OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thisanotia

Thisanotia és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per Jacob Hübner el 1825. La seva única espècie, Thisanotia chrysonuchella, descrita per Giovanni Antonio Scopoli en la seva Entomologia Carniolica (1763), es troba a Europa.
Té una envergadura alar de 24-24 mm. Les larves s'alimenten de diverses herbes, com la Festuca ovina.
* Thisanotia chrysonuchella ♀
* Thisanotia chrysonuchella ♀ △

## Subspècies

* Thisanotia chrysonuchella chrysonuchella
* Thisanotia chrysonuchella dilutalis (Caradja, 1916)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 10 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Microlepidoptera.nl (neerlandès)
* Lepidoptera of Belgium
* Thisanotia chrysonuchella at UKMoths
# Toa (nereida)

* No s'ha de confondre amb Toa.
Toa (en grec antic Θόη) va ser una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
La mencionen tres dels quatre autors que donen llistes de nereides: Homer, Hesíode, i Gai Juli Higí.
Homer diu que va ser una de les trenta-dues nereides que van pujar des del fons de l'oceà per arribar a les platges de Troia i plorar, juntament amb Tetis la futura mort d'Aquil·les

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, XVIII, 38 i seg.
* ↑ Hesíode. Teogonia, 244
* ↑ Gai Juli Higí. Fabularum, prefaci, 8
* ↑ Homer. Ilíada, VIII, 38 i seg.
# Tour de Flandes 1980

El Tour de Flandes 1980 va ser la 64a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 30 de març de 1980, amb inici a Sint-Niklaas i final a Meerbeke després d'un recorregut de 265 quilòmetres. El belga Michel Pollentier s'imposà a l'esprint, per davant de Francesco Moser i Jan Raas, el campió de l'any anterior.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Michel Pollentier (BEL) | Splendor-Admiral-TV Ekspres | 6h 36' 45" |
| 2 | Francesco Moser (ITA) | Sanson-Campagnolo | m. t. |
| 3 | Jan Raas (NED) | Ti-Raleigh-Creda | m. t. |
| 4 | Roger De Vlaeminck (BEL) | Boule d'Or-Colnago-Studio Casa | m. t. |
| 5 | Marc Demeyer (BEL) | Ijsboerke-Warncke Eis-Koga Miyata | m. t. |
| 6 | Freddy Maertens (BEL) | San Giacomo-Benotto | m. t. |
| 7 | Gilbert Duclos-Lassalle (FRA) | Peugeot-Esso-Michelin | m. t. |
| 8 | Gottfried Schmutz (SUI) | Cilo-Aufina | m. t. |
| 9 | Guy Sibille (FRA) | Peugeot-Esso-Michelin | m. t. |
| 10 | Fons De Wolf (BEL) | Boule d'Or-Colnago-Studio Casa | m. t. |

## Referències

* ↑ «Resucitó Michel Pollentier» (pdf). El Mundo Deportivo, 31-03-1980, p. 43 [Consulta: 4 març 2015].
* ↑ Resultats a Sitio de ciclismo
* ↑ Resultats a les-sports.info

## Enllaços externs

* Web oficial
# Topo da Coroa

Topo da Coroa és un muntanya a la part occidental de l'illa de Santo Antão a Cap Verd. La seva elevació és de 1.979 m. És el cim més alt de l'illa i el segon més alt de l'arxipèlag de Cap Verd després del Pico do Fogo (2.829 m). La muntanya és totalment d'origen volcànic. És 25 km a l'oest de la capital de l'illa Porto Novo.
La muntanya forma part de un parc natural. Conté el 61% de les plantes angiospermes endèmiques de Cap verd, de les quals el 25% es troba en la llista vermella d'espècies en perill d'extinció. Les causes es relacionen amb el pasturatge excessiu.

## Referències

* ↑ Áreas protegidas, Cabo Verde (portuguès)
* ↑ "Tope de Coroa. Auf den höchsten Berg der Insel", Wandern auf den Kapverdischen Inseln, DuMont, 2001, p. 124-128 (ISBN 978-3770153688)

## Bibliografia

* Reitmeier, Pitt and Fortes, Lucete. Goldstadt Hiking Map Santo Antão 1: 50,000. Goldstadt-Verlag 2008. ISBN 3-89550-467-X
* Ricardo A. S. Ramalho, Building the Cape Verde Islands, Springer, 2011, p. 207 ISBN 9783642191022

## Vegeu també

* Llista de muntanyes de Cap Verd

## Enllaços externs

* Àrees protegides, Cap Verd (portuguès)
# Topolevi

Topolevi (en rus: Тополевый) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 299 habitants. Pertany al districte municipal de Volsk.

## Referències

* ↑ «Регионы России → Саратовская обл. → Вольский р-н → Александровка с.». Arxivat de l'original el 2015-04-05.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Topografia de la Lluna

La topografia de la Lluna ha estat mesurada pels mètodes d'altimetria làser i l'anàlisi de la imatge estèreo, més recentment a partir de les dades obtingudes durant la missió Clementine. La característica topogràfica més visible és el costat gegant de la conca del pol sud-Aitken, que posseeix el més les elevacions més baixes de la Lluna. Les altures més altes es troben només al nord-est d'aquesta conca, i s'ha suggerit que aquesta àrea pugui representar gruixuts dipòsits d'ejecció que es van col·locar durant un esdeveniment d'impacte oblic de la conca del Pol Sud-Aitken. Altres grans conques d'impacte, com ara els maria Imbrium, Serenitatis, Crisium, Smythii, i Orientale, també posseeixen elevacions regionals baixes i elevats rims.
Una altra característica distintiva de la forma de la Lluna és que les elevacions són de mitjana 1,9 km més alts la cara oculta que la visible. Si se suposa que l'escorça és en equilibri isostàtic, i que la densitat de l'escorça és igual a totes parts, llavors les elevacions més altes s'associarien amb una escorça més gruixuda. L'ús de dades de gravetat, topografia i sísmiques, es creu que l'escorça és de mitjana 50 ± 15 km de gruix, amb l'escorça de la cara oculta de mitjana és més gruixuda que la visible aproximadament 15 km.
* La Lluna
* Cara visible de la Lluna
* Cara oculta de la Lluna
* Pol nord lunar
* Pol sud lunar
* Lluna – Oceanus Procellarum (Oceà de les Tempestes)
* Antigues fosses tectòniques – estructura rectangular (visible – topografia – gradients de gravetat del GRAIL) (1 d'octubre de 2014).
* Antigues fosses tectòniques – context.
* Antigues fosses tectòniques – Primer pla (concepte de l'artista).

## Vegeu també

* Camp gravitatori de la Lluna

## Referències

* ↑ Mark Wieczorek; etal «The constitution and structure of the lunar interior». Reviews in Mineralogy and Geochemistry, 60, 2006, pàg. 221–364. DOI: 10.2138/rmg.2006.60.3.
* ↑ «Landscapes from the ancient and eroded lunar far side» (en anglès). Agència Espacial Europea. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Toukoro

Toukoro és una regió muntanyosa de Guinea al naixement del riu Milo. La muntanya Toukoro que li dona nom se situa molt propera del riu Yendou que corre paral·lel al riu Milo, just a la riba oest. La capital es considerava que era la població anomenada també Toukoro. La regió tenia al nord-est el Konyan o Konian (entre Bissandougou i Kérouané), al nord-oest el Kissi i al sud el Gankouna.
El 1893, com a diversió pels francesos, Samori Turé va enviar algunes bandes a operar al sud del Kissi, al Toukoro i al Gankouma, intentant formar una mena d'estat tampó entre territori francès i Sierra Leone. Malauradament per Samori, el seu prestigi havia minvat i ja no tenia el mateix suport que abans entre les poblacions de la zona. El comandant Richard de l'anomenada regió Sud va enviar al tinent G. Maritz cap a Kissi per expulsar a les bandes de sofes; va recórrer el Toukoro i el Gankouna, empenyent davant seu als sofes, que van fugir cap al sud. Richard va fundar una posició militar a Beyla (80 km al sud-est de Kérouané) on va deixar com a guarnició a la 7ª companyia de tiradors del capità Loyer amb el tinent Lecerf; provis d'abundants queviures es va endinsar al sud en persecució de les bandes que intentaven reunir-se amb l'almamy a Bandama. No obstant el nou governador civil Grodet, que acabava de prendre possessió a finals d'any, va ordenar suspendre la persecució i tornar a Kérouané on es va dissoldre la columna.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# Tour de Kuban

El Tour de Kuban és una cursa ciclista d'un dia que es disputa al krai de Krasnodar, a Rússia. La primera edició data del 2015 ja formant part del calendari de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2015 | Dmitri Samokhvalov | Anton Samokhvalov | Serguei Nikolàiev |

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cqranking.com
# Tour de Lombok

El Tour de Lombok és una cursa ciclista que es disputa a l'illa de Lombok a Indonèsia. Creat al 2017, forma part del calendari de l'UCI Àsia Tour.

## Llista de guanyadors

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2017 | Nathan Earle | Benjamí Prades i Reverter | Davide Rebellin |
| 2018 | Álvaro Duarte | Muhamad Zawawi Azman | Jahir Pérez Muñoz |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Torrent de la Corriu

El Torrent de la Corriu és un afluent per la dreta de l'Aigua de Valls, a la Vall de Lord. De direcció predominat, NW-SE, neix a 1.392 m. d'altitud a la capçalera del cingle de l'Espluga a escassos 75 m de les runes de l'antiga masia de l'Espluga, al terme municipal de Guixers en el qual farà tot el seu recorregut. Just acabat de néixer, es despenya per la citada cinglera saltant 77 m de desnivell i a continuació travessa el bosc de Cal Maçaners fins a desembocar a l'Aigua de Valls al Molí de la Corriu, a 908 m. d'altitud. La xarxa hidrogràfica del Torrent de la Corriu, que també transcorre íntegrament pel terme municipal de Guixers, està constituïda per 4 cursos fluvials. D'aquests, 2 són tributaris de 1r nivell de subsidiarietat i 1 ho és de 2n nivell. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 3.090 m.
Perfil del seu curs :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 1.392 | - |
| 250 | 1.228 | 65,6 |
| 500 | 1.145 | 33,2 |
| 750 | 1.088 | 22,8 |
| 1.000 | 1.052 | 14,4 |
| 1.250 | 1.020 | 12,8 |
| 1.500 | 983 | 14,8 |
| 1.750 | 920 | 25,2 |
| 1.806 | 908 | 9,0 |

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Town Creek (Alabama)

Town Creek, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.216 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Town Creek tenia 1.216 habitants, 514 habitatges, i 355 famílies La densitat de població era de 174,5 habitants/km².
Dels 514 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 21,4% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones hi havia 84 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.583 $ i la renda mediana per família de 29.018 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 20.500 $. La renda per capita de la població era de 14.204 $. Aproximadament el 20,1% de les famílies i el 23,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Town Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Town Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Cheng Han

El Cheng Han (xinès tradicional: 成漢, xinès simplificat: 成汉, pinyin: Chénghàn; 303 o 304-347) va ser un estat dels Setze Regnes durant la Dinastia Jin (265-420) en la història xinesa. Va ser representat per dos estat, l'estat Cheng (成, pinyin Chéng) instaurat el 304 per Li Xiong i l'estat Han (汉, pinyin Hàn) proclamat el 338 per Li Shou.

## Referències

* Kleeman, Terry F., Great Perfection: Religion and Ethnicity in a Chinese Millennial Kingdom, ISBN 0-8248-1800-8

## Enllaços externs

* Història de la Xina: Un bon catàleg d'informació Arxivat 2017-04-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Torrulluela de lo Vico

Torrulluela de lo Vico, o Torrulluela de Obico en castellà, és un despoblat del municipi de Boltanya, situat a la província d'Osca. Actualment el poble està despoblat, només es mantenen drets l'església i una edificació més avall. Les altres edificacions estan en estat de ruïna parcial.

## Referències

* ↑ «Torrulluela de Obico localidad del municipio Boltana Província de Huesca. Aragón». [Consulta: 3 octubre 2024].
* ↑ Calderón, Faustino. «Torrolluala del Obico (Huesca)». [Consulta: 3 octubre 2024].
* ↑ «Torrolluala del Obico y Torruellola de la Plana TREKKING · CONUNPARDERUEDAS.com» (en castellà), 02-03-2020. [Consulta: 3 octubre 2024].
* ↑ «Torrolluala del Obico. Sendero circular» (en castellà). [Consulta: 3 octubre 2024].
# Clinopiroxè

El subgrup dels clinopiroxens és un grup de minerals que pertany al grup dels piroxens juntament amb el subgrup dels ortopiroxens. Els clinopiroxens engloben els piroxens que cristal·litzen en el sistema monoclínic. Poden trobar-se en elevades concentracions en algunes roques, com és el cas de la clinopiroxenita. Els minerals més freqüents d'aquest grup són l'egirina, l'augita i el diòpsid, tot i que el nombre total d'espècies que formen aquest grup és de vint-i-sis: augita, burnettita, clinoenstatita, clinoferrosilita, colomeraïta, cosmoclor, davisita, diòpsid, egirina, egirina-augita, espodumena, esseneïta, grossmanita, hedenbergita, jadeïta, jervisita, johannsenita, kanoïta, kushiroïta, namansilita, natalyïta, omfacita, petedunnita, pigeonita, ryabchikovita, tissintita.
| Espècie Fórmula Augita (Ca$_x$Mg$_y$Fez)(Mg$_{y1}$Fe$_{z1}$)Si₂O₆ Burnettita CaVAlSiO₆ Clinoenstatita MgSiO₃ Clinoferrosilita Fe$^{2+}$SiO₃ Colomeraïta NaTi$^{3+}$Si₂O₆ Cosmoclor NaCrSi₂O₆ Davisita CaScAlSiO₆ Diòpsid CaMgi₂O₆ Egirina NaFe$^{+3}$Si₂O₆ Egirina-augita (Na,Ca)(Fe$^{3+}$,Fe$^{2+}$,Mg,Al)Si₂O₆ Espodumena LiAlSi₂O₆ Esseneïta CaFe$^{3+}$[AlSiO₆] Grossmanita CaTi$^{3+}$[AlSiO6₆] | Espècie Fórmula Hedenbergita CaFe$^{2+}$Si₂O₆ Jadeïta Na(Al,Fe$^{3+}$)Si₂O₆ Jervisita NaSc$^{3+}$Si₂O₆ Johannsenita CaMn$^{2+}$Si₂O Kanoïta Mn$^{2+}$(Mg,Mn$^{2+}$)Si₂O₆ Kushiroïta CaAl[AlSiO₆] Namansilita NaMn$^{3+}$Si₂O₆ Natalyïta NaV$^{3+}$Si₂O₆ Omfacita (Ca,Na)(Mg,Fe$^{2+}$,Al)Si₂O₆ Petedunnita Ca(Zn,Mn$^{2+}$,Mg,Fe$^{2+}$)Si₂O₆ Pigeonita (Ca$_x$Mg$_y$Fe$_z$)(Mg$_{y1}$Fe$_{z1}$)Si₂O₆ Ryabchikovita CuMgSi₂O₆ Tissintita (Ca,Na,◻)AlSi₂O₆ |

## Referències

* ↑ «Clinopyroxene Subgroup». Mindat. [Consulta: 29 març 2022].

## Bibliografia

* Hess, H.H. (1949), Chemical composition and optical properties of common clinopyroxenes American Mineralogist: 34: 621-666.
* Clark, J.R., D.E. Appleman, and J.J. Papike (1969) Crystal-chemical characterization of clinopyroxenes based on eight new structure refinements. MSA Special Paper 2: 31-50.
* Hollister, L.S. and Gancarz, A. (1971) Compositional sector-zoning in clinopyroxene from the Narce area, Italy. American Mineralogist: 56: 959-979.
* Fleet, M.E. (1975c) Growth habits of clinopyroxene. Canadian Mineralogist: 13: 336-341.
# Clinopiroxenita olivínica

Les clinopiroxenites olivíniques són roques plutòniques ultramàfiques compostes de clinopiroxè i olivina (olivina entre un 10 i un 40%), definides modalment al camp 7 del diagrama Ol-Opx-Cpx de la classificació de les roques ultramàfiques de Streckeisen.

## Referències

* ↑ «Clinopiroxenita olivínica». Diccionari de geologia. [Consulta: 9 novembre 2017].
# Clinooscarkempffita

La clinooscarkempffita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la lil·lianita. Rep el nom per ser monoclínic (clino) i per la seva semblança amb l'oscarkempffita.

## Característiques

La clinooscarkempffita és una sulfosal de fórmula química Ag₁₅Pb₆Sb₂₁Bi₁₈S₇₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional el 2012, sent publicada l'any 2018. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Ánimas, situada a Chocaya-Animas, dins la província de Sud Chichas (Departament de Potosí, Bolívia). Aquesta mina boliviana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Clino-oscarkempffite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 juny 2022].
# Tirà reial sulfuri

El tirà reial sulfuri (Myiodynastes luteiventris) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc obert, boscos de ribera i matolls de les terres baixes des del sud-est d'Arizona, est de Sonora, oest de Chihuahua, Nuevo León i Tamaulipas cap al sud a la llarga d'ambdues vessants de Mèxic, incloent la Península del Yucatán, fins al centre de Costa Rica.

## Referències

* ↑ «Tirà reial sulfuri». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Clarendon (Arkansas)

Clarendon és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.965 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clarendon tenia 1.960 habitants, 814 habitatges, i 520 famílies. La densitat de població era de 413,5 habitants/km².
Dels 814 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,5% hi vivien parelles casades, en un 16,2% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.927 $ i la renda mediana per família de 30.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.972 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era d'11.902 $. Entorn del 20,8% de les famílies i el 28,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clarendon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clarendon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Estació d'esquí de Formiguera

L'Estació d'esquí de Formiguera és una estació d'esquí del poble i terme de Formiguera, a la comarca nord-catalana del Capcir.
Les seves pistes estan situades a la zona més muntanyosa del terme de Formiguera, al nord-oest del poble d'aquest nom, a uns 3 quilòmetres de distància.

## Pistes i serveis

En aquesta estació hi ha 17 pistes esquiables, tres de verdes, set de blaves, vuit de vermelles i una de negra. Hi ha també una pista lúdica MULTIGLISS, un boarder cross, un Air bag i una zona de free-ride, així com itineraris d'esquí de muntanya i de raquetes, que formen part de l'estació. Hi ha set remuntadors: dos telecadires, quatre telesquís d'arrossegament i una cinta coberta. També hi ha pistes d'esquí de muntanya.
L'Escola d'esquí de Formiguera té professors bilingües. Els nens poden anar amb ells al Club PiouPiou.
Hi ha quatre pàrquings a peu de pistes, un autobús que relliga el poble amb l'Estació, una sala de picnic gratuïta, amb terrassa i un restaurant i un establiment de menjar ràpid a peu de pista.

## Història

L'estació obrí el 1973 gràcies a una ruta de 4 km que anava des del poble cap a la Coma de la Calmasella, a 1750 m alt, conegut per la seva abundor de neu. Va començar amb tres telesquís, una pista roja, una de blava i una de verda en els vessants de les Perxes Blanques. El 1976 s'hi afegí un quart telesquí i una pista negra. Deu anys més tard, el 1986 es bastí l'edifici d'acolliment a peu de pistes.
El 1989, el nou equip municipal entrant va decidir impulsar decididament la Unitat Turística Nova que l'equip de govern anterior havia abandonat, i es va configurar l'estació tal com és ara. Es modernitzaren els telesquís i se n'hi van afegir, a més d'ampliar la superfície esquiable.
Des del 1989, el desenvolupament de l'estació es va orientar cap a l'eficàcia, amb nous equipaments per fer front a l'escalfament climàtic.

## Referències

* ↑ L'estació d'esquí de Formiguera en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «70 - Formiguera». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Formiguera». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'estació d'esquí Arxivat 2019-01-05 a Wayback Machine.
# José Manuel Uncio Lacasa

José Manuel Uncio Lacasa (València, 18 de desembre de 1962) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la IV Legislatura.

## Biografia

Llicenciat en dret i analista financer, el 1991 va treballar com a assessor en l'ajuntament de València. Militant del Partido Popular, fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995, però deixà poc després le'scó quan fou nomenat director de l'Institut Valencià de Finances pel nou conseller de finances José Luis Olivas Martínez. Va mantenir-se en el càrrec fins al 2004, d'on hagué de sortir perseguit per l'escàndol després de pagar amb la targeta Visa oficial joies, regals en llistes de noces, articles de luxe i despeses personals, per valor de 6.794 euros. La Fiscalia va investigar aquests pagaments, però va acabar arxivant el cas en febrer de 2006.
El 2004 passà al sector privat com a membre dels consells de direcció a València d'Acciona i Energías Renovables Mediterráness, una de les principals empreses a les quals s'adjudicà el Pla eòlic de la Generalitat Valenciana. També formaria part del Consell d'administració de Cartera de Participaciones Empresariales, la corporació de Bancaixa i la Caixa d'Estalvis del Mediterrani, de la que en fou vicepresident de la Comissió de Control.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-07-02. [Consulta: 1r juliol 2015].
* ↑ Una carrera meteórica hasta un callejón sin salida, El País, 8 de juny de 2000
* ↑ Un ex alto cargo del Consell pagó con una 'visa' oficial gastos lujosos, El País, 8 de juny de 2005
* ↑ La fiscalía archiva las diligencias contra Uncio por el uso de la 'visa', El País, 23 de juny de 2006
* ↑ El lujoso tren de vida del exasesor, Levanta, 31 d'agost de 2011

## Enllaços externs

* Notícies sobre José Manuel Uncio a El País