2007, mentre que les de plata les va assolir a San Marino 2001 i Liechtenstein 2011. En aquests Jocs dels Petits Estats també va quedar tercer a la prova de 10.000 metres en l'edició del 2017 celebrada a Serravalle, a San Marino.

## Maques personals

* 3.000 metres – 8:03.69 (Palafrugell, 2007)
* 5.000 metres – 14:10.06 (Mataró, 2005)
* 10.000 metres – 29:47.74 (Vic, 2002)
* Mitja marató – 1:05:24 (Barcelona, 2005)
* Marató – 2:14:25 (Marató de Barcelona, 2003)

## Referències

* ↑ «Toni Bernardó: «Les lesions m'han deixat sense fer la sisena a Rio»». El Periòdic d'Andorra, 05-09-2016 [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Antoni Bernardó». Olympics. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Antoni Bernardó». World Athletics. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «European all time Rankings Men. Top 10 Marathon». European Masters Athletics, 30-10-2016. Arxivat de l'original el 30 de desembre 2022. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Bernadó centrarà la preparació exclusivament en els Petits Estats. Acumula 11 Metalls als Petits Estats». El Periòdic d'Andorra, 19-12-2012 [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Toni Bernado». Athletics Podium. [Consulta: 30 desembre 2022].