OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Glacera de Corbassière

La glacera Corbassière és una glacera suïssa situada als Alps Penins del Valais. Té una longitud de 9,8 km i una superfície de 17,4 km². Té una amplada mitjana d'un quilòmetre. Comença a una altitud de més de 4.000 metres a la cara nord del Grand Combin i acaba a 2.300 metres. A la part dreta de la part inferior de la glacera, la barraca François-Xavier Bagnoud (2.645 m sobre el nivell del mar), pertanyent a la burgesia de Bagnes, és un punt de partida a pujades i excursions per les glaceres al massís del Grand Combin .
* Glacera de Corbassière
* Glacera de Corbassière
* Vista aèria de la glacera de Corbassière i el seu voltant (presa el mes de març), des de 7.300 m

## Referències

* ↑ «database versions – world glacier monitoring service» (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2020].
* ↑ «An estimate of the glacier ice volume in the Swiss Alps».
# Molí de Baix

«Molí de Baix» té aquests significats:
* Molí de Baix entitat de població al municipi d'Albanyà (Alt Empordà)
* Molí de Baix (Bellveí), molí de la Segarra
* Molí de Baix de Sant Antolí, antic molí fariner molt reformat i adaptat com habitatge al nucli de Sant Antolí i Vilanova (Segarra)
* Molí de Baix (Sant Quirze Safaja), molí al terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès
* Molí de Baix (Saldes)
# París-Roubaix 1938

La París-Roubaix 1938 fou la 39ªa edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 17 d'abril de 1938 i fou guanyada pel belga Lucien Storme. La cursa es disputà sota una forta ventada.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Lucien Storme | - | 8h 13' 46" |
| 2 | Louis Hardiquest | - | |
| 3 | Marcel van Houtte | - | |
| 4 | Émile Masson | - | |
| 5 | Gérard Desmedt | - | |
| 6 | René Walschot | - | |
| 7 | Jean Fréchaut | France Sport - Dunlop | |
| 8 | Sylvain Grysolle | - | |
| 9 | Albertin Disseaux | Helyett | |
| 10 | Stan Lauwers | - | |

## Referències

* ↑ «El belga Storrne ganó la París-Roubaix». El Mundo Deportivo, 18-04-1938, p. 1 [Consulta: 4 març 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1938 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1938 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a cyclebase.nl
# Osvaldo Héctor Cruz

Osvaldo Héctor Cruz (Avellaneda, 29 de maig de 1931 - 20 de març de 2023) fou futbolista argentí que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ «Murió Osvaldo Cruz, emblema de Independiente en los '50». Página 12, 21-03-2023 [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ Profile at BDFA (castellà)
* ↑ Osvaldo Héctor Cruz, Fitxa a Soccerway
# Resolució 1907 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1907 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 23 de desembre de 2009, va imposar un embargament d'armes a Eritrea, va prohibir viatjar als seus líders i va congelar els béns d'alguns dels alts funcionaris polítics i militars del país després d'haver acusat al govern d'Eritrea d'ajudar a Al-Xabab a Somàlia i, segons sembla, es va negar a retirar tropes de la seva disputada frontera amb Djibouti, després d'un conflicte en 2008. La Unió Africana i altres organitzacions ha fet una crida al Consell de Seguretat per sancionar Eritrea alguns mesos.
La resolució va ser presentada per Uganda, i Burkina Faso va dirigir el procediment. Va ser aprovat per 13 vots a favor, Líbia votà en contra i la República Popular de la Xina es va abstenir. Ambdós països van dir que les sancions no eren un mètode eficaç per la reconciliació.
L'ambaixador d'Eritrea, Araya Desta, va condemnar la resolució, titllant-la de "vergonyosa" i "fabricació de mentides" dels Estats Units i el "règim etíop", i va afirmar que no afectaria el país. També va negar el suport d'Eritrea als militants somalis, afirmant que "els somalis són els nostres germans". Al mateix temps, els ambaixadors de Somàlia i Djibouti van recolzar fortament el resultat.
La Unió Africana, ferma partidària del govern somali, havia demanat al Consell de Seguretat que imposés les sancions.

## Esdeveniments posteriors

Les sancions es van veure reforçades el 5 de desembre de 2011. El 16 de juliol de 2012, un informe del Grup de seguiment de les Nacions Unides va declarar que "no havia trobat evidències de suport directe d'Eritrea a Al-Xabab l'any passat". A l'octubre de 2012, el govern d'Eritrea ha demanat l'aixecament de les sancions arran les notícies que afirmaven que la Xina, Rússia i Sud-àfrica havien expressat el seu suport perquè fossin aixecades.

## Referències

* 1 2 3 Aziakou, Gerard «UN slaps sanctions on Eritrea». AFP, 23-12-2009.
* ↑ «"Security Council should act prudently in imposing sanctions," Chinese envoy says». Xinhua News Agency, 24-12-2009.
* ↑ «Eritrea Says It Won't Affect UN's Sanction». Angola Press, 24-12-2009 [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ «UN sanctions shameful, says Eritrea». BBC News, 24-12-2009.
* ↑ Chhor, Atitya; Roth, Richard «U.N. Security Council hits Eritrea with sanctions». CNN, 24-12-2009.
* ↑ Security Council, by Vote of 13 in Favour, Adopts Resolution Reinforcing Sanctions Regime against Eritrea ‘Calibrated' to Halt All Activities Destabilizing Region
* ↑ «Eritrea reduces support for al Shabaab - U.N. report». Reuters, 16-07-2012 [Consulta: 16 juliol 2012]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 21 maig 2021].
* ↑ «Eritrea call for Lifting of Sanctions». Voice of America, 17-10-2012 [Consulta: 17 octubre 2012].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)
* Guerra Civil somali

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Joan Retòric

Joan Retor (Joannes Rhetor, (Ἰωάννης Ῥήτωρ) fou un historiador del primer període romà d'Orient, esmentat sovint per Evagri d'Epifania. Probablement vivia a Antioquia i potser n'era nadiu, per les detallades referències que dona d'aquesta ciutat. La seva història, que no es conserva, anava del regnat de Teodosi II fins al terratrèmol del 526 que va destruir en gran part la ciutat. Pels fets que descrius va viure al segle vi, però probablement fins bastant més tard que el 526. De vegades se l'ha confós amb Joan d'Epifania, citat també per Evagri d'Epifania.

## Referències

* ↑ 105.Joannes Rethor a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 601
# Llengües Central Delta

Les llengües Central Delta és una subfamília lingüística de les llengües del riu Cross, que són de la família de llengües Benué-Congo.
Les llengües Central Delta són parlades als estats de Rivers i de Bayelsa. La seva llengua amb més parlants és l'ogbia, que té més de 200.000 parlants.

## Classificació

La classificació interna del grup difereix segons l'autor, tot i que es considera que les llengües Central Delta són: l'abua, l'odual, el kugbo, l'abureni, l'obulom, l'o'chi'chi' (extingida), l'ogbia, l'ogbogolo i l'ogbronuagum.

## Comparació lèxica

Els numerals per a diferents llengües del riu Cross Central són:
    GLOSA AbuaOdualOgbiaOgbro- nuagum PROTO- CROSS Cen. '1'ònîːnoɲíːnoninòníní*o-nin *<-ɗin '2'ɪ̀yàlɪ́záːlɛwalɪ̀yàːlʊ̀*-waːl '3'ɪ̀ráːrɪ́ráːrɛsarnɪ̀ːrà*-taːr '4'ɪ̀ɲàɪ́ɲə́ːiɲəɪ̀ːɲɔ̀*-na(i) '5'òːɣə́əːɣɔwʊɲòːwò*-woʔ <(*-gbo?) '6'òdiːɲódíːǹodinnòdì*oɗ+diːn '7'òɗùalóɗúə́ːloɗuənnùɗyòù*oɗ+wal '8'òβàːɲâaβɪɲáɛɲa~ ɛβɪβɪɛɲanɔ́ɓɛ́nâ*-ba-i-na(i) '9'ésúɣáésúɣóɛsuwonèsùò*-suwo '10'ɗɪ̀oβɗɪ́ə́ːβiɗioβkúɗyòù*-ɗi-oβ

## Referències

* ↑ «Benue-Congo Numerals». Arxivat de l'original el 2012-04-05. [Consulta: 29 gener 2013].

## Enllaços externs

* llengües Central Cross a l'ethnologue.com. Vist el 29/1/2013.
# Pep Codó i Masana

Pep Codó i Masana (Sant Cugat del Vallès i Sant Cugat del Vallès, 1946) és un escultor català. Va aprendre l’ofici de guixaire amb el seu pare i el modelat i la construcció de maquetes, fins que entrà en el mon de l'escultura.
Amb estudis a la Massana, va començar a exposar el 1963. Gabriel Ferrater li va dedicar l'últim escrit sobre art que va realitzar abans de la seva mort. El 1985 es va trobar amb Jorge Oteiza a Madrid, a Arco-85. El 1988 va residir a Nova York a casa de l'escultor Xavier Medina Campeny. El 2001 va presentar la exposició Pedra i Ferro al monestir de Sant Cugat on va mostrar caps adornats amb uns traços mínims. El 2003 va residir a Corea del Sud.
Entre les seves obres públiques destaquen la escultura del parc Kionggi, a Corea del Sud; “Diàleg”, pedra basàltica de Castellfollit de la Roca, ubicat a la plaça de l'Auditori de Sant Cugat, una mena de moai de l'illa de Pasqua, i ‘la Rosa dels Vents’ del Turó de Can Mates. El 2012 va crear un monòlit de 2,2 metres de pedra basàltica de la Garrotxa en format cilíndric amb ondulacions en els Jardins de Winston Churchill, al districte de Sarrià-Sant Gervasi de Barcelona, homenatge a Winston Churchill.

## Referències

* ↑ Moret, Xavier «Piedra y hierro». El País, 03-07-2001 [Consulta: 26 abril 2021].
* 1 2 3 Pueyo i Masi, Imma «Pep Codó. Escultor a Sant Cugat». GAUSAC. Publicació del Grup d’Estudis Locals de Sant Cugat del Vallès, Núm. 46-47, 2015, p. 7-58.
* ↑ Monsó, Imma. «Mirar con los dedos» (en castellà). La Vanguardia, dissabte, 10 novembre 2007. [Consulta: 26 abril 2021].
* ↑ «Escultura con mascarilla en Sant Cugat». La Vanguardia, 17-07-2020. [Consulta: 26 abril 2021].
* ↑ «Dissabte s’inaugura el monument a Churchill». La Vanguardia (Viure), 14-12-2012. [Consulta: 26 abril 2021].
# Resolució 1909 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1909 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 21 de gener de 2010. Després de recordar les resolucions 1740 (2007), 1796 (2008), 1825 (2008), 1864 (2009) i 1879 (2008), el Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides al Nepal (UNMIN) fins al 15 de maig de 2010 a petició de Nepal, decidint que també hauria d'acabar en aquesta data i exigir a la UNMIN que lliuri les responsabilitats residuals, inclosa la vigilància de les armes i el personal armat.
El Consell va donar la benvinguda al continu procés de pau al país i va demanar al Govern i al Partit Comunista del Nepal (Maoista) que també implementessin la integració i la rehabilitació del personal de l'exèrcit maoista pel 15 de maig, data de la retirada. La resolució també exigia a totes les parts que impulsessin el procés de pau i facilitessin la realització de les tasques pendents de la missió.
La UNMIN havia estat present al Nepal des del 2007, però, en el transcurs de la Resolució 1909, el Secretari General de les Nacions Unides Ban Ki-moon va advertir que el procés de pau estava en perill per la desconfiança entre els partits polítics del país.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of Nepal Mission until 15 May 2010, aiming for completion of mandate, withdrawal by that date». United Nations, 21-01-2010.
* ↑ «UN extends UNMIN mandate in Nepal: report». Zee News, 22-01-2010.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)
* Guerra Civil nepalesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Joan Reverter i Sucarrats

Joan Reverter i Sucarrats (Tortellà, 20 de juliol de 1923 - Barcelona, 5 de juliol de 2004) va ser un trompetista, compositor i copista català. que el 1978 va compondre la sardana Gatzara Badalonina, que va tocar amb la Cobla de Badalona.

## Referències

* 1 2 «Reverter i Sucarrats, Joan». Músics per la Cobla. [Consulta: 26 març 2022].
* 1 2 «Obres compostes per: Reverter i Sucarrats, Joan». Portal Sardanista. Arxivat de l'original el 2022-11-25. [Consulta: 26 març 2022].

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Leporinus megalepis

Leporinus megalepis és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 22 °C - 27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Surinam i conca del riu Essequibo a la Guaiana.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Vari, R.P. 1983. Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characifromes). Smithsonian Contributions to Zoology 378: 60 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Alonso, L.E. i H.J. Berrenstein 2006. A Rapid Biological Assessment of the Aquatic Ecosystems of the Coppename River Basin, Suriname. RAP Bull. Of Biol. Assessment 39:114-117.
* ↑ Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* ITIS (anglès)
# Gerónimo de Mendieta

Gerónimo de Mendieta (Vitòria, 1525 - Ciutat de Mèxic, 9 de maig de 1604), o Jerónimo de Mendieta, va ser un missioner i historiador franciscà que passa la major part de la seva vida a Mèxic i l'Amèrica Central.
La seva obra principal és Historia eclesiástica indiana que explica la història de l'evangelització en la colònia de Nueva España a Amèrica.

## Biografia

Gerónimo de Mendieta nasqué al País Basc a Vitòria, Àlaba. Als 20 anys entrà en l'orde franciscà a Bilbao. El 1554 viatjà a Nueva España i va viure a Tochimilco on va aprendre l'idioma nàhuatl. Més tard es va traslladar a Tlaxcala on es va fer amic del franciscà Toribio de Benavente "Motolinia".
Tornà a Espanya el 1570, portant amb ell les primeres còpies de les obres de Bernardino de Sahagún per a les autoritats espanyoles. Tornà a Mèxic el 1573, i ja no va tornar a Europa. Va viure al monestir de Tlatelolco. La publicació de la seva, Historia eclesiástica indiana, va ser prohibida per les seves idees mil·lenaristes i Joaquinistes, i fins a 1870 no es va publicar per part de Joaquín García Icazbalceta.

## Notes

* ↑ Martínez 1980:131-33
* ↑ Martínez 1980:133
* ↑ Martínez 1980:135

## Referències

    Crivelli, Camillus. «Jerónimo Mendieta». A: The Catholic Encyclopedia. vol. X. New Advent online reproduction. Nova York: Robert Appleton and Company, 1911 [Consulta: 30 gener 2007].
    Phelan, John Leddy. The Millennial Kingdom of the Franciscans in the New World: A Study of the Writings of Gerónimo de Mendieta (1525-1604). 2nd revised. Berkeley: University of California Press, 1970. ISBN 0-520-01404-9. OCLC 88926.
    Martínez, Jose Luis «Gerónimo de Mendieta». Estudios de Cultura Náhuatl. UNAM [Mexico D.F.], 14, 1980, pp.131–197.
    Reinhard, Wolfgang «Missionaries, Humanists and Natives in the Sixteenth-Century Spanish Indies - a Failed Encounter of Two Worlds?». Renaissance Studies, 6, 3–4, 1992, pp.360–376. DOI: 10.1111/1477-4658.00124.
    Washburn, Wilcomb E.; Phelan, John Leddy «Review of The Millennial Kingdom of the Franciscans in the New World: A Study of the Writings of Gerónimo de Mendieta (1525-1604) by John Leddy Phelan». The William and Mary Quarterly, 15, 3, 01-07-1958, pp.404–406. DOI: 10.2307/1915640. JSTOR: 1915640.
# Llista de directors de l'Escola de la Llotja

Aquesta és una llista dels que han estat directors de l'Escola Llotja des de la seva fundació el 1775.

## Primera etapa 1775 a 1850

* 1775-1797 Pasqual-Pere Moles i Corones, gravador
* 1797-1803 Pere Pau Montaña i Placeta, pintor
* 1803-1804 Salvador Gurri, escultor
* 1804-1805 Tomàs Solanes, pintor
* 1805-1809 Jaume Folch i Costa, escultor
* 1809-1813 Joseph Flaugier, pintor
* 1814-1821 Jaume Folch i Costa, escultor
* 1821-1840 Francesc Rodríguez Pusat, pintor
* 1840-1858 Vicenç Rodés i Aries, pintor

## Segona etapa 1850 a 1900

* 1858-1877 Claudio Lorenzale, pintor
* 1877-1887 Lluís Rigalt i Farriols, pintor
* 1887-1901 Antoni Caba Casamitjana, pintor

## Tercera etapa 1900 a 1964

* 1901-1911 Leopoldo Soler Pérez, historiador d'art
* 1911-1920 Manuel Fuxà Leal, escultor
* 1920-1931 Manuel Vega i March, arquitecte
* 1931-1932 Fèlix Mestres i Borrell, pintor
* 1932-1940 Pedro Mayoral Parracía
* 1940-1946 Julio García Gutiérrez, pintor
* 1946-1964 Frederic Marès i Deulovol, escultor

## Quarta etapa 1964-2024

* 1964-1975 Tomás Sayol Sala, pintor
* 1975-? Francesc Salvans Camps, arquitecte
* Llucià Navarro i Rodón, pintor
* Angel Comalada Negre, llicenciat en dret
* 1989-1996 Andreu Vilasís, esmaltador
* Jordi Montero, arquitecte
* Mercè Camps, arquitecte
* Francesc Navarro Pérez-Dolç, pintor
* 2015-2020 Magí Franquesa Albareda, psicòleg
# París-Roubaix 2004

La París-Roubaix 2004 fou la 102a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà l'11 d'abril de 2004 i fou guanyada pel suec Magnus Bäckstedt, que s'imposà a l'esprint als seus tres companys d'escapada en la meta al velòdrom André Pétrieux de Roubaix. Amb aquesta victòria Bäckstedt es convertia en el primer suec a guanyar la París-Roubaix. Tristan Hoffman i Roger Hammond foren segon i tercer respectivament. Aquesta era la tercera cursa de la Copa del Món de ciclisme.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps | Copa del món Punts |
| 1 | Magnus Bäckstedt (SWE) | Alessio-Bianchi | 6h 40'26" | 100 |
| 2 | Tristan Hoffman (NED) | Team CSC | m. t. | 70 |
| 3 | Roger Hammond (GBR) | MrBookmaker-Palmans | m. t. | 50 |
| 4 | Fabian Cancellara (SUI) | Fassa Bortolo | m. t. | 40 |
| 5 | Johan Museeuw (BEL) | Quick Step-Davitamon | + 17" | 36 |
| 6 | Peter Van Petegem (BEL) | Lotto-Domo | + 17" | 32 |
| 7 | Leon Van Bon (NED) | Lotto-Domo | + 29" | 28 |
| 8 | George Hincapie (USA) | Discovery Channel | + 29" | 24 |
| 9 | Tom Boonen (BEL) | Quick Step-Davitamon | + 29" | 20 |
| 10 | Frank Høj (DEN) | Team CSC | + 29" | 16 |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a sitiodeciclismo.net

## Enllaços externs

* Web oficial
# Paula Underwood

Paula Underwood, també coneguda com a Turtle Singing Woman (1932- Califòrnia, 2000), és una historiadora oral oneida, filla de l'historiador tribal Sharp-Eyed Hawk. Autora de Who Speaks for Wolf, Winter White, Summer Gold (1994) i Many Circles, Many Paths (1994), així com The Walking People: A Native American Oral History (1993).

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2006-10-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Resolució 1901 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1901 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 16 de desembre de 2009. Després de recordar les resolucions anteriors, inclosa les 935 (1994), 503 (2003) i 1534 (2004), el Consell va assenyalar que el Tribunal Penal Internacional per a Ruanda no completarà el seu treball el 2010.
La resolució té per objecte ampliar el mandat de tots els jutges del Tribunal fins al 30 de juny de 2010 i apel·lar els jutges fins al 31 de desembre de 2012, demanant al President del Tribunal que presenti un calendari de tots els casos i qualsevol extensió del mandat dels jutges. El Consell també modifica de forma temporal l'article 11 del paràgraf 1 de l'Estatut del Tribunal Internacional per augmentar el nombre de jutges ad litem que actuen al Tribunal de nou a dotze.

## Referències

* ↑ Security Council Allows Judge of International Criminal Tribunal for Rwanda Extra Time beyond Term Limit to Complete Case, un.org, 16 de desembre de 2009

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Johann Baptist von Spix

Johann Baptist von Spix (Höchstadt-an-der-Aisch, Baviera, 9 de febrer de 1781 - Múnic, 15 de maig de 1826) va ser un metge, zoòleg i explorador alemany. Juntament amb Lorenz Oken, va ser un dels representants més destacats de la «Naturphilosophie».

## Biografia

Va néixer a Baviera, on va rebre el doctorat en teologia a la Universitat de Bamberg, pas previ pels estudis de medicina (graduat el 1806 a la Universitat de Würzburg).
Es va dedicar a l'activitat de metge a Würzburg per molts anys, els seus interessos eren l'anatomia i fisiologia. Va viatjar per França i Itàlia on es va trobar amb eminents científics, com Georges Cuvier i Étienne Geoffroy Saint-Hilaire.
El 1811, va aparèixer en els treballs d'història natural, específicament en la zoologia, sent comissari de Zoologia de la Bayerische Akademie der Wissenschaften de Múnic.
El 1817, va viatjar al Brasil amb Carl Friedrich Philipp von Martius, tornant el 1820 amb 6.500 espècimens de plantes, 2.700 d'insectes, 85 de mamífers, 350 d'aus, 150 d'amfibis i 116 de peixos. Tot el material recollit per Spix es conserva al Museu de Múnic, (Staatliche Museum für Völkerkunde de Múnic), i al Museu d'Història Natural de Múnic.
A causa d'una malària contreta en el seu viatge expedicionari, no pot completar el seu treball, i mor el 1826.

## Abreviatura

L'abreviatura Spix s'empra per indicar a Johann Baptist von Spix com a autoritat en la descripció i classificació científica dels vegetals i animals.

## Obres

* Geschichte und Beurtheilung aller Systeme in der Zoologie nach ihrer Entwicklungsfolge von Aristoteles bis auf die gegenwärtige Zeit. 1811 - Nürnberg, Schrag'sche Buchhandlung I-XIV; 710pp.
A més de la narració en 4 volums de l'expedició, Reise in Brasilien in den Jahren 1817 bis 1820 (Munic,1823-1831), les publicacions derivades directament de les col·leccions de Spix-Martius inclouen:
* Simiarum et Vespertilionum Brasiliensium Species Novae [micos i ratpenats], 1823, per Spix. Del Smithsonian Institution Libraries
* Serpentum Brasiliensium Species Novae [serps], 1824, per J.G. Wagler, a partir de notes de Spix
* Animalia Nova sive Species Novae Testudinum et Ranarum [tortugues i granotes], 1824, per Spix
* Animalia Nova sive Species Novae Lacertarum [llangardaixos], 1825, per Spix
* Avium Species Novae [ocells], 1824-1825, per Spix
* Testacea Fluviatilia... [mol·luscs d'aigua dolça], 1827, per A.J. Wagner
* Selecta Genera et Species Piscium [peixos], 1829[-1831], per Louis Agassiz
* Delectus Animalium Articulatorum [insectes], 1830, per Maximilian Perty
* Novae Genera et Species Plantarum [plants], 1823-1832, per Martius
* Plantarum Cryptogamicarum [criptògames], 1828, per Martius

## Referències

* 1 2 3 Friedrich Ratzel. «Spix, Johann Baptist von» (en alemany). Deutsche Biographie, 1893. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 abril 2010].
* ↑ «Johann Baptist von Spix» (en portuguès). BioMania. [Consulta: -04-2010].

## Enllaços externs

* Obres de Johann Baptist von Spix a Internet Archive
# Limnonectes doriae

Limnonectes doriae és una espècie de granota que viu a l'Índia, Malàisia, Myanmar i Tailàndia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* van Dijk, P.P., Wogan, G., Das, I. & Vijayakumar, S.P. 2004. Limnonectes doriae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.