OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Síndrome de Fitz-Hugh-Curtis

La síndrome de Fitz-Hugh-Curtis, també coneguda com a perihepatitis, és una malaltia pelviana inflamatòria que afecta la càpsula hepàtica i el peritoneu adjacent, creant-hi adhesions. Entre les causes d'aquesta malaltia, hi ha infeccions pelvianes associades a malalties genitals per Chlamydia trachomatis o per Neisseria gonorrhoeae. Aquesta síndrome fou batejada pels metges Thomas Fitz-Hugh i Arthur Hale Curtis, els primers a informar-ne durant els anys 1930. Malgrat això, les adherències semblants a "cordes de violí" havien estat ja descrites de 1920 ençà, per Cario Stajano.
Tot i ser una malaltia infreqüent, és més comuna en dones joves, amb una incidència estimada de 27%.

## Etiologia

La síndrome de Fitz-Hugh-Curtis és una complicació de la malaltia pelviana inflamatòria (MPI). Hom ha proposat que els microorganismes que s'hi associen puguin accedir al fetge mitjançant alguna de les següents maneres:
* Ascens infecciós espontani de la cèrvix uterina o de la vagina cap a l'endometri, a través de les trompes uterines i dins de la cavitat peritoneal.
* Difusió limfàtica, com en el cas d'una infecció parametrial causada per dispositius intrauterins.
* Difusió hematògena, com en el cas de la tuberculosi.

## Referències

* ↑ «What Is Fitz-Hugh-Curtis Syndrome?» (en anglès).
* ↑ «Fitz-Hugh and Curtis syndrome». [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ «A cause of adhesions in the right upper quadrant» (en anglès). JAMA: The Journal of the American Medical Association, 94, 16, 19-04-1930, pàg. 1221. ISSN: 0098-7484. 10.1001/jama.1930.02710420033012 [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ «Síndrome de Fitz-Hugh–Curtis como hallazgo durante cirugía ginecológica». Revista chilena de obstetricia y ginecología, 74, 3, 01-12-2008, pàg. 189–193. ISSN: 0717-7526. 10.4067/S0717-75262009000300009 [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ «Síndrome de Fitz-Hugh-Curtis. Reporte de un caso y revisión de la literatura». Medigraphic, 10, 3-4, Jul.-Dic. 2009, pàg. 126-129 [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ Basit, Hajira. StatPearls. StatPearls Publishing.
* ↑ «Perihepatitis and chlamydial salpingitis» (en anglès). The Lancet, 315, 8174, 01-04-1980, pàg. 901–904. 10.1016/S0140-6736(80)90838-7 [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ «A rare case of miliary tuberculosis accompanying perihepatitis». Clinical and Experimental Emergency Medicine, 6, 3, 12-02-2019, pàg. 264–267. ISSN: 2383-4625. 10.15441/ceem.18.017307433256774008 [Consulta: 13 novembre 2019].
# Fernando María Giner Giner

Fernando María Giner Giner (Vallada, 1952) és un mestre i polític valencià. Estudià magisteri i treballà com a professor a Vilafranca del Penedès i a Vallada, alhora que ha estat vinculat a Lo Rat Penat i president de la Real Academia de Cultura Valenciana.
Com a professor, ha estat director del col·legi públic Ramon Marí de Vallada durant 10 anys i actualment està adscrit a l'Institut de secundària de Vallada en l'especialitat de Matemàtiques i Ciències Naturals.

## Trajectòria política

Inicialment milità a la UCD, de la qual fou secretari comarcal de La Costera. Després de l'ensulsiada del partit, va treballar en política com a independent amb un xicotet partit d'àmbit local, Unitat Valladina amb la qual accedí a l'alcaldia en un govern de minoria el 1987. Va aconseguir el 1991 majoria absoluta per Unió Valenciana (UV). Este èxit va dur al seu fitxatge pel Partit Popular (PP) el 1995, repetint així a partir d'eixe any quatre majories absolutes amb els populars, fins que el 2011 la perdé i deixà el consistori.
També ha estat president de la Diputació de València (1999-2007), membre del Consell de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies (1995-1999) i vicepresident (1999-2007), i vicepresident del Consell de Municipis i Regions d'Europa. També ha presidit la Institució Alfons el Magnànim i diverses empreses dependents de la Diputació Provincial.
Ha estat diputat per la província de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991 amb UV i a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995, 2007 i 2011 amb el PP, partit en el qual va ingressar el 1995. Ben relacionat amb Eduardo Zaplana, el 2004 presentà la seva candidatura a presidir el PP de la província de València, però finalment aquest li va retirar el suport i fou escollit Alfonso Rus Terol, candidat de Francisco Camps.

## Referències

* ↑ PSPV i AIPV arriben a un acord de govern a Vallada que acaba amb 24 anys de govern de Fernando Giner Arxivat 2011-06-13 a Wayback Machine., a Comarcàlia.info Arxivat 2011-09-23 a Wayback Machine. del 28/05/2011. [Consultat: 26/09/2011]

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine.
Càrrecs públics :
| Precedit per: José Martínez Cerdá | Alcalde de Vallada 1987 - 2011 | Succeït per: Vicente Perales Calabuig |
| Precedit per: José Díez Cuquerella | President de la Diputació de València 1999 - 2007 | Succeït per: Alfonso Rus Terol |
# Palau de l'Arquebisbe de Kroměříž

El palau de Kroměříž (en alemany: Schloss Kremsier, en txec Zámek Kroměříž o Arcibiskupský Zámek) a Kroměříž, República Txeca, solia ser la residència principal dels bisbes i des de 1777 dels arquebisbes d'Olomouc.
# ʻAkilisi Pohiva

ʻAkilisi Pohiva (Fakakakai, 7 d'abril de 1941 - Auckland City Hospital, 12 de setembre de 2019) va ser un polític tongà. Va ser dirigent del Partit Democràtic de Tonga i va servir com a Primer ministre de Tonga entre 2014 i 2019. És el primer comú a ser Primer ministre.

## Referències

* ↑ «Tongan democracy activist becomes first commoner elected as PM» (en anglès). ABC News, 29-12-2014 [Consulta: 6 novembre 2016].
* ↑ «Tongan PM 'Akilisi Pohiva dies, aged 78» (en New Zealand English), 12-09-2019. [Consulta: 12 setembre 2019].
# The Face of an Angel

The Face of an Angel és una pel·lícula del Regne Unit del 2014 del genere thriller psicològic. Està dirigida per Michael Winterbottom amb un guió escrit per Paul Viragh inspirat en el llibre Angel Face.
La pel·lícula està basada en la història real d'Amanda Knox, que va ser acusada de l'assassinat de Meredith Kercher el 2007.

## Casting

* Kate Beckinsale com a Simone Ford
* Daniel Brühl com a Thomas
* Cara Delevingne com a Melanie
* Genevieve Gaunt com a Jessica Fuller
* Ava Acres com a Bea
* Sai Bennett com a Elizabeth Pryce
* Rosie Fellner com a Katherine
* John Hopkins com a Joe
* Peter Sullivan com a James Pryce
* Alistair Petrie com a Steve
* Corrado Invernizzi com a Francesco
* Valerio Mastandrea com a Edoardo
* Andrea Tidona com a Ministre
* Austin Spangler com a Timothy
* Ranieri Menicori com a Carlo Elias

## Recepció

El film va rebre crítiques negatives, a Rotten Tomatoes va assolir una puntuació de 37% basant-se en 46 crítiques.

## Referències

* ↑ «The Face of an Angel». Rotten Tomatoes. Flixster. [Consulta: 31 juliol 2015].
# Huang Daopo (cràter)

Huang Daopo és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 29,1 km de diàmetre. Porta el nom de Huang Daopo (c. 1245-1330), fundadora de la indústria tèxtil a la Xina, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Huang Daopo». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Sundhoffen

Sundhoffen (en alsacià Sundhofe) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 1.911 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 812 | 872 | 1.299 | 1.670 | 1.756 | 1.911 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1947 | Charles Zaeh |
| 1947-1965 | Eugène Schreck |
| 1965-1989 | Jean Sick |
| 1989- | Jean-Marc Schuller |
# Tabard

El tabard és un abric curt, creuat, de caient recte i amb grans solapes; sovint duu botons grossos i butxaques horitzontals. El color més típic del tabard és el blau marí.
El tabard va néixer com a peça d'abrigar dels mariners, i forma part de la versió tradicional de l'uniforme de la marineria militar, almenys des del segle xviii. També ha estat típic de la marina mercant. Actualment és, així mateix, un article de moda civil, considerat un dels models clàssics d'abric; sovint aporta un matís d'informalitat dins l'elegància.
A voltes del tabard se'n diu jaquetó mariner, impròpiament.
Aquest tipus d'abric no s'ha de confondre amb la peça vestimentària medieval del mateix nom, mena de sobrevesta.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.258. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
* ↑ En efecte, jaquetó mariner comporta un mot, jaquetó, de validesa discutible: en la parla col·loquial s'usa sovint jaquetó per a referir-se genèricament a qualsevol tipus d'abric de roba que no sigui l'abric clàssic. El mot no és recollit per les fonts normatives, cosa que no sorprèn: d'una banda, el concepte que expressa és bastant vague; d'altra banda, el mot, en si, és un castellanisme, adaptació popular de l'espanyol chaquetón, amb la complicació afegida que, si bé el model espanyol té valor augmentatiu ('jaqueta grossa'), el català és diminutiu ('jaqueta petita'), incoherentment amb el que pretén expressar.

## Enllaços externs

* Essai d'histoire du caban (francès)
# Federació Congolesa de Futbol Associació

La Federació Congolesa de Futbol Associació (FCFA, FECOFA) —en francès: Fédération Congolaise de Football-Association— és la institució que regeix el futbol a la República Democràtica del Congo. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga de la República Democràtica del Congo de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de la República Democràtica del Congo absoluta i les de les altres categories. El setembre de 2021, la Inspecció General de Finances afirma haver frustrat un intent de malversació de fons públics. Fécofa, l'Associació Congolesa de Futbol, es va veure obligada a retornar gairebé un milió de dòlars nord-americans adquirits de forma fraudulenta. Aquesta suma es va destinar inicialment a l'organització d'un esdeveniment esportiu.
Prèviament fou coneguda com a Federació del Zaire de Futbol Associació (en francès: Fédération Zaïroise de Football Association, FEZAFA) mentre el país era conegut com a Zaire.
Va ser formada el 1919.
* Afiliació a la FIFA: 1964
* Afiliació a la CAF: 1964

## Referències

* ↑ DR Congo Arxivat 2018-06-01 a Wayback Machine. at the FIFA website.
* ↑ DR Congo at the CAF website
* ↑ «FIFA World Cup 1974 – Final Competition: Technical Study» (PDF) p. 99. Fédération Internationale de Football Association, 1974. Arxivat de l'original el 19 abril 2019. [Consulta: 19 abril 2019].

## Enllaços externs

* Federació Congolesa de Futbol Associació - Lloc web oficial
# Pol (electricitat)

Els pols elèctrics són els pols que hi han en les piles o bateries elèctriques les quals proporcionen l'energia que cal per a funcionar una bombeta, un timbre…
Les piles normalment tenen dos pols: el pol negatiu i el pol positiu. Tradicionalment es considerava (i es continua considerant així) que el corrent elèctric està fet de càrregues positives que es mouen del pol positiu al pol negatiu. En realitat el que es mou en els conductors metàl·lics són electrons (negatius elèctricament) en el sentit oposat al que considerem de les càrregues positives, per tant, el pol negatiu envia els electrons al pol positiu. Els electrons passen per uns cables, anomenats conductors en altres termes, i arriben al receptor, el qual emet llum si és una bombeta o soroll si és un timbre, etc.

## Tipus de corrents

El corrent continu és un tipus de corrent que no canvia la posició dels pols en cap moment. En un circuit amb un generador de corrent continu, les càrregues negatives surten del pol negatiu i retornen amb menys energia al pol positiu. El recorregut és sempre en el mateix sentit. Un exemple d'això pot ser una pila o bateria elèctrica.
El corrent altern és el corrent que canvia la posició dels pols contínuament. Al continent europeu, el corrent altern canvia la posició 50 vegades per segon, i en el continent americà, 60 vegades per segon. Aquesta magnitud s'anomena freqüència i es mesura en hertz (Hz). Un exemple d'això podria ser un endoll domèstic.
# Parc eòlic de Tarfaya-Akhfenir

El parc eòlic de Tarfaya-Akhfenir (en amazic ⵉⴳⵔ ⵏ ⵓⵣⵡⵓ ⵏ ⴰⵅⴼⵏⵏⵉⵕ) és un parc eòlic al Marroc, situat a uns 20 kilòmetres de Tarfaya. Fou desenvolupat per Tarec (Tarfaya Energy Company), una joint venture 50/50 de Nareva Holding i International Power Ltd. El parc eòlic és propietat i està operat per una aliança d'empreses a mitges entre el GDF SUEZ i Nareva Holding i és el parc eòlic amb més capacitat de l'Àfrica amb 131 aerogeneradors i una capacitat total instal·lada de 301 MW. Va estar a la llista dels deu "projectes més destacats de l'Àfrica en 2015", un rànquing de la revista Jeune Afrique.
El parc va ser encarregat al desembre de 2014 després de dos anys de treball i una inversió de 50.000 milions de dirhams. El seu constructor i operador és Tarec, que ven l'energia generada a l'Oficina Nacional d'Electricitat.

## Vegeu també

* Llista de parcs eòlics al Marroc

## Referències

* ↑ Projet de parc éolien de Tarfaya
* ↑ GDF SUEZ launches $560mn Morrocan wind farm
* ↑ «GDF SUEZ va construire et exploiter le plus grand parc éolien d'Afrique» (en francès). engie, 07-02-2013.

## Enllaços externs

* Entretiens sur le chantier (AFP)
# Α-Capricòrnids

Els α-Capricòrnids són una pluja de meteors que té lloc entre el 15 de juliol i el 10 d'agost. La pluja de meteors va ser descoberta per l'astrònom hongarès Miklos von Konkoly-Thege l'any 1871. Aquesta pluja presenta pocs meteors, i aquests són brillants. El cos parental és el cometa 169P/NEAT, el qual fou definit inicialment per Peter Jenniskens i Jeremie Vaubaillon com a l'asteroide 2002 EX12. D'acord amb Jenniskens i Vaubaillon, aquesta pluja de meteors va tenir lloc per primer cop ara fa entre 3500 i 5000 anys, quan aproximadament la meitat del cos parental es va desintegrar i es va convertir en pols. El núvol de pols va entrar a l'òrbita terrestre recentment, tot causant una pluja de meteors amb pics d'entre 2 i 5 meteors per hora, amb màxims d'entre 5 i 9 meteors per hora. Està previst que els α-Capricòrnids siguin una de les principals pluges de meteors entre l'any 2220 i 2420.

## Referències

* ↑ «Alpha Capricornids - MSN Encarta», 19-04-2009. Arxivat de l'original el 2009-04-19. [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ Jenniskens, P.; Vaubaillon, J. «Minor Planet 2002 EX12 (=169P/NEAT) and the Alpha Capricornid Shower» (en anglès). The Astronomical Journal, 139, 5, 2010, pàg. 1822. DOI: 10.1088/0004-6256/139/5/1822. ISSN: 1538-3881.
# The Facts of Life

* Aquest article tracta sobre la pel·lícula. Si cerqueu la sèrie de televisió, vegeu «The Facts of Life (sèrie)».
The Facts of Life és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Melvin Frank i estrenada el 1960.

## Argument

Comèdia sobre dos homes de classe mitjana que estan avorrits de les seves vides i dels seus matrimonis.

## Repartiment

* Bob Hope: Larry Gilbert
* Lucille Ball: Kitty Weaver
* Ruth Hussey: Mary Gilbert
* Don DeFore: Jack Weaver
* Louis Nye: Charles Busbee
* Philip Ober: Doc Mason
* Marianne Stewart: Connie Mason
* Hollis Irving: Myrtle Busbee
* Peter Leeds: Thompson
* Hollis Irving: Myrtle Busbee
* William Lanteau: Empleat de companyia aèria
* Robert F. Simon: Empleat de motel
* Louise Beavers: Gussie
* Mike Mazurki: Primer marit

## Premis i nominacions
### Premis

* 1961: Oscar al millor vestuari per Edith Head i Edward Stevenson

### Nominacions

* 1961: Oscar al millor guió original per Norman Panama i Melvin Frank
* 1961: Oscar a la millor fotografia per Charles Lang
* 1961: Oscar a la millor direcció artística per J. McMillan, Johnson Kenneth, A. Reid i Ross Dowd
* 1961: Oscar a la millor cançó original per Johnny Mercer per la cançó "The Facts of Life"
* 1961: Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica
* 1961: Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Lucille Ball
* 1961: Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Bob Hope

## Referències

* ↑ «The Facts of Life». The New York Times.
# Hugo Mariano Pavone

Hugo Mariano Pavone (Tres Sargentos, 27 de març de 1982) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria

Format a les categories inferiors del Boca Juniors, debuta professionalment amb l'Estudiantes de La Plata, equip en el qual romandria una dècada, dels quals set anys van ser al primer equip. La seua millor temporada va ser el Clausura 2005, on marca 16 gols, esdevenint el màxim golejador del torneig.
A l'any següent va mantindre el bon nivell, sent nomenat el millor jugador de l'Apertura 2006 pel diari Olé. Eixe any va baixar la seua marca golejadora, però va destacar per les assistències de gol als seus companys d'equip.
Al juny del 2007, i després de 51 gols en 172 partits, el davanter fitxa pel Reial Betis de la primera divisió espanyola per 6,8 milions d'euros.
No ha tingut tanta fortuna al conjunt sevillà com a Estudiantes. En la seua primera campanya, la 07/08, marca en 30 partits 8 gols, dels quals sis van ser entre novembre de 2007 i gener del 2008. A la campanya següent perd la seua condició de titular i tan sols marca en dues ocasions. Eixa temporada finalitza amb el descens del Betis a Segona Divisió.
Al mercat d'hivern de la temporada 09/10 es va negociar el seu fitxatge a la Calcio Catania, però l'acord es va anul·lar pel fet que Ewerthon no va incorporar-se a la disciplina bètica.
Durant l'estiu abans del començament de la temporada 2010-2011, el Betis el cedí a River Plate, per un any.

## Selecció

Pavone ha estat internacional amb l'Argentina en una ocasió, davant Xile a l'abril del 2007.

## Referències

* ↑ «Pavone: "Ya he firmado con el Betis"». Al Final de la Palmera, 29-06-2007. [Consulta: 29 juny 2007].
* ↑ «Catania sign Mariano Pavone». GOAL.com, 01-02-2010. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2013. [Consulta: 14 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Surera de Cordelles

La Surera de Cordelles (Quercus suber) és un arbre que es troba a Cerdanyola del Vallès (el Vallès Occidental), el qual és una alzina surera que amb els seus 150 anys és la més gran i veterana de la seua espècie a tota la comarca.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 3,75 m
* Alçada: 11,8 metres.
* Amplada de la capçada: 16,5 x 17,5 m (amplada mitjana capçada: 17 metres)
* Altitud sobre el nivell del mar: 67 m.

## Entorn

Es troba a la masia de Cordelles, la qual s'alçava als afores del nucli urbà quan la vida a pagès encara era una realitat ben palpable a Cerdanyola del Vallès i es comunicava amb el poble mitjançant un llarg passeig entre camps de conreu. Avui la masia ja no hi és i el passeig ha esdevingut un dels carrers més importants de la ciutat. Sobreviu la vella surera, encerclada d'asfalt pels quatre costats.

## Aspecte general

Es troba en bon estat de conservació.

## Observacions

A pocs metres de la surera, al bell mig de la plaça Onze de Setembre, s'alça un pi de grans dimensions (2,46 metres de volta de canó). Aquest pi, juntament amb la surera i mitja dotzena d'arbres més, configuren el llistat d'arbres d'interès local de Cerdanyola del Vallès. Des de fa uns anys, un itinerari urbà permet recórrer tots aquests arbres, cadascun dels quals llueix la corresponent placa identificativa.

## Accés

La Surera de Cordelles es troba a la part alta del passeig del mateix nom, just davant la plaça Onze de Setembre i a la cruïlla amb els carrers de Sant Joan i de la Bassa. El passeig de Cordelles arrenca just davant l'església vella de Sant Martí, prop de l'Ajuntament. Coordenades UTM: 31T X0427960 Y4594279.

## Referències

* ↑ Els signes d'identitat de Cerdanyola (català)
* 1 2 3 4 5 6 Vicens i Llauradó, Albert, 2013. Excursions pels arbres singulars del Vallès Occidental. Col·lecció Llibres de muntanya, 33. Farell Editors, Sant Vicenç de Castellet. ISBN 9788492811526. Pàgs. 30-31.

## Enllaços externs

* Los más altos árboles en Cataluña - Monumental trees (castellà)
# Pol Arias i Dourdet

Pol Arias i Dourdet (nascut el 1996) és un nedador andorrà especialitzat en els 200 metres lliures.
A nivell internacional debutà als Jocs dels Petits Estats d'Europa de 2013, celebrats a Luxemburg, per a competir en les proves de 200, 400 i 1500 m. lliures, 200 m. esquena i 400 m. estils. En cap d'elles aconseguí medalla per a la delegació andorra tot i haver obtingut quarts i cinquens llocs.
Al Campionat del Món Júnior de natació de 2013, celebrat a Poznań (Polònia), participà en els 800 metres lliures quedant en última posició (28a) amb un temps de 8:46.78.
Al Campionat del Món de natació de 2013, celebrat a Barcelona, es classificà per a disputar la prova de 200 metres lliures. Arias va quedar eliminat a la fase preliminar quedant en 60è lloc d'un total de 69 amb un temps de 2:00.44, fixant així un nou rècord personal rebaixant 8 dècimes la marca anterior.

## Referències

* ↑ «Llista seleccionats GSSE 2013». COA.ad. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «Poznan (Polonia) del 10 de julio de al 14 de julio de 2013» (en castellà). Los-Deportes.info. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «Barcelona 2013 - Pol Arias». BCN2013.org. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «Pol Arias obté millor marca personal als 200 lliures». ElPeriodicdAndorra.ad, 30-07-2013. [Consulta: 31 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Los-Deportes.info - Resultats internacionals (castellà)
* MySportRecords.com - Millors marques personals Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Palla (begudes)

Una palla o canya és un estri utilitzat per xuclar begudes. La forma més comunament utilitzada arreu del món consisteix en un canonet d'aproximadament un pam de llarg, generalment de plàstic o polietilè, recte o en forma d'acordió a la part superior, per la qual surt el líquid.
Les palles van ser inicialment ofertes al mercat com una opció per reduir el risc de contraure una malaltia si es bevia directament de recipients, gots i tasses que no estaven en condicions prou higièniques.
El nom de palla o canya, en català, fa referència a la seva forma cilíndrica i allargada.

## Història

Tot i que es creu que és un invent molt antic, no se sap quan va sorgir la idea d'utilitzar les palles per a les begudes. Les primeres palles conegudes van ser fetes pels sumeris, per beure cervesa; la primera palla existent es va trobar en una tomba sumèria datada del segle XXX aC i consisteix en un tub fet d'or i lapislàtzuli. A l'Argentina i l'Uruguai utilitzen un estri metàl·lic anomenat bombilla, que actua com una palla per prendre mate.
El 1800, les palles de Lolium es va posar de moda perquè eren barates i agradables, però tenien la tendència d'anar-se diluint dins el líquid. Per fer front a aquestes deficiències, la palla moderna va ser patentada el 1888 per Marvin Stone, que la va fer de paper. Es diu que se li va ocórrer la idea quan, mentre bevia un Mint Julep un dia calorós a Washington, el gust del sègol es barrejava amb la beguda i li donava un sabor herbós que va trobar insatisfactori.
Actualment el més habitual són les palles de plàstic, que es fabriquen amb un forat més gran per facilitar el xarrup a l'hora de beure.

## Referències

* ↑ «palla». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «canya». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* 1 2 3 4 5 «The Amazing History and the Strange Invention of the Bendy Straw», Derek Thompson, The Atlantic, 22 de novembre de 2011.
* ↑ Artificial straw.

## Enllaços externs

* Com estan fetes les palles per a les begudes (anglès)
Viccionari