OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Meiningen

Meiningen és una ciutat mitjana del land de Turíngia a la República Federal d'Alemanya. La ciutat, que té una població de prop de 21.500 habitants, és a la vall del riu Werra a l'est del Rhön muntanyes.
La ciutat fou mencionada per primera vegada l'any 928 com una de les principals parades de les rutes comercials que travessaven la regió. La ciutat situada a les ribes del riu Werra esdevingué amb el pas del temps, l'any 1680, es convertí en la capital del petit ducat de la línia ernestia de Saxònia-Meiningen. Amb la caiguda de la monarquia l'any 1918 es convertí durant dos anys en la ciutat lliure de Meiningen associada a la recent creada República de Weimar, l'any 1920 s'integrà en el nou land de Turíngia.
Amb la creació de la República Democràtica d'Alemanya l'any 1949, Meiningen s'integrà al bezirk de Suhl. L'any 1990, amb la reunificació, s'incorporà de nou al land de Turíngia.
El desenvolupament de la ciutat ha anat lligat, en una primera etapa, amb la casa ducal de Saxònia-Meiningen i en una segona etapa amb l'esdevenir històric dels territoris de l'est d'Alemanya. El fet que Meiningen fos capital d'un ducat sobirà i l'interès de la família ducal amb la cultura, el teatre n'és una bona mostra, feu créixer en població i renom la ciutat. I d'altra banda, el fet que Meiningen quedés al costat oriental del país feu que a partir de 1990 la població es veu any rere any reduïda considerablement (ha perdut un 20% de la població en tan sols deu anys).
Si la ciutat és coneguda internacionalment és pel teatre que si desenvolupa. Des dels temps del ducat fou una de les principals seus de teatre d'Alemanya i prova d'això és el magnífic teatre construït a la primera dècada del segle xx i els nombrosos festivals que s'hi organitzen any rere any. A Meiningen hi visqueren i hi treballaren Richard Strauss, Max Reger i Hans von Bülow entre d'altres. Hi era fill d'aquesta vila alemanya, el que fou el més complet violoncel·lista del segle xix, en Friedrich Kummer (1797-1879).
La ciutat també ofereix la possibilitat de visitar el museu del Palau ducal d'Elisabethenburg. El palau d'estil barroc i construït el segle xvii per albergar els ducs de Saxònia-Meiningen avui ofereix la possibilitat de visitar-lo, descobrint els tresors que durant anys reuniren la família ducal alhora també es pot veure un museu de la música i un museu de la literatura.

## Fills il·lustres

* Julius Röntgen compositor (1862-?)
* Friedrich Roesch
* Andreas Ornithoparchus (segle X), teòric musical
# Michele Gazzara

Michele Gazzara (Siracusa, 27 de setembre de 1990) és un ciclista italià professional des del 2015 i actualment a l'equip Sangemini-MG.Kvis.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Vall d'Aosta
* 2011
** 1r al Trofeu Ciutat de San Vendemiano
* 2014
** 1r al Trofeu Alcide De Gasperi
* 2015
** 1r al Giro del Medio Brenta
** 1r al Trofeu internacional Bastianelli
** 1r al Trofeu Sportivi di Briga
* 2016
** 1r a la Coppa San Geo
* 2017
** 1r al Giro del Medio Brenta
* 2018
** 1r a la Volta a Albània i vencedor d'una etapa

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Mico emiliae

Mico emiliae és una espècie de primat de la família dels cal·litríquids que viu al Brasil (estats de Pará, Rondônia i Mato Grosso).

## Enllaços externs

* Informació sobre aquest tití. (castellà)
# Melano

Melano és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Lugano.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Melaniparus

Melaniparus és un gènere d'ocells de la família dels pàrids (Paridae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2022) aquest gènere està format per 15 espècies:
* Melaniparus guineensis - mallerenga negra ullclara.
* Melaniparus leucomelas - mallerenga negra alablanca.
* Melaniparus niger - mallerenga negra meridional.
* Melaniparus carpi - mallerenga negra de Carp.
* Melaniparus albiventris - mallerenga negra ventreblanca.
* Melaniparus leuconotus - mallerenga negra dorsiblanca.
* Melaniparus funereus - mallerenga funesta (Melaniparus).
* Melaniparus rufiventris - mallerenga ventre-rogenca.
* Melaniparus pallidiventris - mallerenga encaputxada.
* Melaniparus fringillinus - mallerenga collrogenca.
* Melaniparus fasciiventer - mallerenga del Rwenzori.
* Melaniparus thruppi - mallerenga de Somàlia.
* Melaniparus griseiventris - mallerenga del miombo.
* Melaniparus cinerascens - mallerenga cendrosa.
* Melaniparus afer - mallerenga bruna.

## Referències

* ↑ «DOI – IOC World Bird List». DOI: 10.14344/ioc.ml.13.1. [Consulta: 15 març 2023].
# Michael O'Hanrahan

Michael O'Hanrahan (17 de març de 1877 – 4 de maig de 1916) fou un rebel irlandès que va tenir un paper actiu en l'Aixecament de Pasqua de 1916.
Nasqué a Newrose, Irlanda, era el segon en el comandament del 3r Batalló de Dublín sota el comandant Thomas MacDonagh, i va mantenir aquest càrrec fins que li atorgat a última hora a John MacBride quan se'ls va unir. Va lluitar a la fàbrica de galetes Jacob, i encara que el batalló va tenir una participació efectiva mínima en la revolta, ja que l'exèrcit britànic va rodejar la seva posició i no els atacà directament, fou condemnat a mort en un consell de guerra i O'Hanrahan fou afusellat el 4 de maig de 1916.
# Miquel Pratmans i Llambés

Miquel Pratmans i Llambés (Cardona, Bages, 31 de maig de 1808 – Tortosa, Baix Ebre, 1 de gener de 1861), va ser un bisbe.
Va ser seleccionar com a Bisbe de Tortosa el 5 de juny de 1859, i confirmat en el càrrec el 26 de setembre del mateix any. La seva ordenació va tenir lloc el 8 de gener de 1860, i va ser consagrat per l'arquebisbe de Tarragona Josep Domènec Costa i Borràs, amb l'acompanyament de Josep Caixal i Estradé (bisbe d'Urgell) i Pere Cirilo Uriz i Labaury (bisbe de Lleida). Abans del seu nomenament, Pratmans era el Rector del Seminari de Solsona. Morí el primer de gener de 1861, i va ser enterrat a la capella de sant Josep de la catedral de Tortosa.

## Enllaços externs

* Miquel Pratmans i Llambés a la Ilercavònia

## Referències

* 1 2 3 «Bishop Miguel José Pratmans Llambés †» (en anglès). Catholic Hierarchy. [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896, p. 251.
* 1 2 O'Callaghan i Forcadell, 1896, p. 252
* ↑ O'Callaghan i Forcadell, 1896, p. 254

## Bibliografia

* Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016 (Cadup Estudios). ISBN 97884938420.
* O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896.
# Ministeri d'Afers Exteriors d'Andorra

El Ministeri d'Afers Exteriors d'Andorra és el departament ministerial del Govern d'Andorra encarregat de les relacions amb els Estats. L'actual titular del Ministeri d'Afers Exteriors és Imma Tor Faus.
És divideix en tres departaments:
* Afers Multilaterals i Cooperació
* Afers Bilaterals i Consulars
** Afers Bilaterals
** Afers Consulars
* Afers Europeus

## Llista de ministres d'Afers Exteriors

| Legislatura | Nom | Inici mandat | Fi mandat | Partit polític |
| Ministeri d'Afers Exteriors (1981-actual) |||||||
| I | Antoni Armengol | 1993 | 1994 | Liberals d'Andorra 1992-2001 = Unió Liberal 2001-actual= Partit Liberal |
| I | Marc Vila Amigó | 1994 | 1994 | Liberals d'Andorra 1992-2001 = Unió Liberal 2001-actual= Partit Liberal |
| I | Manuel Mas Ribó | 1994 | 1997 | Liberals d'Andorra 1992-2001 = Unió Liberal 2001-actual= Partit Liberal |
| II | Albert Pintat | 1997 | 12 d'abril de 2001 | Liberals d'Andorra 1992-2001 = Unió Liberal 2001-actual= Partit Liberal |
| III | Juli Minoves Triquell | 12 d'abril de 2001 | 7 de maig de 2007 | Liberals d'Andorra 1992-2001 = Unió Liberal 2001-actual= Partit Liberal |
| IV | Juli Minoves Triquell | 12 d'abril de 2001 | 7 de maig de 2007 | Liberals d'Andorra 1992-2001 = Unió Liberal 2001-actual= Partit Liberal |
| IV | Meritxell Mateu | 7 de maig de 2007 | 8 de juny de 2009 | Liberals d'Andorra 1992-2001 = Unió Liberal 2001-actual= Partit Liberal |
| V | Xavier Espot Miró | 8 de juny de 2009 | 13 de maig de 2011 | Partit Socialdemòcrata d'Andorra |
| VI | Gilbert Saboya Sunyé | 13 de maig de 2011 | 15 de juliol de 2017 | Democràtes d'Andorra |
| VII | Gilbert Saboya Sunyé | 13 de maig de 2011 | 15 de juliol de 2017 | Democràtes d'Andorra |
| VII | Maria Ubach Font | 15 de juliol de 2017 | en el càrrec | Democràtes d'Andorra |

## Referències

* ↑ «Ministeri d'Exterior- Estructura».
# Montibarri

Montibarri és un indret del terme municipal de Tremp, a l'antic terme de Gurp de la Conca, al Pallars Jussà.
Està situat al vessant sud-oriental de la Serra Mitjana, que s'anomena sovint Montibarri, confonent així el paratge amb la serra que el conté. És al sud-oest de Gurp i al nord-oest de l'Acadèmia General Bàsica de Suboficials. Per Montibarri passa la pista que, travessant la Serra de Gurp uneix la Conca de Tremp amb la Terreta.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Monticello

* Per a altres significats, vegeu «Monticello (desambiguació)».
Monticello (en cors U Munticellu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 1.253 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 237 | 237 | 251 | 500 | 944 | 1.253 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Hyacinthe Mattei | PS | |
# Monuments paleocristians i bizantins de Tessalònica

Els monuments paleocristians i bizantins de Tessalònica van ser inscrits en la llista del Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1988.

## Llista de monuments

Els monuments de Tessalònica protegits per la UNESCO són els següents:
| Codi | Nom | Extensió | Coordenades |
| 456-001 | Muralles de Tessalònica i l'Heptapírgion | | 40° 38′ 20.53″ N, 22° 58′ 13.1″ E﻿ / ﻿40.6390361°N,22.970306°E﻿ / 40.6390361; 22.970306 |
| 456-002 | Arc i Tomba de Galeri | 0,587 ha. | 40° 38′ 28.8″ N, 22° 58′ 10.8″ E﻿ / ﻿40.641333°N,22.969667°E﻿ / 40.641333; 22.969667 |
| 456-003 | Església de l'Aqueiropoiet | 0,375 ha. | 40° 38′ 34″ N, 22° 57′ 48″ E﻿ / ﻿40.64278°N,22.96333°E﻿ / 40.64278; 22.96333 |
| 456-004 | Església de Sant Demetri | 1,16 ha. | 40° 38′ 50.6″ N, 22° 57′ 45.1″ E﻿ / ﻿40.647389°N,22.962528°E﻿ / 40.647389; 22.962528 |
| 456-005 | Monestir de Latomou | 0,058 ha. | 40° 39′ 05.1″ N, 22° 58′ 03″ E﻿ / ﻿40.651417°N,22.96750°E﻿ / 40.651417; 22.96750 |
| 456-006 | Església de Santa Sofia | 0,82 ha. | 40° 38′ 24.3″ N, 22° 57′ 44.4″ E﻿ / ﻿40.640083°N,22.962333°E﻿ / 40.640083; 22.962333 |
| 456-007 | Església de la Santíssima Mare de Déu dels Courers | 0,249 ha. | 40° 38′ 40″ N, 22° 57′ 27.6″ E﻿ / ﻿40.64444°N,22.957667°E﻿ / 40.64444; 22.957667 |
| 456-008 | Església de Sant Pantaleó | 0,174 ha. | 40° 38′ 27.7″ N, 22° 58′ 03″ E﻿ / ﻿40.641028°N,22.96750°E﻿ / 40.641028; 22.96750 |
| 456-009 | Església dels Sants Apòstols | 0,16 ha. | 40° 39′ 2.7″ N, 22° 56′ 57.8″ E﻿ / ﻿40.650750°N,22.949389°E﻿ / 40.650750; 22.949389 |
| 456-010 | Església de Sant Nicolau Orfanos | 0,227 ha. | 40° 38′ 49.2″ N, 22° 58′ 23.7″ E﻿ / ﻿40.647000°N,22.973250°E﻿ / 40.647000; 22.973250 |
| 456-011 | Església de Santa Caterina | 0,083 ha. | 40° 39′ 7.6″ N, 22° 57′ 26.9″ E﻿ / ﻿40.652111°N,22.957472°E﻿ / 40.652111; 22.957472 |
| 456-012 | Església del Crist Salvador | 0,027 ha. | 40° 38′ 23.3″ N, 22° 58′ 2.5″ E﻿ / ﻿40.639806°N,22.967361°E﻿ / 40.639806; 22.967361 |
| 456-013 | Monestir de Vlatadon | 1,16 ha. | 40° 39′ 6.2″ N, 22° 58′ 15.8″ E﻿ / ﻿40.651722°N,22.971056°E﻿ / 40.651722; 22.971056 |
| 456-014 | Església del Profeta Elies | 0,198 ha. | 40° 38′ 59.9″ N, 22° 57′ 47.8″ E﻿ / ﻿40.649972°N,22.963278°E﻿ / 40.649972; 22.963278 |
| 456-015 | Banys bizantins | 0,049 ha. | 40° 38′ 57.6″ N, 22° 58′ 8.9″ E﻿ / ﻿40.649333°N,22.969139°E﻿ / 40.649333; 22.969139 |

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Paleochristian and Byzantine Monuments of Thessalonika» (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2021].
# Model d'elements concentrats

El model d'elements concentrats (també anomenat model de paràmetres concentrats o model de components concentrats) simplifica la descripció del comportament dels sistemes físics distribuïts espacialment, com els circuits elèctrics, en una topologia formada per entitats discretes que aproximen el comportament dels sistemes distribuïts. sistema sota determinades hipòtesis. És útil en sistemes elèctrics (inclosa l'electrònica), sistemes multicossos mecànics, transferència de calor, acústica, etc. Això es pot contrastar amb sistemes de paràmetres distribuïts o models en què el comportament es distribueix espacialment i no es pot considerar localitzat en entitats discretes.
Matemàticament parlant, la simplificació redueix l'espai d'estats del sistema de la següent manera:
* El sistema té una dimensió finita.
* El model de temps i espai continu del sistema físic es modela mitjançant equacions diferencials ordinàries (ODE), en lloc d'equacions diferencials parcials (PDE).
* Les equacions diferencials tenen un nombre finit de paràmetres.
La disciplina de la matèria concentrada és un conjunt de supòsits imposats en enginyeria elèctrica que proporciona la base per a l'abstracció de circuits concentrats utilitzada en l'anàlisi de xarxes. Les limitacions autoimposades són:
${\frac {\partial \phi _{B}}{\partial t}}=0$
* El canvi de càrrega en el temps dins dels elements conductors és zero. ${\frac {\partial q}{\partial t}}=0$
* Les escales de temps del senyal d'interès són molt més grans que el retard de propagació de les ones electromagnètiques a través de l'element agrupat.
Els dos primers supòsits donen lloc a les lleis del circuit de Kirchhoff quan s'apliquen a les equacions de Maxwell i només són aplicables quan el circuit està en estat estacionari. La tercera hipòtesi és la base del model d'elements agrupats utilitzat en l'anàlisi de xarxes. Hipòtesis menys severes donen lloc al model d'elements distribuïts, tot i que encara no requereixen l'aplicació directa de les equacions de Maxwell completes.

## Referències

* ↑ «3.4: Lumped-Element Model» (en anglès). https://eng.libretexts.org,+27-09-2018.+[Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «How to Use Lumped Elements to Model a Mechanical System» (en anglès). https://www.comsol.com.+[Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ Anant Agarwal and Jeffrey Lang, course materials for 6.002 Circuits and Electronics, Spring 2007. MIT OpenCourseWare (PDF), Massachusetts Institute of Technology.
* ↑ «Lumped Element Model» (en anglès). https://ultimateelectronicsbook.com,+18-03-2021.+[Consulta: 1r febrer 2023].
# Moser-Roth

Moser-Roth és una marca alemanya de xocolata produïda per Storck i comercialitzada per Aldi. La companyia Roth fou fundada el 1841 pel xef de pastisseria Wilhelm Roth Jr. a Stuttgart. El 1876 Roth va deixar la companyia i Wilhelm Wagner i el conseller comercial Sproesser es van fer càrrec de la petita fàbrica. El 1881 la companyia Roth es va traslladar a unes instal·lacions més àmplies.
El 1896 Roth es va unir a la seva competidora E. O. Moser & Cie, la qual havia estat fundada el 1846 pel mestre pastisser Eduard Otto Moser (1818–78).
La marca anomenada Moser-Roth fou registrada el 1902. Moser-Roth era la fàbrica de xocolata més gran de Stuttgart a principis del segle xx, al voltant de l'any 1910 tenia 550 empleats. Altres factories de xocolata de Stuttgart d'aquella època eren Eszet, Haller, Waldbaur, Schoko-Buck, Friedel i Ritter, de les quals actualment només existeix Ritter.
El 1942, Moser-Roth fou tancada pel govern alemany per raons polítiques. El setembre del 1944, la fàbrica sencera va ser consumida pel foc en un atac militar. Stuttgarter Zeitung
Karl Haller de Stuttgart va adquirir el nom de la marca Moser-Roth el 1947 i el 1948 va reprendre la producció a la secció Obertürkheim de la ciutat. Després de la seva mort l'empresa Haller fou comprada Melitta; la producció de xocolata va continuar fins al 1967, posteriorment la marca Moser-Roth va tenir diversos propietaris, essent finalment venuda a Storck. Des de juny de 2007 Storck ha produït xocolata per Aldi a la fàbrica Moser-Roth GmbH, ubicada al barri de Reinickendorf de Berlin. Moser-Roth és la marca de xocolata "premium" d'Aldi; va rebre un guardó de la Societat d'Agricultura d'Alemanya el 2007.

## Notes

* 1 2 «Das Zentrum der Schokoladenproduktion» (en alemany). Arxivat de l'original el 2017-09-01. [Consulta: 8 febrer 2015].
* 1 2 3 «Moser-Roth Schokolade aus Stuttgart» (en alemany). [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ «Das bittere Nasch-Erbe von Storck-Chef Axel Oberwelland» (en alemany). [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ By Prof. Dr. Willy Schneider, Prof. Dr. Alexander Hennig. Zur Kasse, Schnäppchen!: Warum wir immer mehr kaufen, als wir wollen (en alemany). südwest, 08/02/2015. ISBN 9783517085951.
* ↑ «ALDI Supermercados» (en castellà). Arxivat de l'original el 2015-02-08. [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ By Sylvia Schaab, Werner Eschenbek. Aldi Welche Marke steckt dahinter? -: 100 neue Top-Artikel und ihre ... (en alemany). südwest EBOOKS, 08/02/2015.

## Enllaços externs

* http://www.bv-untertuerkheim.de/pdf/Moser-Roth-Festschrift1941.pdf
* http://www.wirtemberg.de/schokolade4.htm
* http://www.bv-untertuerkheim.de/pdf/Moser-Roth-Festschrift1941.pdf
# Moviment de la Reunió Siríaca Independent

El Moviment de la Reunió Siríaca Independent (Syriac Independent Gathering Movement SIGM) inicialment conegut com a Moviment de l'Assemblea Independent Siríaca (Independent Syriac Movement Assembly ISMA), i alternativament com Moviment Unificat Siríac Independent (SIUM) és una organització política cristiana de l'Iraq. El seu líder principal fou Yeshoh Majid Hedaya.
El partit va participar en les eleccions de governacions i constituents de l'Iraq del gener del 2005 en la Coalició Democràtica de Beth-Nahrin sense obtenir representació a cap de les dues (encara que dos cristians foren elegits, un en la llista del Zowaa i l'altra en la llista unida kurda. A les regionals del 2005, com tots els partits, va donar suport a la llista de l'Aliança Democràtica Patriòtica del Kurdistan. A les eleccions parlamentàries del desembre del 2005 a l'Iraq va anar a la Llista Nacional Nahrain però no va aconseguir representació.
Hedaya va presentar al govern de Bagdad una petició d'autonomia el 31 d'octubre de 2006 conforme a l'article 121 de la constitució iraquiana, i fou assassinat a Bagdad el 23 de novembre de 2006 pels kurds contraris a aquesta autonomia; els quatre districtes assiris podrien gaudir d'autogovern sota la llei iraquiana però el Partit Democràtic del Kurdistan voldria incloure els districtes dins el Kurdistan Iraquià.
A les eleccions de governacions del 2009 va anar a la llista Patriòtica Ishtar i mercès a la fama d'Hedaya, el primer a demanar autonomia pels cristians, va aconseguir ser la llista més votada a Niniveh i obtenir el representant cristià, en la persona de Saad Tanios Jaji, tot i no ser considerat el partit més important.
No apareix a les eleccions regionals del Kurdistan el 25 de juliol de 2009 ni a les legislatives iraquianes del març de 2010.

## Referències

* Assassinat d'Hedaya
# Monarca d'Eiao

El monarca d'Eiao (Pomarea fluxa) és un ocell extint de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habitava l'illa d'Eiao, a les Marqueses.

## Taxonomia

Antany considerat una subespècie de Pomarea iphis. Actualment es considera una espècie de ple dret seguint Cibois et al. (2004).,

## Referències

* ↑ «Monarca d'Eiao». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ A Cibois, J-C Thibault, E Pasquet (2004) Biogeography of Eastern Polynesian Monarchs (Pomarea): An Endemic Genus Close to Extinction. The Condor, Volum 106, 4, 1/11/2004, P 837–851
# Museu (desambiguació)

«Museu» té aquests significats:
* Biografies:
** Museu d'Atenes, poeta llegendari de l'antiga Grècia
** Museu el Gramàtic, poeta i gramàtic del segle vi dC, autor de l'obra Hero i Leandre
** Museu d'Efes, poeta èpic del segle ii aC
** Museu (militar), oficial del rei Antíoc III el Gran
* Museu (institució), lloc destinat a la conservació de béns i divulgació cultural. Vegeu la categoria Museus.
** Vegeu també: Museu de la Ciència, Museu de la pell, Museu Marítim
* Museu (districte de València), districte de la ciutat de València
# Molí i serradora de Cal Guirre

El Molí i serradora de Cal Guirre és una obra de Navès (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al nucli dispers de la Vall d'Ora, a uns 500 metres del molí de Ca l'Ambròs seguint el curs del riu Aiguadora es troba Cal Guirre. Es tracta d'un conjunt arquitectònic aïllat format pel molí, la serradora, la ferreria i la fusteria. L'edifici principal és de planta rectangular amb diferents cossos rectangulars adossats, amb planta baixa, pis i cobertes una a doble vessant i la resta a una vessant. A la planta baixa hi ha els molins (escairador i molins fariners) i una ferreria plena d'eines i el pis superior correspon a l'habitatge amb el foc a terra, el menjador i els dormitoris. Al costat de la ferreria hi ha l'edifici annex de la serradora que es correspon al cos amb la coberta a dues aigües. Les obertures de l'edifici són de diferent mida i tipologia i es distribueixen de manera asimètrica a la façana. A la planta baixa trobem els portals amb llindes de fusta o amb arc a sardinell i alguna finestra amb emmarcaments de pedra o de maons. A la primera planta les obertures són balcons ampitadors i finestres rectangulars de diferent grandària amb llindes de fusta. La façana combina el paredat vist a la planta baixa i a les bandes verticals i arrebossat al primer pis.
Davant d'aquest edifici hi ha un cobert de dimensions més petites i d'una sola planta, amb coberta a dues aigües amb el carener perpendicular a la façana, que correspon a la fusteria. Entorn Cal Guirre hi ha la bassa i el cup que a través de l'aigua accionava els diferents mecanismes: molins, escairador, serradora, ferreria i fusteria.
A Can Guirre s'hi accedeix per un caminet amb baranes als laterals.

## Història

Els molins hidràulics fariners són un referent de l'activitat econòmica i social del passat dels masos i nuclis rurals escampats entre el Berguedà i el Solsonès. Hi ha documentació del segle XII que ja parla de l'aprofitament de l'energia hidràulica per moure molins, serradores i ferreries a la Vall d'Ora mencionant els molendini accionats per la força del riu Aiguadora. També es troben altres molins fariners del riu Aiguadora com el de Ca l'Ambròs, Can Feliu, el de Moscavera, el vell de Canaleta i el Nou de Postils. Sovint aquests molins tenien serradores i ferreries annexes.
Els molins de Cal Guirre i Ca l'Ambròs van deixar de funcionar a la dècada dels vuitanta del segle xx. Cal Guirre va ser restaurat i museïtzat el 2015 entrant a formar part de l'Ecomuseu de la Vall d'Ora juntament amb l'antiga escola de la Vall (també coneguda com l'Estudi) i Ca l'Ambròs. Els dos molins es troben a una distància d'uns 500 metres seguint el riu d'Aiguadora compartint l'aigua del mateix rec i estan connectats a través del camí ral que anava de Cardona a Gósol, passant pel monestir de Sant Pere de Graudescales.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Molí i serradora de Cal Guirre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 agost 2021].