OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atlas Linguistique Roman

L'Atlas Linguistique Roman (Atles lingüístic romànic; sigla ALiR) és un atles lingüístic que comprèn totes les llengües romàniques europees.

## Història i projecte

El projecte es gestà el 1987 en el Centre de Dialectologia de la Universitat de Grenoble, inspirat per Gaston Tuaillon. L'atles s'inscriu en la tendència a elaborar, després de l'elaboració d'atles d'extensió relativament petita, un treball de "geolingüística supranacional". L'atles, per al qual no s'han fet enquestes pròpies sinó que s'han aprofitat les enquestes fetes en el marc d'altres atles lingüístics, comprèn 1037 punts i haurà de tenir, quan se n'acabi la publicació, onze volums. Cada volum tindrà una carpeta de mapes en gran format (70x41cm) i un fascicle amb els textos interpretatius corresponents.
La redacció de l'atles es fa en equip, actualment dirigit per Michel Contini i amb Joan Veny de president així com els vicepresidents Pilar García Mouton i Nicolae Saramandu i els directors adjunts Lorenzo Massobrio i João Saramago. A aquests, s'uneixen una coordinadora científica, Elisabetta Carpitelli, i diversos redactors.

## Resultats

Fins a 2016 se n'han publicat tres volums a l'Istituto poligrafico e zecca dello stato de Roma:
* Atlas Linguistique Roman, Vol. 1 (2 toms, 14 mapes) (1996)
* Atlas Linguistique Roman, Vol. 2a (1 toms, 24 mapes) (2001)
* Atlas Linguistique Roman, Vol. 2b (2 toms, 20 mapes) (2009)

## Referències

* ↑ Tal com es diu en el fulletó de presentació
* ↑ Vegeu l'explicació a la web del projecte

## Bibliografia

* Pilar García Mouton, El Atlas Linguistique Roman (ALiR): historia y características de un proyecto europeo, in: Lengua, variación y contexto : estudios dedicados a Humberto López Morales, Vol. 2, Madrid, Arco Libros, 2003, p. 611-624

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'"Atlas linguistique roman" Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Atqasuk

Atqasuk és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 201 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Atqasuk tenia 228 habitants, 55 habitatges, i 44 famílies La densitat de població era de 2,3 habitants/km².
Dels 55 habitatges en un 50,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 21,8% dones solteres, i en un 18,2% no eren unitats familiars. En el 16,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 40,4% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 15,4% de 45 a 60 i un 5,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones hi havia 113,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 123 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.607 $ i la renda mediana per família de 53.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.875 $ mentre que les dones 27.500 $. La renda per capita de la població era de 14.732 $. Aproximadament el 25% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Atqasuk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 15 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Atqasuk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 15 juliol 2010].

## Vegeu també

* Aeroport d'Atqasuk Edward Burnell Sr.
# Aplec de Santa Madrona

L'Aplec de Santa Madrona és un dels pocs aplecs festius que es conserven a la ciutat de Barcelona. Comença amb una cercavila a càrrec de la imatgeria festiva del barri que surt de la plaça de Santa Madrona i porta els assistents fins a l'ermita de Montjuïc dedicada a la santa. La parròquia de Santa Madrona del Poble-sec, situada al carrer de les Tapioles, organitza el tradicional aplec en honor de la santa, el quart diumenge després de Pasqua.
Els actes de celebració comencen amb un esmorzar popular i una missa. En acabat, un conjunt d'activitats per a grans i petits animen la jornada, amb la tradicional tómbola que organitza l'Esplai Xerinola, tallers i activitats per als assistents més joves i un dinar popular que clou la jornada. La festivitat de Santa Madrona és el 15 de març, però per motius meteorològics es va decidir de celebrar la trobada quatre setmanes després de Pasqua.

## Motiu

L'aplec de Santa Madrona se celebra en honor de santa Madrona de Tessalónica, copatrona de Barcelona juntament amb Santa Eulàlia i la Mare de Déu de la Mercè. La llegenda explica que Madrona va morir un 15 de març. I aquest és el dia que ha restat per a retre-li homenatge.

## Orígens

Les parròquies del Poble-sec volien reivindicar la figura d'aquesta patrona barcelonina oblidada i per això, ja fa anys, decidiren d'organitzar l'aplec. El quart diumenge després de pasqua. Des de llavors no únicament s'ha mantingut, sinó que ha anat agafant força al barri i de mica en mica s'hi han implicat nombroses entitats, com ara colles de gegants, esplais, grups musicals, etc.

## Referències

* 1 2 3 4 «Aplec de Santa Madrona». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Gurus del sikhisme

Els gurus del sikhisme van ser cadascun dels primers 10 líders del sikhisme, els únics que van portar el títol de guru (‘mestre’ en sànscrit). El primer mestre va ser el Guru Nanak Dev Ji, qui abans de la seva mort (esdevinguda en 1539) va començar la tradició que permetria al guru nomenar al seu successor. Amb el temps, el guru dels sikhs va esdevenir no només un líder espiritual sinó també militar. El 1708, el Guru Gobind Singh Ji va transferir la seva autoritat a l'escriptura sagrada dels sikhs, el Guru Granth Sahib Ji.
Nom :
| 1 | Guru Nanak Dev Ji |
| 2 | Guru Angad Dev Ji |
| 3 | Guru Amar Das Ji |
| 4 | Guru Ram Das Ji |
| 5 | Guru Arjan Dev Ji |
| 6 | Guru Hargobind Sahib Ji |
| 7 | Guru Har Rai Sahib Ji |
| 8 | Guru Harkrishan Sahib Ji |
| 9 | Guru Tegh Bahadur Sahib Ji |
| 10 | Guru Gobind Singh Ji |
| 11 | Guru Granth Sahib Ji |

## Enllaços externs

* Comunitat Sikh de Barcelona
# Guitiriz

Guitiriz és un municipi de la Província de Lugo a Galícia. Pertany a la Comarca da Terra Chá.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 10.028 | 10.275 | 11.476 | 7.633 | 6.086 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Becín, San Xián de
* Buriz, San Pedro de
* Labrada, Santa María de
* Lagostelle, San Xoán de
* Lagostelle, Santa María de
* Mariz, Santa Baia de
* Negradas, San Vicente de
* Parga, San Breixo de
* Parga, San Salvador de
* Parga, Santa Cruz de
* Parga, Sto. Estevo de
* Parga, Santa Locaia de
* Pedrafita, San Mamede de
* Pígara, San Pedro de
* Roca, San Xián de
* Trasparga, Santiago de
* Vilar, Santa María de
* Vilares, San Vicente de

## Història

Malgrat que els primers pobladors d'origen cèltic i els romans sabien sobre les propietats terapèutiques de les fonts termals, només amb l'arribada dels sueus després de l'enfonsament de l'Imperi Romà la localitat va començar a cobrar notorietat. El nom "Guitiriz" procedeix de "Witirici", en llatí el genitiu de Witiricus, que significa "el lloc de Witiricus" (en referència a Witiricus, un senyor de la guerra sueu). En el segle xiv la totalitat de la comarca Terra Chá, incloent Guitiriz i la seva capital, Vilalba, van passar a ser part dels dominis de Fernán Pérez de Andrade, en la família dels quals passarien a ser els primers Comtes de Vilalba durant el regnat dels Reis Catòlics. En Guitiriz es troba la fortificació medieval del Castell de Parga, en molt bon estat de conservació. El poble compta amb una important i mítica banda municipal que des dels seus orígens fins als nostres dias duu la cultura musical guitiricenc per tot Galícia, caracteritzant així a Guitiriz com un poble d'antiquíssima i enorme tradició musical.

## Enllaços externs

* Hotel Hesperia Balneari de Guitiriz Arxivat 2006-03-02 a Wayback Machine.
* Informació sobre Guitiriz. Arxivat 2008-03-20 a Wayback Machine. Diputació de Lugo
* Torre dels Comtes d'Andrade, a Vilalba Arxivat 2003-04-20 a Wayback Machine.
# Habitatges al carrer d'Amàlia Soler, 45-49 (Vilafranca del Penedès)

Les tres cases situades al carrer Amàlia Soler, 45-49 són tres edificis entre mitgeres d'una crugia cadascuna, situades al municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) que formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Les cases estan situades a l'Eixample Vuitcentista que té com a eix el carrer d'Amàlia Soler, ocupat inicialment per aquest tipus d'arquitectura popular.
Consten de planta baixa, entresòl, pis i golfes. La coberta és de teula àrab a dues aigües. La seva particularització no té cap altre valor que el d'exemple. Aquesta tipologia és també usual en altres carrers de Vilafranca. Aquestes cases generalment es construïen en grups, adoptant variants dimensionals, principalment en la portalada.

## Referències

* 1 2 3 «Amàlia Soler, 45-49». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Francisco Javier López Castro

Francisco Javier López Castro conegut com a Javi López (Barcelona, 3 de març de 1964) és un antic jugador i actual entrenador de futbol català. Actualment entrena al Girona FC.
Començà la seva carera d'entrenador al CD Onda, el seu darrer club com a jugador. Posteriorment treballà al Ciudad de Murcia i Novelda CF, tots dos de Segona divisió B. a l'estiu de 2004 arribà a la banqueta del CE Castelló amb la difícil tasca de reemplaçar José Luis Oltra. Tot i que l'equip albinegre no es va allunyar mai de la part de dalt de la classificació, fou destituït el 24 abril de 2005, quan només restaven cinc partits per a la fi de la fase regular. El seu substitut, Álvaro Cervera, aconseguiria l'ascens de categoria aquella mateixa temporada.
Després marxà la UD Salamanca. Va romandre dues campanyes, en la primera de les quals sí que aconseguí ascendir l'equip a la Segona divisió. Al juny del 2007 firmà com a entrenador del Gimnàstic de Tarragona, que acabava de baixar a la segona divisió. El 7 de gener de 2008, degut als mals resultats de l'equip que es trobava a només tres punts de les posicions de descens, va ser destituït com a entrenador.
Al febrer de 2009 es va confirmar el seu fitxatge pel Deportivo Alavés, substituint a Javier Mandiola pels seus mals resultats al davant de l'equip basc.
El 16 de juny de 2009 va ser contractat com a tècnic del Recreativo de Huelva
El 18 de desembre de 2013 es va fer oficial el seu fitxatge pel Girona FC, substituint al tècnic Ricardo Rodríguez Suárez.

## Referències

* ↑ «Jugadors destacats». Damm CF. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ El Alavés confirma a Javi López como sustituto de Mandiola - Diari Marca (castellà)
* ↑ «Javi López, nuevo entrenador del Decano para la próxima campaña» (en castellà). Web oficial del Recreativo de Huelva, 09-06-2016. Arxivat de l'original el 2009-06-19. [Consulta: 16 juny 2009].
# Netarts

Netarts és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 744 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Netarts tenia 744 habitants, 379 habitatges, i 206 famílies. La densitat de població era de 109,6 habitants per km².
Dels 379 habitatges en un 14,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,6% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 45,6% no eren unitats familiars. En el 38,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,1% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 20,8% entre 25 i 44, un 34% de 45 a 60 i un 25,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 51 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.204 $ i la renda mediana per família de 41.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.875 $ mentre que les dones 28.650 $. La renda per capita de la població era de 18.888 $. Aproximadament l'11,5% de les famílies i el 17,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Netarts». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Netarts». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Senyoria de Parthenay

La senyoria de Parthenay fou una jurisdicció feudal d'Aquitània, un feu del comtat de Poitou. La primera nissaga fou coneguda com els senyors de Parthenay l'Arquebisbe a partir de 1140, perquè descendien de Joscelí II de Parthenay, arquebisbe de Bordeus al segle xi. Controlaven una part important de Poitou el que els feia poderosos i sovint rebels.

## Senyors de Parthenay

* Joscelin I de Parthenay (†1012), citat el 1012
* Guillem I (†1058), de vers 1021 a 1058
* Joscelí II (†1086), fill, de 1058 a 1059, va entrar en religió i va esdevenir arquebisbe de Bordeus; la família va agafar després el mal nom de l'Arquebisbe.
* Simon I (1047 †1075), veguer en nom del seu germà Joscelí II, casat a Melisenda de Lusignan, filla d'Hug V de Lusignan, senyor de Lusignan
* Gelduí (†1093) i Ebbó de Parthenay (†1110), governen conjuntament com successors de Joscelí II
* Guillem II, fill de Simó I, succeí a Ebbó, mort el 1110, tresorer de l'abadia de Saint-Hilaire de Poitiers
* Simó II de Parthenay (†1121), veguer de son germà Guillem II
* Guillem III (†1140) successor del seu pare Simó II, primer a portar el malnom de L'Arquebisbe.
* Guillem IV (†1182) successor del seu pare Guillem III.
* Hug I (†1218) successor del seu pare Guillem IV.
* Guillem V (†1243) successor de son père Guillem V, excomunicat el 1220.
* Hug II (†1271) senyor de Parthenay el 1243, casat amb Valença de Lusignan el 1247 va heretar uns anys després les castellanies de Jofré II de Lusignan, oncle de la seva dona.
* Guillem VI (vers 1255-1315)
* Joan I († 1 de maig de 1358) va succeir al seu pare el 1322.
* Guillem VII (†1401) va succeir al seu pare Joan I
* Joan II (†1427) va succeir al seu pare Guillem VII, es va casar amb Brunissenda de Périgord però no va tenir fills. Els feus li foren confiscats per felonia però més tard li foren retornats el 1419 i els va vendre al delfí Carles.
* Artur de Richemont (1393 †1458), després duc de Bretanya i conestable de França que va rebre Parthenay per concessió reial el 1415 però annul·lada el 1419 i finalment ratificada el 1427.
* Jean de Dunois, anomenat el Bastard d'Orléans (1402 †1468), comte de Dunois.
* Francesc I d'Orléans (†1491), comte de Dunois i de Longueville, fill.
* Francesc II, comte de Dunois (1491-1513)
* Lluís I, comte de Dunois (1513-1516)
* Louis II, comte de Dunois (1516-1536)
* Francesc III, comte de Dunois (1536-1551)
* Leonor d'Orléans (1551-1573)
* Enric I (1573-1595)
* Enric II (1595-1641)

### Enllaços externs

* Senyors de Parthenay a lloc web de Pierre Driout Arxivat 2009-08-19 a Wayback Machine.
* Genealogia parcial
# Saint-Cergue

Saint-Cergue és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Nyon.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Sant Benet

«Sant Benet» té aquests significats:
* Biografies:
** Sant Benet II, papa del segle VII
** Sant Benet d'Aniana, benedictí, reformador de l'orde benedictí al segle ix
** Sant Benet d'Avinyó o Benet el Pontífex
** Sant Benet Biscop, abat benedictí britànic del segle vii
** Sant Benet Menni, frare de l'orde dels Germans de Sant Joan de Déu (1847-1914)
** Sant Benet de Núrsia, fundador de l'Orde de Sant Benet al segle V
** Sant Benet de Palerm, o Benet el Negre, germà llec franciscà al segle XVI
** Josep de Sant Benet (Signy l'Abbaye, 1654 - Abadia de Montserrat, 1723), escriptor i escultor benedictí
* Toponímia:
** Sant Benet de Bages, monestir del Bages
** Sant Benet (Susqueda), muntanya a Susqueda
** Ermita de Sant Benet i Santa Llúcia, ermita d'Alcalà de Xivert (Baix Maestrat)
** Sant Benet de Mataró, cenobi desaparegut de la ciutat de Mataró comunitat que s'integrà al monestir de Sant Benet de Montserrat
** Monestir de Sant Benet de Montserrat comunitat de monges benedictines al municipi de Marganell (Bages)
* Miscel·lània:
** Orde de Sant Benet
** Regla de sant Benet
# Scillato

Scillato (sicilià Scillatu) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 679 habitants. Limita amb els municipis de Caltavuturo, Cerda, Collesano, Isnello, Polizzi Generosa i Sclafani Bagni.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Antonio Battaglia | Centreesquerra |
# Habitatges al carrer Xerric, 7-9 (Sant Cugat del Vallès)

El Carrer Xerric és un carrer del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental). Alguns dels seus elements formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Números 7 i 9

Els edificis dels números 7 i 9 del carrer Xerric estan inventariats conjuntament. Coneguts com casa Vendrell-Català. Aquests dos edificis mostren una tipologia de la més pura tradició local. Mantenen una estructura simètrica en la composició, estan formades per planta baixa i pis i són de planta rectangular. La casa corresponent al nº 9 destaca la balconada correguda reculada als laterals respecte a l'eix principal de l'edifici, i també el coronament de façana amb un frontó motllurat. En la del nº 7 els elements d'interès se centren en la forja i particularment en la gàrgola en forma de drac.

## Referències

* ↑ «Carrer Xerric». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Malinowski

Malinowski és el nom dels següents personatges:
* Bronisław Malinowski (Cracòvia, 1884 - New Haven, Connecticut, 1942), antropòleg polonès, defensor i impulsor del funcionalisme
* Lucjan Malinowski (1839, Jaroszewice - 1898, Cracòvia), lingüista polonès, investigador dels dialectes del silesià
# Francisco Javier Martos Espigares

Francisco Martos (Alamedilla, 4 de gener de 1984) és un futbolista andalús, que ocupa la posició de migcampista.
Format al planter del FC Barcelona, arriba a debutar amb el primer equip en un encontre de la campanya 05/06 a la màxima categoria. L'any següent és cedit al CSKA Sofia búlgar.
Després d'ascendir a la Segona B amb el Girona FC i formar amb el filial del Màlaga CF, el 2008 marxa a la lliga grega per jugar amb l'Iraklis.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Atsuto Uchida

Atsuto Uchida (Kannami, Districte de Tagata, Prefectura de Shizuoka, Japó, 27 de març de 1988) és un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Atsuto Uchida ha disputat 52 partits amb la selecció japonesa.
El 12 de maig de 2014 s'anuncià la seva inclusió a la llista de 23 jugadors de la selecció japonesa per disputar el Mundial de 2014 al Brasil. Els dorsals van ser anunciats el 25 de maig.

## Referències

* ↑ «World Cup 2014: Kagawa and Yoshida in Japan squad». BBC Sport, 12-05-2014. [Consulta: 12 maig 2014]. (anglès)
* ↑ «SAMURAI BLUE Squad numbers announced for 2014 FIFA World Cup Brazil». Japan Football Association, 25-05-2014 [Consulta: 26 maig 2014]. (anglès)

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Aulus Claudi Càrax

Aulus Claudi Càrax (en grec antic: Χάραξ, llatí: Aulus Claudius Charax) fou un senador i magistrat romà natural de Pèrgam conegut també per la seva obra com a historiador. Va ser cònsol sufecte l'any 147, i anteriorment havia tengut altres càrrecs com a magistrat coneguts per diverses inscripcions.
Es coneixen dues obres historiogràfiques de la seva autoria: unes Hel·lèniques' (Ἑλληνικά), en 40 llibres; i una Crònica (Χρονικά), que tenia, pel cap baix, 16 llibres. Totes dues obres són molt citades per Esteve de Bizanci. D'altra banda, la Suïda en cita un epigrama: εἰμὶ Χάραξ ἱερεὺς γεραρῆς ἀπὸ Περγαμοῦ ἀκρῆς ('soc Càrax, el sacerdot venerable, natural de l'elevada Pèrgam'). Evagri d'Epifania diu que era d'aquells escriptors que barrejaven la història amb la faula.

## Referències

* ↑ «Claudius 107a». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Charax a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 681-682
Càrrecs públics :
| Precedit per: Gai Prastina Messalí i Luci Anni Llarg | cònsol 147 amb Quint Fufici Cornut | Succeït per: Cupressè Gal i Quint Corneli Quadrat |
# Aśoka (pel·lícula)

Aśoka (en hindi अशोक, en tàmil அசோகா) és un drama històric de Bollywood de l'any 2001 dirigit per Santosh Sivan i protagonitzat per Shahrukh Khan i Kareena Kapoor. Es tracta d'una visió èpica de la vida d'Aixoka, emperador de la dinastia Maurya que va governar entre els anys 273 i 232 aC i que va instaurar el budisme a l'Índia com a doctrina d'estat. Segons la llegenda, Aixoka va encetar el seu regne de manera extremadament sanguinària fins que es va convertir al budisme i va esdevenir el gran propagador d'aquest ensenyament pacifista. La pel·lícula proposa una explicació novel·lada d'aquest canvi sobtat i radical en la seva vida.

## Repartiment

* Shahrukh Khan: Aixoka
* Kareena Kapoor: Kaurwaki
* Danny Denzongpa: Virat
* Ajit Kumar: Susima
* Hrishitaa Bhatt: Devi
* Rahul Dev: Bheema
* Suraj Balaje: Arya
* Umesh Mehra: Chandragupta Maurya
* Subhashini Ali: Dharma
* Gerson Da Cunha: Bindusara

## Música

La banda sonora compta amb set cançons compostes per Anu Malik, amb lletra de Gulzar (i d'Anand Bakshi pel tema San Sanana). La peça instrumental Asoka Theme va ser escrita per Sandeep Chowtha.

### Cançons

* San Sanana (5:52)—Alka Yagnik, Hema Sardesai
* Raat Ka Nasha (5:10)—Chitra
* Roshni Se (6:54)—Abhijeet, Chitra
* O Re Kanchi (5:33)—Alka Yagnik, Shaan
* Raat Ka Nasha (Duet Version) (5:10)—Abhijeet, Chitra
* Aa Tayar Hoja (6:07)—Sunidhi Chauhan
* Asoka Theme (3:57)—instrumental
# Baader

«Baader» té aquests significats:
Baader és un patronimi alemany freqüent

## Persones

* Andreas Baader (1943-1977) líder del grup terrorista Alemany Rote Armee Fraktion
* Johannes Baader (1875–1955), un arquitecte, escriptor i artista dadaista alemany
* Ottilie Baader (1847–1925), una feminista alemanya

## Art

* Baader, una pel·lícula de Christopher Roth
* Per a altres significats, vegeu «Bader».