OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vicenç Roura i Boix

Vicenç Roura i Boix (Badalona, segle xx) va ser un polític català, alcalde accidental de Badalona entre el 23 de febrer i el 4 de març de 1937.
Era militant d'Acció Catalana Republicana. Durant la Guerra Civil Espanyola va ser membre del Comitè de Milícies de Badalona, i des del 19 d'octubre de 1936 va estar encarregat del departament de confiscacions de l'Ajuntament de Badalona.
El 23 de febrer de 1937 va nomenat alcalde de manera interina després de la dimissió de Frederic Xifré i Masferrer, en una decisió que va resultar força sorprenent a causa del partit al que pertanyia i la correlació de forces aleshores presents al consistori badaloní. De fet, Esquerra Republicana de Catalunya es queixà que si perdia l'alcaldia, aquesta almenys havia d'anar a parar a mans d'una força més representativa, adreçant-se especialment als regidors de la Confederació Nacional del Treball. La resposta que es donà fou que, tret de Roura, la resta de regidors tenien massa feina. Ocupà el càrrec fins a l'elecció del següent alcalde, Josep Martínez i Écija, membre de la CNT, el 4 de març de 1937.
Quan va acabar la guerra, es va exiliar.

## Referències

* 1 2 Villarroya i Font, 1999, p. 205.
* ↑ Villarroya i Font, 1985, p. 61.
* 1 2 3 Cuyàs i Tolosa, 2007, p. 96.
* ↑ Villarroya i Font, 1985, p. 62.
* ↑ Cuyàs i Tolosa, 2007, p. 137.

## Bibliografia

* Cuyàs i Tolosa, Josep Maria. Joan Villarroya i Font (Editor). Diari de Guerra de Josep M. Cuyàs Tolosa. Badalona, 1936-1939. Badalona: Museu de Badalona, 2007.
* Villarroya i Font, Joan. Revolució i Guerra Civil a Badalona. 1936-1939. Badalona: Ajuntament de Badalona, 1985.
* Villarroya i Font, Joan (dir.); AA.DD. Història de Badalona. Badalona: Museu de Badalona, 1999. ISBN 84-88758-03-0.
# Robert Putnam

Robert David Putnam (Rochester, Nova York, 9 de gener de 1941) és un sociòleg i politòleg nord-americà. Exerceix com a professor en la Universitat Harvard.
En el seu treball ha tractat especialment els temes de la confiança social, consciència cívica i el capital social. En 1995 va publicar "Bowling Alone: America's Declining Social Capital" en Journal of Democracy. L'article va ser molt influent i li va revertir molta atenció, inclosa una invitació per a reunir-se amb el llavors president Bill Clinton. El 2000 va estendre aquest assaig en el llibre Bowling Alone: The Collapse and Revival of American Community. La tesi de Putnam és que als Estats Units des de la dècada de 1960 s'ha produït un declivi en la societat, el civisme i la vida política (capital social) de conseqüències negatives. Encara que va amidar aquest declivi amb molts conjunts de dades diferents l'argument més important fou que gairebé tota organització tradicionalment cívica, social i fraternal —emprant com paradigma les lligues de bitlles- han experimentat una forta disminució de membres, mentre que el nombre dels "que juguen sols a bitlles" s'ha incrementat enormement.
Putnam distingeix entre dues classes de capital social: el capital vincle i el capital pont. El capital vincle es dona quan la persona se socialitza amb altres semblants: de la mateixa edat, raça, religió, etc. Però per a crear societats pacífiques en un país multiètnic es necessita altra classe de vincle que basteix ponts. Els ponts es basteixen quan es creen llaços amb gent diferent, com els seguidors d'un equip de futbol. Putnam afirma que els que compten amb ambdós tipus de vincles s'enforteixen mútuament. En conseqüència, el declivi del capital vincle inevitablement produeix el declivi en el capital pont, el que desencadena tensions ètniques i religioses.

## Els crítics

Alguns crítics, com el sociòleg Claude Fischer centren les crítiques a Putnam en tres punts: 1) per una banda, es concentra en formes organitzades de capital social i presta menys atenció a les xarxes de capital social interpersonal. 2) Desatén l'emergència de noves organitzacions i d'internet. 3) La dècada de 1960 és un punt de partida que duu a equívocs, car era una època amb un nombre inusualment alt d'organitzacions tradicionals.

## Bigliografia

* Making Democracy Work: Civic Traditions in Modern Italy. Princeton University Press, 1993, ISBN 0691078890
* Bowling Alone: The Collapse and Revival of American Community. Nova York: Simon & Schuster, 2000
* Gesellschaft und Gemeinsinn. Sozialkapital im internationalen Vergleich. Gütersloh: Bertelsmann 2001, ISBN 3892048401.

## Enllaços externs

* Harvard University (petita biografia) (anglès)
# Fol·licle de Naboth

Un fol·licle de Naboth és un quist ple de moc a la superfície del coll uterí. Amb major freqüència es produeixen quan l'epiteli escatós estratificat de l'exocèrvix (cap a la vagina) creix amb la epiteli columnar simple de l'endocèrvix (cap a l'úter). Aquest creixement dels teixits pot bloquejar les criptes cervicals (cavitats subdèrmiques generalment de 2-10 mm de diàmetre), atrapant el moc cervical dins de les criptes. La transformació de tipus de teixit es diu metaplàsia. Els fol·licles de Naboth també es coneixen com a quists de Naboth, quists de retenció mucilaginosos o quists epitelials d'inclusió. S'anomenen per l'anatomista alemany Martin Naboth (1675-1721), que va escriure sobre ells en un tractat titulat De sterilitate mulierum de 1707. No obstant això, s'han descrit amb anterioritat per cirurgià francès Guillaume Desnoues (1650-1735). A causa que és un terme derivat, Naboth no s'escriu amb majúscula inicial.
Els fol·licles de Naboth apareixen amb més freqüència com protuberàncies fermes en la superfície del coll uterí. Una dona pot notar el quist quan s'insereix un diafragma o un caputxó cervical, o en revisar el coll uterí com a part d'una revisió ginecològica. Un metge pot notar els quists durant un examen pelvià.
Els fol·licles de Naboth es consideren inofensius i solen desaparèixer per si sols, Algunes dones noten que apareixen i desapareixen en relació amb el seu cicle menstrual. Si una dona no està segura de l'anomalia que ha trobat en el seu coll uterí és un fol·licle de Naboth es recomana una visita a un metge per descartar altres condicions mèdiques.
En rares ocasions, els quists de Naboth tenen una correlació amb la cervicitis crònica, una infecció inflamatòria del coll de l'úter.
Els fol·licles de Naboth no es consideren problemàtics llevat que apareguin símptomes secundaris molt grans i el present. Un metge podria fer una colposcòpia o una biòpsia en un fol·licle de Naboth per detectar càncer o altres problemes. Dos mètodes per a l'eliminació d'aquests quists inclouen electrocauterització, encara que es poden formar nous quists després del procediment.

## Vegeu també

* Pòlip (medicina)

## Referències

* ↑ «Fol·licle de Naboth». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Dorlands Medical Dictionary:nabothian follicles».
* ↑ «Nabothian Cysts». Who Named It?, 2007.
* ↑ Nabothian Cysts appear as bumps on cervix
* 1 2 3 Weschler, Toni. Taking Charge of Your Fertility. Revised Edition. Nova York: HarperCollins, 2002, p. 227–228, 330. ISBN 0-06-093764-5.
# Vescomtat de Conflent

El Vescomtat de Conflent fou una jurisdicció feudal del comtat de Conflent. El centre en fou Jóc. El primer vescomte esmentat és Eldesind. Guifré fou pare d'Unifred conegut per Falquet, però no és segur que fos vescomte. Unifred fou destituït i li van confiscar el lloc d'Aiguatèbia; el va substituir Miró; el 959 un nou vescomte anomenat Isarn va ser investit amb el lloc d'Aiguatèbia. Aquest Isarn era fill d'un tal Sal·la i de Ricarda, que es creu que era tia del vescomte Guadall d'Osona i de Guisad II bisbe d'Urgell. Isarn tenia un germà anomenat Guifré. Bernat, fill d'Isarn, fou el nou vescomte vers l'any 970, i el seu germà Sal·la fou bisbe d'Urgell. Va morir als tombs de l'any 1000. De la seva muller Guisla de Lluçà va tenir quatre fills: Ermengol (que fou bisbe d'Urgell i va morir el 1035), Gerberga (morta després del 1046), Arnau, vescomte de Conflent (mort després del 1003) i Guisla, que va heretar el vescomtat el 1003 o poc després i es va casar amb Sunifred (vescomte de Cerdanya 983-1032) amb qui va tenir a Bernat II, vescomte de Cerdanya i de Conflent amb el qual s'abandonà el títol de vescomte de Conflent, si bé en temps futurs es va usar algun cop el títol de vescomtes de Jóc (o Vescomtat de Jóc) per referir-se als vescomtes de Cerdanya, ja que Jóc era el lloc principal del vescomtat de Conflent.

## Llista de vescomtes

* Eldesind c. 868
* Guifré ? c. 900
* Unifred Falquet abans 914-947
* Miró 947-959
* Isarn 959-c. 970
* Bernat I c. 970-1000
* Arnau c. 1000-1004
* Guisla c. 1004
* Sunifred (vescomte de Cerdanya) c. 1004-1032
* Bernat II 1032
* Unió al vescomtat de Cerdanya 1032

## Bibliografia

* «Vescomtat de Conflent». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ropalonemàtids

Els ropalonemàtids (Rhopalonematidae) és una família d'hidrozous de l'ordre Trachymedusae. La família comprèn 16 gèneres i unes 35 espècies.

## Gèneres

| Aglantha Aglaura Amphogona Arctapodema Benthocodon Colobonema Crossota Pantachogon | Persa Ransonia Rhopalonema Sminthea Stauraglaura Tetrorchis Vampyrocrossota Voragonema Naumov, 1971 |

## Referències

* ↑ Lindsay, Dhugal & Francesc Pagès. "Voragonema tatsunoko (Trachymedusae: Rhopalonematidae) a new species of benthopelagic medusa, host to the hyperiid amphipod Mimonectes spandli (Physosomata: Mimonectidae)." Zootaxa 2671 (2010): 31-39.
* Schuchert, Peter (2005): The Hydrozoa Directory - Order Trachymedusae Haeckel, 1879. Retrieved on 04 November 2008.
* Schuchert, P. (2011). Rhopalonematidae. In: Schuchert, P. World Hydrozoa database. Accessed through: World Register of Marine Species on 2011-07-05
# Odoard de Parma (cardenal)

Odoard Farnese o Odoard de Parma (Parma, Ducat de Parma 1573 - íd. 1626) fou un príncep del Ducat de Parma que va esdevenir cardenal i que fou regent de Parma entre 1622 i 1626.

## Orígens familiars

Va néixer el 6 de desembre a la ciutat de Parma, capital del ducat del matix nom, sent el fill petit del duc Alexandre I de Parma i Maria de Portugal. Fou net per línia paterna de Pere Lluís I de Parma i Gerolama Orsini, i per línia materna d'Eduard de Portugal i Isabel de Bragança. Fou, així mateix, germà de Ranuccio I de Parma i Margarida de Parma.

## Vida religiosa

Descendent del papa Pau III i nebot del cardenal Alexandre Farnese, de ben jove orientà la seva vida envers la carrera eclesiàstica. Nomenat abat de Grottaferrata el 1859, el 6 de maig de 1591 fou ascendit a cardenal per part del papa Gregori XIV, rebent la benedicció papal el 20 de novembre del mateix any.
El 3 de març de 1621 fou nomenat bisbe de la diòcesi de Sabina i el 28 de setembre de 1623 fou nomenat bisbe de Tuscolo, a la qual cedí les restes de Sant Felip Neri.

## Regent de Parma

El 5 de març de 1622, a l'ascens d'Odoard I de Parma al tron ducal, fou nomenat regent del ducat, càrrec que va mantenir fins a la seva mort, ocorreguda a la ciutat de Parma el 21 de febrer de 1626. Les seves restes foren dipositades a l'església de Jesús de Roma.

## Referències

* (anglès) www.genealogy.euweb.cz - Família Farnese
# Scarus quoyi

Scarus quoyi és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Índia fins a Vanuatu, les Illes Ryukyu, Nova Caledònia i Palau (Micronèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quatorzième. Suite du livre seizième. Labroïdes. Livre dix-septième. Des Malacoptérygiens. Hist. Nat. Poiss. v. 14: i-xxii + 2 pp. + 1-464 + 4 pp., Pls. 389-420.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Robert Power

Robert Power (Perth, 11 de maig del 1995) és un ciclista australià. El 2014, amb categoria encara de sub-23, es va proclamar campió de l'UCI Oceania Tour.

## Palmarès

* 2013
** 1r al Trofeu Buffoni
** Vencedor d'una etapa del Giro della Lunigiana
* 2014
** 1r a l'UCI Oceania Tour
** Campió d'Oceania sub-23 en ruta
** 1r al Gran Premi de Poggiana
** 1r al Gran Premi Capodarco
** 1r al Trofeo Sportivi di Briga
* 2015
** 1r al Giro de la Vall d'Aosta i vencedor d'una etapa
* 2018
** 1r a la Clàssica d'Ordizia
** 1r a la Japan Cup

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. Abandona (6a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2019. 92è de la classificació general
* 2020. 37è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Francesc Puigjaner i Gual

Francesc Puigjaner i Gual (Valls, 18 de gener de 1834 - Gràcia, 6 de juny de 1882) fou un historiador i polític català, diputat a Corts durant el regnat d'Amadeu I d'Espanya.

## Biografia

Estudià música i llatí als Caputxins de Valls i gramàtica al seminari de Tarragona. Va rebre ordes menors i continuà estudis als seminaris de Vic i Barcelona. Degut a la situació precària de la seva família, el 1857 treballà com a actor còmic. Poc després anà a Madrid, on treballà a la companyia de sarsuela del Teatre Lorca, però deixà de cantar a causa d'una afecció a la gorja. Després d'estar un temps a Granada i Sanlúcar de Barrameda, tornà a Valls. Degut a la falta de mitjans no va poder anar a Tarragona a allistar-se amb el Batalló de Voluntaris Catalans que lluitaren a la Guerra d'Àfrica de 1859.
Participà activament en la revolució de 1868 i fou cap del batalló de la Milícia Nacional a Valls. El 2 d'octubre de 1869 fou un dels que proclamà la república a Reus i Valls, raó per la qual cosa intentà fugir a França, però fou capturat a Barcelona i condemnat a mort. Gràcies a la intercessió d'Estanislau Figueras i Emilio Castelar li fou commutada per l'exili a les Filipines. Tanmateix, quan agafà el vaixell el desembarcaren a Cadis a causa d'una malaltia, i poc després fou alliberat.
Tornat a Barcelona, fou cap del Club Republicà i del Centre de Progrés de Gràcia. Fou elegit diputat pel districte de Gràcia a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872. A les eleccions de 1873 es presentà però fou derrotat. Lluità contra els carlins a Caldes de Montbui en la Tercera Guerra Carlina.
Després de la restauració borbònica va perdre la feina i hagué de malviure donant classes de música. Va treballar un temps de cantant al Teatre del Liceu de Barcelona, però això li provocà un agreujament de la seva malaltia i va morir poc després.

## Obres

* Historia de la villa de Valls (1881)
* Cantos a mi Patria (1871)

## Enllaços externs

* La Història de Valls: extractes de les "Anotaciones de la historia de Valls por un vallense de Julio Luis Quílez Mata, p. 28-30
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Vescomtat de Cotentin

El vescomtat de Cotentin (després anomenat Saint Sauveur per l'abadia d'aquest nom) fou una jurisdicció feudal de Normandia.
El primer vescomte esmentat és Roger I que vivia abans del 1000 del que es diu el 1036 que va ser el primer que va construir edificacions de l'abadia de Saint Sauveur, en temps del duc Ricard II de Normandia (+1027). El va seguir Niel o Nigel (+1140/1142), vescomte a Coutances, que junt amb Raül vescomte de Ternois i Roger, fill del darrer, estaven encarregats de vigilar el castell de Tillières, prop de Verneuil, que defensava el país contra els comtes de Blois. Ja exercia el 1017 i apareix en diverses donacions el 1027 i 1030, 1035/1037 i 1040. Va deixar almenys un fill, Niel II (+ entre 1073 i abans del 1092). Entre 1060 i 1104 apareix com a vescomte Eudes, que seria germà de Niel I i oncle de Niel II, al qual s'esmente en donacions el 1060, 1081, 1090 i 1104 citat al costat de Niel.
Niel II fou vescomte testimoniat per primer cop en el càrrec el 1042 i després el 1047 i 1054. El 1066 hauria participat en la conquesta d'Anglaterra. Va fundar l'abadia de Saint Sauveur per carta de 1080. Orderic Vitalis diu que Ranulf de Bayeux, Aimó Dentat (vescomte de lloc desconegut) i Niel de Cotentin es van rebel·lar contra Guillem II de Normandia (Guillem el Conqueridor) a la batalla "apud Vallesdunas" (Val des Dunes, 1083). Es va casar amb Adela de Brionne filla de Gilbert de Brionne comte d'Eu i va tenir sis fills entre els quals Niel III, que ja no porta el títol vescomtal i al seu torn va deixar almenys dos fills, Niel (IV) i Roger (II). El 1106 el feu hauria estat confiscat pel rei Enric I d'Anglaterra.
Després fou possessió dels Harcourt. El 1363 el rei d'Anglaterra el va donar en feu a John Chandos. Al segle xvii fou erigit en marquesat.

## Llista de vescomtes

* Roger I vers 990-1110
* Niel I vers 1110-1141
* Niel II 1041-1090
* Eudes 1041-1104
* Niel III 1090-1106?

## Referències

* Genealogia Arxivat 2008-05-08 a Wayback Machine.
# Nome (Alaska)

Nome és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2008 tenia 3.505 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nome tenia 3.505 habitants, 1.184 habitatges, i 749 famílies La densitat de població era de 108 habitants/km².
Dels 1.184 habitatges en un 38,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,7% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones hi havia 115,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 117,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.402 $ i la renda mediana per família de 68.804 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.521 $ mentre que les dones 35.804 $. La renda per capita de la població era de 23.402 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nome». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nome». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Mobian

Mobian és una distribució de Linux, basada en Debian, per a ser utilitzada en telèfons intel·ligents i tauletes tàctils.
Actualment suporta cinc dispositius, entre ells PinePhone i Librem 5.

## Referències

* ↑ «What is Mobian?», 08-10-2021. [Consulta: 8 octubre 2021].
* ↑ «Supported Devices», 08-10-2021. [Consulta: 8 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Lloc oficial
# Savus

«Savus» té aquests significats:
* Nom antic del riu Sava afluent del Danubi.
* Nom antic del riu Savone a la Campània.
# Vicenç Vacca i Roca

Vicens Vacca i Roca (Granollers, 1924-2008) va ser un destacat atleta i músic de jazz.
Nascut l'any 1924 al si d'una família que comercialitzava ràdios i gramoles, des de molt jove escoltava discos de jazz. El 1935 és un dels impulsors de la fundació del Jazz Club Granollers i a la dècada de 1940 va debutar en un trio de jazz i ballables amb Pere Crusellas i Albert Cerezo. Influït com a guitarrista per Jordi Pérez Vallmajor, d'El Lirio Campestre, Vacca es va decidir a provar el flabiol arribant a esdevenir un mestre a l'hora de fer jazz amb aquest petit instrument arribant a rebre elogis d'una de les principals publicacions internacionals del gènere, Jazz Echo.
La seva activitat musical és extensa durant les dècades dels 50 i 60, destacant el Conjunt Pleyel. Sempre va seguir lligat al Jazz de la seva ciutat natal (en el rebatejat "Club de Ritmo" després de la guerra civil). El 1971 col·labora en l'obertura de la Jazz Cava de Terrassa amb el Modern Jazz Quintet
El 2012 es va realitzar un documental sobre la seva figura.
En la seva faceta d'atleta fou campió (1942) i subcampió (1943) de Catalunya en salt d'alçada i medalla de bronze en el Campionat d’Espanya (1943), representant el Club Atlètic Granollers.

## Referències

* 1 2 «Vicenç Vacca i Roca». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ Torra, Karles «Granollers i la febre del jazz». Ponències. Anuari del Centre d'Estudis de Granollers, 2009, pàg. 47 a 65.
* ↑ Revista del Vallès. «Tot recordant Vicens Vacca | Revista Digital del Vallès» (en castellà). [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «A prop del doc - JazzVAcc». [Consulta: 1r novembre 2019].
# Roland Liboton

Roland Liboton (Lovaina, Brabant Flamenc, 6 de març de 1957) és un ciclista belga que fou professional entre 1979 i 1992. Es dedicà principalment al ciclocròs, modalitat en la qual aconseguí quatre campionats del món, deu títols nacionals i tres edicions del Superprestige, entre moltes altres victòries.

## Palmarès

* Campió del món de ciclocròs amateur: 1978
* Campió del món de ciclocròs: 1980, 1982, 1983 i 1984
* Campió de Bèlgica de ciclocròs: 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989
* Superprestige: 1984-1985, 1985-1986 i 1987-1988

## Referències

* ↑ Fitxa a cyclebase.nl
* ↑ Fitxa a sitiodeciclismo.net
* ↑ Van de Gejuchte, Dirk & Sergent, Pascal: "La Gloire Dans Les Labours". Editions de Eecloonaar, 1996. Consulta 29 de juny de 2007