OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aeroports més transitats d'Europa

Llista dels 10 aeroports més transitats d'Europa classificats segons el total de passatgers gestionats per any. Les dades s'obtenen de forma individual per a cada aeroport i normalment provenen de l'autoritat d'aviació civil de cada país o de l'operador de l'aeroport. Els aeroports europeus es defineixen com aquells que estan dins l'espai aeri dels estats membres i candidats del Consell d'Europa.
See source Wikidata query and sources.
Rànquing (2016) :
| Posició | Aeroport | Serveix | Codi (IATA/ICAO) | Passatgers | Evolució 2010-2016 |
| 1. | Aeroport de Londres-Heathrow | Londres, Anglaterra | LHR/EGLL | 75.671.863 | 00,2% |
| 2. | Aeroport de París-Charles de Gaulle | París, França | CDG/LFPG | 65.933.145 | 013,4% |
| 3. | Aeroport d'Amsterdam-Schiphol | Amsterdam, Països Baixos | AMS/EHAM | 63.625.664 | 040,7% |
| 4. | Aeroport de Frankfurt | Frankfurt del Main, Alemanya | FRA/EDDF | 60.786.937 | 014,7% |
| 5. | Aeroport Internacional Atatürk | Istanbul, Turquia | IST/LTBA | 60.119.215 | 087,0% |
| 6. | Aeroport Adolfo Suárez Madrid-Barajas | Madrid, Espanya | MAD/LEMD | 50.420.583 | 01,1% |
| 7. | Aeroport de Barcelona - el Prat | Barcelona, Catalunya | BCN/LEBL | 44.154.693 | 051,2% |
| 8. | Aeroport de Londres-Gatwick | Londres, Anglaterra | LGW/EGKK | 43.114.888 | 037,4% |
| 9. | Aeroport de Múnic | Múnic, Alemanya | MUC/EDDM | 42.261.309 | 021,7% |
| 10. | Aeroport de Roma-Fiumicino | Roma, Itàlia | FCO/LIRF | 41.744.769 | 014,9% |

## Referències

* ↑ «Llista dels 10 aeroports més transitats d'europa».
# Acrossocheilus iridescens

Acrossocheilus iridescens és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Laos, Vietnam i Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, X., J.-H. Pan, Z. Liu i D. Liang, 1991. Barbinae. p. 136-167. A J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds.) The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Acrossocheilus longipinnis

Acrossocheilus longipinnis és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes. Va ser descrit per l'ictiòleg xinès el 1939. De vegades se l'ha inclòs com una subespècie d'Acrossocheilus iridescens, però les autoritats recents els reconeixen com a espècies separades.

## Morfologia

Els adults poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Wu, H.-W. «On the fishes of Li-Kiang». Sinensia, v. 10, 1939, pàg. 92-142, Pls. 1-3.
* ↑ Yuan, Le-Yang; Pui Lok Chan, Bosco; Zhang, E. «Acrossocheilus longipinnis (Wu 1939), a senior synonym of Acrossocheilus stenotaeniatus Chu & Cui 1989 from the Pearl River basin (Teleostei: Cyprinidae)» (pdf). Zootaxa, 2012, pàg. 160-172. ISSN: 1175-5334.
* 1 2 Torres, Armi G. «Acrossocheilus longipinnis (Wu, 1939)» (en anglès). FishBase.
* ↑ Huang, H. (et. al.). [The freshwater fishes of China in coloured illustrations] (en xinès), 1987.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world, Canadian Museum of Nature, Ottawa, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
# Afiruwa (cràter)

Afiruwa és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 5,2 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim hausa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Afiruwa». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Aleydis Rispa Boher

Aleydis Rispa, (Sort, Pallars Sobirà, Lleida 1964) és una fotògrafa i professora catalana. Llicenciada en belles arts, especialitat d'imatge, per la Universitat de Barcelona, combina la creació artística amb projectes docents. Ha estat professora associada del departament de Disseny i Imatge i mestra de taller del laboratori de fotografia (Facultat de Belles Arts, UB). Ha impartit cursos i tallers de fotografia en diferents escoles especialitzades. L'any 1989 va guanyar el Premi de Fotografia de la Biennal de Joves Creadors Europeus de l'Ajuntament de Barcelona. Des de llavors ha exposat la seva obra, entre d'altres, a Barcelona, Lleida, Torroella de Montgrí, Sort, Castellbisbal, Tarragona, Osca, Saragossa, València, Madrid i París. Els seus projectes han estat publicats en revistes especialitzades com Exit, Analog mag, FV, Film und foto, Photovision, Café Crème, European Photography o Camera Austria, i també en nombrosos catàlegs i llibres de referència. La seva obra està representada en diverses col·leccions. Entre d'altres, el Fons d'Art de la Generalitat de Catalunya, MNAC, la Fundació Vila Casas (Barcelona), la Fundación Arte y Tecnología (Madrid), la UNED (Madrid); la Universitat de Salamanca (Salamanca), i la Col·lecció Julio Álvarez Sotos (Saragossa).
S'enfronta directament amb els condicionants de la fotografiaː la representació, l'obvietat. Les seves imatges no són miralls de la realitat ni finestres, són espais plàstics. En aquests espais, lluny d'aportar elements, n'elimina. Precindeix de tot allò que la podria condicionar. Aposta per una fotografia de l'essència, radicalː llum, objecte i empremta. En aquesta soledat disposa el seu autolimitat catàleg de formes. Les seves fotografies no parlen de res ni de ningú. Hi ha qui vol fer parlar les imatges ampliant-ne la superficie, les fa cridar. Les silencia, les redueix a la mínima expressióː l'absència, de paraules intel·ligibles.
Contra els missatges estentoris, contra la informació evident, proposa silenci. Les imatges es mouen en el suggeriment. Res no ens diuen claramentː què ès allò, on és?
Explorant les fronteres del mitjà fotogràfic el reivindica, per essencialː llum, objecte i empremta. I aquesta última no és simplement presència com podria ser en Man Ray, sinó "alter ego"ː nous éssers que es mouen en un espai nou, ambigu i callat.

## Referències

* ↑ Fundació Joan Miró, Planetes i estrelles. Dossier 2015
* ↑ «Aleydis Rispa». web. La Llotja. Arxivat de l'original el 7 d’octubre 2015. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Entrevista a Aleydis Rispa». Ajuntament de Barcelona, 30-10-2012 [Consulta: 6 octubre 2015]. Arxivat 7 October 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-10-07. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «El blau que ve del sol - 14 nov 2014». [Consulta: 30 abril 2022].
# Antoine Malet

Antoine Malet, marquès de Coupigny (Arras, Artois ? - Madrid, 12 de juny de 1825) fou un aristòcrata i militar espanyol d'origen francès. Procedia d'una família de nobles francesos que gaudia de les senyories de Fouquières-les-Lens i de Noyelles. Eren comtes de Henu i des d'agost de 1765 marquesos de Malet de Coupigny.
En 1776 va ser admès com a cadet en la Guàrdia valona, d'on ascendiria a alferes i a tinent. En 1781 va participar en el setge de Gibraltar sota les ordres del general Castaños. En 1789 la seva família es va establir a Espanya definitivament, i durant la Guerra Gran fou ajudant de Joan Miquel de Vives i Feliu, va organitzar la construcció de fortificacions arreu del Rosselló i participà en els combats al Conflent durant la retirada d'Aigüestortes, al pont de Sant Feliu i a la batalla del Masdéu prop de Trullars, assolint el grau de capità en 1795 i el de brigadier al final de la guerra.
En 1797 fou destinat a vigilar la frontera entre Espanya i Portugal, a la zona entre els rius Miño i Duero, sota el comandament del general Ventura Escalante, emparant-se de les places d'Olivenza i Juromenha. I en 1799 Pere Caro Sureda l'encarregà d'intentar arrabassar l'illa de Menorca als britànics.
En 1808, un cop començada la guerra del francès, va ser nomenat mariscal de amp, i poc després, tinent general. Instal·là la seva caserna a Utrera i com a cap de la divisió a Andalusia va intentar distreure les tropes del general Pierre-Antoine Dupont de l'Étang abans de la batalla de Bailén. En 1809 fou nomenat interinament capità general de Catalunya, però no ajudà els barcelonins a revoltar-se contra els francesos. Participà en els atacs a Badajoz i la defensa de San Fernando (Cadis) i comptà com a ajudant amb José de San Martín. En 1812 fou nomenat capità general de Mallorca, càrrec des del qual mantingué enfrontaments amb els militars britànics i amb el marquès de Vivot. Defensor de l'absolutisme, durant el seu mandat a Mallorca va fer executar en 1817 Luis de Lacy y Gautier. Quan es va proclamar el trienni constitucional en 1820 hagué d'abandonar Mallorca.

## Referències

* ↑ Con La Romana
* ↑ «Antoine Malet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El oficial D. José de San Martín, Héroe de Bailén». Arxivat de l'original el 2018-05-23. [Consulta: 20 maig 2018].
* ↑ EL MARQUÉS DE VIVOT. UN MALLORQUÍN EN LA GUERRA DE LA INDEPENDENCIA ESPAÑOLA, a retratosdelahistoria.blogspot.com.es

## Enllaços externs

* Antoine Malet a ecured.cu
# Lo Serrat (el Meüll)

Lo Serrat és una petita serra del municipi de Castell de Mur situada a l'antic terme de Mur.
Està situat al sud del Meüll, a les valls per on davallen els barrancs que van a formar el barranc de la Mulla, a llevant del Corral de la Plana i a l'esquerra del barranc de la Plana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Lorain

«Lorain» té aquests significats:
* Lorain (Ohio), població dels Estats Units a l'estat d'Ohio
* Lorain (Pennsilvània), població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània
* René Lorain (Reims, Marne, 1900 - Ouchamps, Loir-et-Cher, 1984), atleta francès especialista en curses de velocitat
# Luci Octavi (cònsol)

Luci Octavi (en llatí Lucius Octavius CN. F. CN. N.) va ser un magistrat romà del segle i aC. Era fill de Gneu Octavi, cònsol l'any 87 aC. Formava part de la gens Octàvia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Va ser elegit cònsol l'any 75 aC junt amb Gai Aureli Cotta. El cònsol de l'any anterior, Gneu Octavi, era probablement cosí seu. Va morir l'any 74 aC mentre era procònsol a Cilícia i el va substituir en el govern d'aquesta província Luci Licini Lucul·le. Alguns autors confonen aquest Luci Octavi amb Luci Octavi Balb, el jurista.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 8.
# Léon Level

Léon Level (Hédouville, Val-d'Oise, Illa de França, 12 de juliol de 1910 - París, 26 de març de 1949) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1932 i 1947. Al llarg de la seva carrera esportiva aconseguí una desena de victòries, destacant entret totes una etapa del Tour de França de 1936.

## Palmarès

* 1933
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Wolber
* 1935
** 1r de la París-Contres
** 1r de la Polymultipliée
** 1r del Circuit del Mont Blanc
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
* 1936
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1938
** 1r a Boussac
** 1r de la Lousana-Ginebra
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alemanya
* 1942
** Vencedor d'una etapa del Circuit de França

### Resultats al Tour de França

* 1933. 7è de la classificació general
* 1934. 21è de la classificació general
* 1936. 10è de la classificació general i vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1935. 24è de la classificació general

## Referències

* ↑ «LEVEL Léon». [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ «Palmarès de Léon Level (Fra)». [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Léon LEVEL» (en italià). [Consulta: 12 setembre 2023].
# Luci Anici Gal

Luci Anici Gal és el nom dels següents personatges:
* Luci Anici Gal pretor romà
* Luci Anici Gal, cònsol el 160 aC
# Luci Anni

Luci Anni (llatí: Lucius Annius) va ser un magistrat romà, el primer membre conegut de la gens Ànnia.
Anni va viure a Setia, una colònia romana (actualment Sezze). Va ser pretor dels llatins l'any 340 aC, quan va començar la guerra llatina. Va ser enviat com a ambaixador a Roma per demanar la igualtat política dels llatins amb els romans. Segons una tradició, Anni es va atrevir a dir, al Capitoli, que desafiava a Júpiter. L'historiador Titus Livi explica aquesta història, però el seu relat es contradiu en diversos punts i no aclareix si Anni va fer realment una declaració d'impietat davant de Júpiter.
Quan Anni va baixar per les escales del temple, va caure de dalt a baix i es va quedar sense sentits, i sembla que es va matar, encara que Titus Livi tampoc és clar en aquest punt. El cònsol romà Tit Manli Torquat va dir que la caiguda d'Anni demostrava el poder diví de Júpiter.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VIII, 3-6
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 181.
# Lotononis

Lotononis és un gènere de plantes amb flors dins la família de les fabàcies. Consta de 180 espècies.

## Descripció

Són pantes herbàcies anuals o perennes. Fulles palmades o trifoliolades, rarament unifoliolades, Fruit oblong, 2-valves, amb moltes llavors.

## Algunes espècies

* Lotononis adpressa N. E. Br.
* Lotononis angolensis Welw. ex Baker
* Lotononis azurea (Eckl. & Zeyh.) Benth.
* Lotononis bainesii Baker
* Lotononis benthamiana Dummer
* Lotononis calycina (E. Mey.) Benth.
* Lotononis carinata (E. Mey.) Benth.
* Lotononis corymbosa (E. Mey.) Benth.
* Lotononis crumaniana Burch. ex Benth.
* Lotononis decumbens (Thunb.) B.-E. van Wyk
* Lotononis digitata Harv.
* Lotononis divaricata (Eckl. & Zeyh.) Benth.
* Lotononis eriantha Benth
* Lotononis falcata (E. Mey.) Benth.
* Lotononis foliosa Bolus
* Lotononis glabra (Thunb.) D. Dietr.
* Lotononis hirsuta (Thunb.) D. Dietr.
* Lotononis involucrata (P. J. Bergius) Benth.
* Lotononis laxa Eckl. & Zeyh
* Lotononis lenticula (E. Mey.) Benth
* Lotononis leptoloba Bolus
* Lotononis listii Polhill
* Lotononis longiflora Bolus
* Lotononis lotononoides (Scott-Elliot) B.-E. van Wyk
* Lotononis maximiliani Schltr. ex De Wild.
* Lotononis mirabilis
* Lotononis mucronata Conrath
* Lotononis parviflora (P. J. Bergius) D. Dietr.
* Lotononis pentaphylla (E. Mey.) Benth.
* Lotononis pachycarpa
* Lotononis platycarpa (Viv.) Pic. Serm.
* Lotononis prostrata (L.) Benth.
* Lotononis pulchella (E. Mey.) B.-E. van Wyk
* Lotononis pungens Eckl. & Zeyh.
* Lotononis quinata (Thunb.) Benth.
* Lotononis serpentinicola Wild
* Lotononis stipulosa Baker f.
* Lotononis stricta (Eckl. & Zeyh.) B.-E. van Wyk
* Lotononis strigillosa (Merxm. & A. Schreib.) A. Schreib.
* Lotononis tenella (E. Mey.) Eckl. & Zeyh.
* Lotononis wilmsii Dummer

## Referències

* ↑ http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/genus.pl?6983
* ↑ Lotononis a PlantList

## Bibliografia

* Nasir, E. & S. I. Ali (eds). 1980-2005. Fl. Pakistan Univ. of Karachi, Karachi.
* Flora of China Editorial Committee. 2010. Fl. China 10: 1-642. Science Press & Missouri Botanical Garden Press, Beijing & St. Louis.
# MIP

MIP té els següents significats:
* Moviment Independent Popular, partit polític històric de Luxemburg
* Moviment Indígena Pachakuti, partit polític de Bolívia
* Ministeri d'Instrucció Pública o ministeri d'Educació d'Espanya des de 1900 a 1939
* MIP TV, mercat anual de continguts audiovisuals, celebrat a Canes (França)
* Malaltia inflamatòria pelviana, malaltia infecciosa de l'aparell reproductor femení intern
* Mobile Internet Protocol (anglès) o IP mòbil, protocol de comunicació que permet canviar de xarxa amb el telèfon mòbil, mantenint l'adreça IP
* Mixed Integer Programming (anglès) o programació mixta entera, cas de programació lineal en què hi intervenen tant variables enteres com contínues
* Multum In Parvo (llatí) o mipmap, col·lecció d'imatges en mapa de bits que intervenen en els gràfics 3D per ordinador
* Macrophage-Inflammatory Protein (anglès) o proteïna inflamatòria de macròfag, citocina que actua com a pirogen endogen
* Mega-frame Initialization Packet, paquet usat per a la sincronització en transmissió de dades per xarxa de freqüència única
* Matriu interprismàtica, material existent entre els prismes d'esmalt d'una dent
# Mansaku Itami

Mansaku Itami (japonès: 伊丹万作, Itami Mansaku) nascut Yoshitoyo Ikeuchi (池内義豊, Ikeuchi Yoshitoyo; 2 de gener de 1900 – 21 de setembre de 1946) va ser un director de cinema i guionista japonès conegut pels seus retrats crítics, de vegades satírics del Japó i la seva història. És el pare del també director Juzo Itami.

## Carrera

Originari de Matsuyama, Prefectura d'Ehime, Itami es va unir a l'estudi Nikkatsu el 1927, però a l'any següent es va traslladar a la companyia de l'actor Chiezō Kataoka, Chiezō Produccions, on va fer el seu debut com a director amb Adauchi Ruten. Les seves pel·lícules de samurais es van separar de la norma en què no eren epopeies heroiques de la classe que tendia en aquest moment a ser exhaustiva, sinó més aviat sàtires que utilitzen els símbols i la iconografia de la cultura samurai establertes per comentar tant la societat històrica i moderna. El seu treball va ser defensat pel crític de cinema Fuyuhiko Kitagawa. El seu treball més famós és Akanishi Kakita, que es basa en una història de Naoya Shiga i encara sobreviu (a diferència de moltes de les seves altres pel·lícules).
En 1937, va col·laborar amb el director Arnold Fanck en una coproducció germano-japonesa, protagonitzada per la jove Setsuko Hara. Aquesta composició es va convertir en dues pel·lícules lleugerament diferents: Atarashiki Tsuchi (La Nova Terra) al Japó, mentre que Die Tochter donis Samurai (La filla del Samurai) va ser el nom utilitzat a la versió alemanya.
Va morir de tuberculosi en plena popularitat 1946. La seva presència com escriptor va perdurar, ja que recentment, al 1986, a Kokushi Muso se li va acreditar, pel fet de ser una nova versió de la seva pel·lícula 1932 del mateix nom.

## Família

El seu fill Yoshihiro Ikeuchi, que més tard va canviar el seu nom pel de Juzo Itami, pel que va seguir els seus passos, convertint-se en un dels realitzadors japonesos preeminents de finals del segle xx. La seva filla Yukari es va casar amb Kenzaburō Ōe, un novel·lista guanyador del Premi Nobel. Ōe va editar una col·lecció d'assajos del seu sogre.

## Referències

* 1 2 «Itami Mansaku» (en japonès). Nihon jinmei daijiten.
* ↑ Mansaku Itami a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ High, Peter B. [The Imperial Screen: Japanese Film Culture in the Fifteen Years' War, 1931-1945 The Imperial Screen: Japanese Film Culture in the Fifteen Years' War, 1931-1945]. University of Wisconsin Press, 2003. ISBN 9780299181345 [Consulta: 30 novembre 2016].
* ↑ Abrams, Simon. «Setsuko Hara: The diva who left Japan wanting a lot more». Capital New York, 01-04-2011. [Consulta: 11 juliol 2012].
* ↑ Itami, Mansaku. Kenzaburō Ōe. Itami Mansaku essei-shū, 1971.
# Mabinogion

El Mabinogion és una col·lecció de contes medievals gal·lesos coneguts a través de dos importants manuscrits anomenats Llyfr Gwyn Rhydderch (Llibre blanc de Rhydderch, recopilat entre el 1300 i el 1325) i Llyfr Coch Hergest (Llibre vermell de Hergest, entre el 1375 i el 1425). És considerada una de les obres mestres de la prosa medieval europea; es basa en relats cantats des de temps immemorials sobre temes mitològics, esdeveniments dels segles V i VI (l'edat heroica gal·lesa), i contes populars. Conté les obres:
* Pwyll Pendefig Dyfed (Pwyll, príncep de Dyfed): conta la vida dels pares de Pryderi, el seu naixement, pèrdua i redescobriment.
* Branwen Ferch Llŷr (Branwen, filla de Llŷr): tracta sobre el matrimoni de Branwen amb el rei d'Irlanda. Pryderi hi apareix però no és el protagonista.
* Manawydan Fab Llŷr (Manawyddan, fill de Llŷr): el retorn a casa de Pryderi amb Manawydan, germà de Branwen.
* Math Fab Mathonwy (Math, fill de Mathonwy): sobre Math i Gwydion, que entren en conflicte amb Pryderi.

## Traduccions

* Ford, Patrick K. The Mabinogi and Other Medieval Welsh Tales. Berkeley: University of California Press, 1977. ISBN 0-520-03414-7
* Gantz, Jeffrey. Trans. The Mabinogion. Londres i Nova York: Penguin Books, 1976. ISBN 0-14-044322-3.
* Guest, Lady Charlotte. The Mabinogion. Dover Publications, 1997. ISBN 0-486-29541-9
* Jones, Gwyn and Jones, Thomas. The Mabinogion. Everyman's Library, 1949; revised in 1989, 1991.
* Mabinogion, introducción, traducción y notas por Victoria Cirlot. Barcelona: PPU, 1986. [traducció a l'espanyol] ISBN 8476650744
** Jones, George (Ed), 1993 edition, Everyman S, ISBN 0-460-87297-4;
** 2001 Edition, (Preface by John Updike), ISBN 0-375-41175-5;

## Vegeu també

* Les quatre branques del Mabinogi
* Literatura gal·lesa
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Mabinay

Mabinay és un municipi de la província de Negros Oriental, a la regió filipina de les Visayas Centrals. Segons les dades del cens de l'any 2007 té una població de 70.548 habitants distribuïts en una superfície de 319,44 km².

## Divisió administrativa

Mabinay està políticament subdividit en 32 barangays.
| Abis Arebasore Bagtic Banban Barras Bato Bugnay Bulibulihan Bulwang Campanun-an Canggohob | Cansal-ing Dagbasan Dahile Himocdongon Hagtu Inapoy Lamdas Lumbangan Luyang Manlingay Mayaposi | Napasu-an New Namangka Old Namangka Pandanon Paniabonan Pantao Poblacion Samac Tadlong Tarâ |