OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cala Mesquida (Menorca)

Sa Mesquida és una petita població situada a quatre quilòmetres de Maó, a Menorca, i on es troben les cales de Sa Mesquida, de 320 metres de longitud, sorra gruixuda i emmarcada pel penyó d'Es Pa Gros (68 metres d'altitud); i la Raconada de Sa Mesquida Vella, de 70 metres i formada per roques. És un indret típic on tradicionalment s'acosten els maonesos per anar a la platja o dinar fora, amb l'atractiu de la natura i d'una vista privilegiada. També hi ha una de les onze torres de vigilància construïdes entre 1798 i 1802 pels britànics, durant la seva dominació de l'illa.

## Flora i fauna

És especialment a la cala de sa Raconada de Sa Mesquida Vella, que roman encara en estat verge, on es poden veure més espècies aquàtiques. Aquesta cala és sovint a l'ombra, i la seva flora i fauna difereix en part de la de la cala de sa Mesquida. En aquestes platges i els seus voltants hom pot trobar bolets com els esclata-sangs d'alzina. A més d'alzines, la vegetació està formada entre d'altres per cirerers de Betlem, ullastre, llentrisca, trompera, matapoll, estepa blanca, estepa llimonenca, llampuguera, aritja, vidalba, trèvol femella, murta, morrissà bord, fonoll marí, allassa blanca, abellera banyuda i cascall marí. Endemismes menorquins que s'hi poden veure són la socarrella, el camot, la col de moro i el dafne menorquí.
Les cabres salvatges menorquines són usuals als penya-segats costaners de tot el nord de Menorca i també es poden veure a l'interior i a Cala Mesquida. En àrees humides és fàcil veure calàpets i libèl·lules. Amb una mica de paciència és possible trobar una bona quantitat d'espècies d'ocells, com ara la gavina corsa, el corb marí, el trencapinyons, el voltor negre, l'àguila peixatera, el xoriguer, la baldritja gran i el reietó.

## Història

A la platja de sa Mesquida van desembarcar les tropes franc-espanyoles del duc de Crillon, per conquerir l'illa als anglesos l'any 1781. Per aquest motiu, va ser un dels llocs elegits pels britànics per aixecar una de les torres costaneres de defensa que van construir per tal d'evitar noves incursions. Edificada sobre un roquissar, que separa s'Arenal Gran de sa Raconada, la torre s'alça devers 15 metres sobre el nivell de la mar. De planta circular i forma troncocònica, conserva la data de 1799 a la seva clau de volta.

## Cultura

Les festes majors de Cala Mesquida se celebren el primer cap de setmana d'agost. Com a totes les fetes majors de Menorca, hi ha pomada, pastes dolces i salades tradicionals, etc i per falta de pressupost no hi ha desfilades de cavalls ni jaleo, tal com diu l'himne oficiós de Sa Mesquida: "... ni cavalcades ni cavalls, Sa Mesquida és superior".

## Enllaços externs

* Fotos de Sa Mesquida Arxivat 2008-01-18 a Wayback Machine.
# Brac

Brac designa un tipus de gossos de caça especialment dotats per a la mostra i el cobrament de les preses, normalment aus. També se'ls coneix popularment com a perdiguers, tot i que aquesta designació inclou tots els gossos de mostra i els seus encreuaments. Tenen un cap d'aspecte prismàtic, orelles caigudes, llavis llargs i lleugerament penjants, i musell quadrat i amb una marcada depressió a l'os frontal. El cos és esportiu, amb el pit profund i el ventre recollit. Atenent a la classificació de la Federació Cinològica Internacional (FCI) es reuneixen al grup VII, a la secció de gossos de mostra continentals, que queden clarament diferenciats del pòinter i dels setters:
* Antic gos de mostra danès
* Brac alemany de pèl curt
* Brac alemany de pèl dur
* Brac francès
* Pudelpòinter
* Brac de Weimar
* Perdiguer de Burgos
* Brac de l'Arieja
* Brac d'Alvèrnia
* Brac del Borbonès
* Brac de Saint Germain
* Brac italià
* Brac tirolès
* Brac hongarès
* Perdiguer portuguès
Altres races de tipus bracoide s'han anant desenvolupant a la península Ibèrica i a les illes Balears a partir del desaparegut gos de mostra ibèric, adaptant-se a les diferents condicions climàtiques, de terreny i vegetació, i, alhora, del tipus de presa de caça, normalment aus i conills. Tanmateix, no estan reconegudes oficialment per la FCI:
* Ca mè mallorquí
* Pachon navarrès
* Perdiguer gallec

## Referències

* 1 2 «Group 7: Pointing Dogs» (en anglès). Section 1: Continental Pointing Dogs. FCI. [Consulta: 16 gener 2012].

## Enllaços externs

* Associació de caçadors i criadors del ca mè mallorquí
* Pachón Navarro Arxivat 2010-07-13 a Wayback Machine.
# Cabut del Brasil

El cabut del Brasil (Capito dayi) és una espècie d'ocell de la família dels capitònids (Capitonidae) que habita el sud de l'Amazònia, el sud del Brasil i zona limítrofa de Bolívia.
# Cabut ros

El cabut ros (Capito brunneipectus) és una espècie d'ocell de la família dels capitònids (Capitonidae) que habita cap al nord del Brasil central, al sud de l'Amazones.

## Taxonomia i sistemàtica

En un temps, el barbet de pit marró, el Cabut tacat (Capito niger) i el Cabut daurat (Capito auratus) es consideraven coespecífics però des de finals del segle XX s'han acceptat com a espècies individuals que són els parents més propers entre si.
El barbet de pit marró és monotípic.

## Descripció

El barbet de pit marró fa aproximadament 18 cm de llarg; el mascle pesa aproximadament 58 g. La corona del mascle és daurada apagada amb una àmplia taca negra a través de l'ull per sota. El seu dors és negre amb ratlles grogues. La gola és de color blanc groguenc; a sota hi ha una cinta de canyella i un ventre groc a oliva, tots dos amb lleugeres vetes. La femella és semblant però més apagada i té marques més groguenques a les ales i la seva gola és canyella amb taques negres.

## Distribució i hàbitat

El barbet de pit marró es troba al sud del Riu Amazones entre el Riu Madeira a l'oest i el Riu Tapajós a l'est. Es desconeix el límit sud de la seva distribució. Habita a la copa del bosc humit.

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. «IOC World Bird List (v 11.1)», 01-01-2021. [Consulta: January 14, 2021].
* ↑ Short, L.L., J. F. M. Horne, and A. Bonan (2020). Brown-chested Barbet (Capito brunneipectus), version 1.0. In Birds of the World (J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D. A. Christie, and E. de Juana, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.brcbar1.01 retrieved May 26, 2021
* ↑ Short, L.L., J. F. M. Horne, and A. Bonan (2020). Brown-chested Barbet (Capito brunneipectus), version 1.0. In Birds of the World (J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D. A. Christie, and E. de Juana, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.brcbar1.01 retrieved May 26, 2021
* ↑ Remsen, J. V., Jr., J. I. Areta, E. Bonaccorso, S. Claramunt, A. Jaramillo, D. F. Lane, J. F. Pacheco, M. B. Robbins, F. G. Stiles, and K. J. Zimmer. Version 23 May 2021. A classification of the bird species of South America. American Ornithological Society. https://www.museum.lsu.edu/~Remsen/SACCBaseline.htm retrieved May 24, 2021
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. «IOC World Bird List (v 11.1)», 01-01-2021. [Consulta: January 14, 2021].
* ↑ Short, L.L., J. F. M. Horne, and A. Bonan (2020). Brown-chested Barbet (Capito brunneipectus), version 1.0. In Birds of the World (J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D. A. Christie, and E. de Juana, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.brcbar1.01 retrieved May 26, 2021
* ↑ Short, L.L., J. F. M. Horne, and A. Bonan (2020). Brown-chested Barbet (Capito brunneipectus), version 1.0. In Birds of the World (J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D. A. Christie, and E. de Juana, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.brcbar1.01 retrieved May 26, 2021
# Cabut tacat

El cabut tacat (Capito niger) és una espècie d'ocell de la família dels capitònids (Capitonidae) que habita el nord-est de l'Amazònia occidental, a Brasil, Guaiana Francesa, Guyana, Surinam i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. «IOC World Bird List (v 11.1)», 01-01-2021. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ Short, L.L., J. F. M. Horne, G. M. Kirwan, and C. J. Sharpe (2020). Black-spotted Barbet (Capito niger), version 1.0. In Birds of the World (J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D. A. Christie, and E. de Juana, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.blsbar1.01 retrieved 26 May 2021
# Brooshaal

«Brooshaal» té aquests significats:
* Brooshaal, Brushal, Broshal, Buroshall i altres variants, és una regió al nord-oest del Gilgit-Baltistan, amb capital a Gilgit
* Brooshall, principat unit del qual per divisió van sorgir el Principat de Nagar i el d'Hunza pels volts del segle VIII
# Cabañas de la Sagra

Cabañas de la Sagra és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Villaluenga de la Sagra, Magán, Olías del Rey i Yunclillos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.077 | 1.212 | 1.249 | 1.288 | 1.287 | 1.345 | 1.489 | 1.629 | 1.729 | 1.739 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Antonio Diaz García | PCE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Antonio Diaz García | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | José Ignacio Cedillo Rodríguez | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Javier Díaz Alba | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Pedro Rodríguez Vallejo | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Pedro Rodríguez Vallejo | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Pedro Rodríguez Vallejo | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Victor Manuel Rodríguez Rodríguez. | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# CMF

CMF té els següents significats:
* Fills del Cor de Maria (de l'acrònim en llatí Cordis Mariae Filius), orde religiós també conegut com a Missioners Claretians
* Fundació Medalla Chern (del seu nom en anglès Chern Medal Foundation), fundació que atorga la Medalla Chern de Matemàtiques
* Fòrum de Crans-Montana (del seu nom en anglès Crans Montana Forum), organització filantròpica internacional amb seu a Suïssa
# Cama-roig llis

El cama-roig llis, també conegut com pentinella rosada o pimpinella rosada (Laccaria laccata) deu el seu nom científic al seu aspecte llis i brillant que sembla envernissat. Es tracta d'un cama-sec micorrízic i pioner que pertany al grup dels cama-roigs. El trobem en marges de clarianes i de camins, així com en boscos oberts i joves o camins poc transitats.

## Morfologia

Tant el barret com el peu i les làmines d'aquest bolet prenen una coloració entre brunenca i rosada, com ara de carn. El barret fa de 2 a 6 cm de diàmetre, convex al principi i estès a la fi, amb la vora ondulada i el marge aparentment estriat per la visió de les làmines per transparència.
Làmines espaiades, gruixudes, recobertes d'un polsim blanquinós, les espores madures, en els exemplars ben desenvolupats.
Peu prim i fibrós, sovint sinuós, tenaç.
Carn molt escassa, d'un rosa pàl·lid, més fosca en els exemplars hidratats, dolça.

## Hàbitat

Surt a qualsevol tipus de bosc i és molt abundant a la tardor.

## Comestibilitat

És un bolet comestible poc apreciat, ja que no té a penes carn i és força insípid. S'aprofita en barreges de bolets.

## Possibles confusions amb altres bolets

És possible confondre-la amb altres espècies d'aquest mateix gènere, entre les quals hi ha la pentinella morada (Laccaria amethystina) de semblant fesomia però d'un bell color ametista, n'és la més comuna i de millor qualitat a la cuina.

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Cuello Subirana, Josep. Els noms dels bolets. Bellaterra: Lynx, 2007, p. 493. ISBN 978-84-96553-39-2.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* 1 2 3 Læssøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of Temperate Europe. Princeton: Princeton University Press, 2019. ISBN 9780691180373.

## Bibliografia

* Pascual, Ramon; Llimona, Xavier; Nistal, Miquel; Cuello, Pilar i Cuello, Josep: Els bolets. Edicions Intercomarcals, S.A, Col·leccions Temàtiques, volum I, Manresa, 1994. ISBN 84-88545-06-1, plana 89.
* Arora, David, 1986: Mushrooms Demystified. Ten Speed Press: Berkeley, CA. ISBN 0-89815-169-4.
# Campionat d'Espanya de trial 1986

La temporada de 1986 del Campionat d'Espanya de trial fou la 19a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 8 proves puntuables.

## Classificació final

Font:
| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jordi Tarrés | Beta | 132 |
| 2 | Gabino Renales | Gas Gas | 130 |
| 3 | Andreu Codina | Montesa | 112 |
| 4 | Lluís Gallach | Montesa | 107 |
| 5 | Joan Freixas | Merlin | 91 |
| 6 | Jorge Arjones | Merlin | 88 |
| 7 | Salvador Garcia | Mecatecno | 70 |
| 8 | Ronald Garcia | Mecatecno | 61 |
| 9 | Òscar Giró | Montesa | 36 |
| 10 | Carles Casas | Montesa | 35 |

## Categories inferiors

| Categoria | Guanyador | Motocicleta |
| Júnior | Amós Bilbao | Montesa |
| Juvenil 125cc | Xavier Puig | Merlin |

## Referències

* ↑ «Spain - 1986» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 6 agost 2020].
* ↑ Pi, Pere. «Resultats oficials dels tres primers classificats de tots els Campionats d'Espanya de trial. Resultats facilitats per la RFME». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 129. ISBN 9788461590353.
* «RFME Campeonatos de España de Trial / Trial Indoor / Trial Clásicas» (PDF) (en castellà). fedemoto.info. RFME, 19-11-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 desembre 2012].
# Campionat del Món de Trial 2005

La temporada de 2005 del Campionat del Món de trial fou la 31a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables, celebrades entre el 17 d'abril i el 18 de setembre. La segona prova fou el Gran Premi d'Espanya -disputat el 24 d'abril a Tarragona- que tornava als Països Catalans després d'un parèntesi de tres anys.
Aquella temporada, Adam Raga encetava una etapa ininterrompuda de títols mundials guanyats per pilots i marques catalans, continuada per Toni Bou a partir de la temporada de 2007.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Adam Raga | Gas Gas | 255 |
| 2 | Takahisa Fujinami | Honda | 220 |
| 3 | Dougie Lampkin | Montesa | 218 |
| 4 | Albert Cabestany | Sherco | 210 |
| 5 | Toni Bou | Beta | 175 |
| 6 | Marc Freixa | Montesa | 164 |
| 7 | Graham Jarvis | Sherco | 131 |
| 8 | Kenichi Kuroyama | Beta | 125 |
| 9 | Jeroni Fajardo | Gas Gas | 114 |
| 10 | Jordi Pascuet | Gas Gas | 77 |

## Referències

* ↑ «Triunfo de Adam Raga» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 25-04-2005. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «FIM Trial World Championship. 2005» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «Trial World Championship. Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2005. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Campionat del Món de Trial 2008

La temporada de 2008 del Campionat del Món de trial fou la 34a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables, celebrades entre el 30 de març i el 21 de setembre. La darrera prova fou el Gran Premi d'Espanya -disputat al Parcmotor Castellolí- que tornava a Catalunya després d'un parèntesi de tres anys.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Toni Bou | Montesa | 225 |
| 2 | Adam Raga | Gas Gas | 208 |
| 3 | Takahisa Fujinami | Montesa | 183 |
| 4 | Jeroni Fajardo | Beta | 142 |
| 5 | Albert Cabestany | Sherco | 133 |
| 6 | Dougie Lampkin | Beta | 130 |
| 7 | Marc Freixa | Gas Gas | 104 |
| 8 | James Dabill | Montesa | 98 |
| 9 | Michael Brown | Beta | 72 |
| 10 | Daniel Oliveras | Sherco | 65 |

## Referències

* ↑ «Mundial de Trial. Toni Bou ya es bicampeón» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 22-09-2008. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «World Championship 2008» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 14 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «FIM SPEA Trial World Championship. Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2008. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Caelia tabellaria

Coelia o Coelia tabellaria va ser una llei romana adoptada a proposta del tribú de la plebs Gai Celi Caldus l'any 647 de la fundació de Roma (107 aC), quan eren consols Marc Emili Escaure i Gai Mari. Ratificava allò ja establert per la llei Caecilia de suffragiis.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 27 [Consulta: 17 abril 2022].

## Vegeu també

* Lleis tabel·làries
# Cacatua crestagroga

La cacatua crestagroga o cacatua de cresta groga (Cacatua galerita) és una espècie d'ocell de la família dels cacatuids (Cacatuidae) que habita boscos, sabanes, pantans i terres de conreu de les illes Aru, Nova Guinea, nord, est i sud-est d'Austràlia i Tasmània.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ Cacatua de cresta groga al TERMCAT Rev. 24/06/2012
# Bàrbara Radziwill

Bàrbara Radziwill va néixer a Vílnius (Lituània) el 6 de desembre de 1520, va morir a Cracòvia (Polònia) el 8 de maig de 1551. Com a consort del rei Segimon II August va ser reina de Polònia i Gran Duquessa de Lituània.

## Familia

Era la filla del gran ataman del Gran Ducat de Lituània Jerzy Radziwill, i Bàrbara Koła, descendent de la reina Elisabeth de Pilcza Granowska -la tercera dona del rei Ladislau II Jagelló (polonès: Władysław II Jagiełło - rei de Polònia entre 1386 i 1434).
Segons els relats dels seus contemporanis, Bàrbara seria una de les més belles dones d'Europa: alta (1,62 cm), prima, rossa, amb ulls grandíssims amb els quals seduiria el rei. Hereditària la bellesa de la seva mare Barbara Koła. Parlava rus, polonès, lituà i sabia llatí.
Era famosa, com la seva mare, que tindria un romanç amb el pare de Segimon II August - Segimon I Jagelló el Vell, i la seva germana pels escàndols sexuals i nombrosos romanços.

## Vida

Després de la mort del seu primer marit Stanislas Gasztold vivia a Vílnius on va trobar el rei de Polònia, en aquella època casat amb Elizabeth d'Habsburg. El rei es va tornar boig de la vídua de Gasztold i poc temps després de la mort de la seva dona, es va casar en secret amb la seva amant. Aquest matrimoni va causar un gran escàndol entre la noblesa polonesa i no va ser acceptat per la mare del rei Bona Sforza, ja que esperava d'altres aliances amb cases regnants que li donessin un hereu a Polònia. El rei normalment fàcil d'influir aquesta vegada, com el seu besavi Ladislau II Jagelló enamorat d'Elisabeth de Pilcza Granowska, va resultar molt ferm en la seva decisió. Encara que Bàrbara va estar coronada i proclamada reina de Polònia l'1 de desembre de 1550, la seva felicitat no va durar gaire. El 8 de maig de l'any següent la reina va morir de càncer amb l'alegria dels seus enemics. El rei sumit en dolor extrem va complir la voluntat de la seva dona que no volia estar enterrada a Cracòvia i va traslladar al seu cos seguint-lo en el seguici fins a la capital del Gran Ducat de Lituània a Vílnius.
La vida, l'amor desgraciat i la mort de Bàrbara han inspirat diverses obres de la literatura del cinema i de la pìntura dels artistes polonesos i lituans, per exemple Jan Matejko.

## Referències

* ↑ «Segimon II August presenta a Bàrbara Radziwill a la cort de Cracòvia». Arxivat de l'original el 2013-04-16. [Consulta: 4 setembre 2013].
* ↑ Segimon II August con Bàrbara Radziwill a la cort de Radziwill de Vílnius
# Can Cerdà

«Can Cerdà» té aquests significats:
* Can Cerdà (Cerdanyola), masia al municipi de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental)
* Can Cerdà (Font-rubí), edifici del municipi de Font-rubí (Alt Penedès)
* Can Cerdà de Palou i capella de Sant Jaume, masia del Pla del Penedès (Alt Penedès)
* Can Cerdà (Palau-solità i Plegamans), masia datada l'any 1400 pertanyent al terme de Plegamans, avui municipi unit a Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental)
* barri de Can Cerdà, barri del municipi de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental)
* Turó de Can Cerdà, muntanya de 295 metres que es troba al municipi de Cerdanyola del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental
# Campana (Cosenza)

Campana és un municipi italià, dins de la província de Cosenza, que limita amb els municipis de Bocchigliero, Mandatoriccio, Pietrapaola i Scala Coeli a la mateixa província, i Pallagorio, Savelli, Umbriatico i Verzino a la de Crotona.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi de Campana (Cosenza) :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Campana» (en italià).
Viccionari
# Can Miret (Sant Hilari Sacalm)

Can Miret és una casa noucentista de Sant Hilari Sacalm (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat en una cantonada entre els carrers Nou i Vernis, al nucli urbà de Sant Hilari Sacalm.
L'edifici, de planta baixa i dos pisos, està cobert per una teulada a quatre vessants.
A la façana principal, a la planta baixa, on hi ha un bar (Bar Churry), les obertures (porta central i dues finestres laterals) són totes en arc de llinda. Aquestes obertures es troben emmarcades per una mena de trencaaigües.
Al primer i segon pis, hi ha tres obertures en arc pla, emmarcades i coronades per una mena de trencaaigües decorat amb elements vegetals i escuts en relleu. Les tres obertures de cada pis, donen sortida a tres balcons, dels quals només el central té llosana. Tots tenen barana de ferro forjat en forma de semi-bulb. Una línia d'imposta, decorada amb uns elements que fan pensar en ones marines (són relleus), marca el pas del primer al segon pis. Aquesta decoració també es troba en el coronament de la façana, sota el pronunciat ràfec.
La façana està arrebossada i pintada.

## Història

Segons el registre cadastral la casa és del 1900.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Miret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Can Goi

Can Goi és una obra de Fornells de la Selva (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de reduïdes dimensions de planta rectangular i cobert amb teulada a dues vessants amb desaigües que donen a la façana principal. El més destacable és la simetria de la façana principal amb 2 portals rectangulars a la planta baixa i dues finestres una a cada banda; damunt dels portals hi ha també dues finestres de pedra treballada i una tercera afegida posteriorment. Tot i la pobresa de materials hi és present la pedra treballada.
La seva proximitat a l'església fa suposar que es tracta d'un edifici força antic, però degut a les reformes ens ha estat impossible datar-lo.

## Referències

* 1 2 3 «Can Goi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2016].