OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Igea

Igea és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Baixa.

## Evolució demogràfica als darrers vint anys

Igea :
| Any | Hab. | Dens. |
| 2004 | 732 | 13,49 |
| 2002 | 770 | 14,19 |
| 2000 | 766 | 14,12 |
| 1998 | 792 | 14,60 |
| 1996 | 820 | 15,12 |
| 1994 | 936 | 17,25 |
| 1992 | 968 | 17,84 |
| 1990 | 1.017 | 18,75 |
| 1988 | 1.037 | 19,12 |
| 1986 | 1.058 | 19,50 |

## Fills il·lustres

* Toribio Minguella

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Galeria fotogràfica del poble
# Dipol levitant

La tècnica de dipol levitant o LDX (Levitated Dipole eXperiment), és una proposta tecnològia de reactor de fusió nuclear que empra un tor superconductor sòlid, levitant magnèticament dins la cambra del reactor. El superconductor forma un camp magnètic asimètric d'una naturalesa similar a la magnetosfera de la Terra o de Júpiter.
Segons es fonamenta, un aparell així pot contenir plasma d'una manera més eficient que altres dissenys de reactors de fusió.

## Vegeu també

* Matriu Halbach
* Tren Maglev
* Levitació magnètica
* Tokamak

## Referències

* ↑ «MIT tests unique approach to fusion power». MIT News, David Chandler, MIT News Office, March 19, 2008. Accessed March 2008

## Enllaços externs

* MIT's LDX website Arxivat 2004-08-23 a Wayback Machine.
* Discovery channel report on LDX (6/08), "Power from a floating metal donut"
# Les Agulles del Petintó

Les Agulles del Petintó són unes formacions punxegudes formades per conglomerat de còdols de quars que es troben al municipi d'Olesa de Montserrat, a la comarca del Baix Llobregat, a l'entorn del Puig Cendrós i a prop de Sant Salvador de les Espases. Hi ha dues formacions rocalloses que reben el nom d'agulles del Petintó superiors i agulles del Petintó inferiors. La seva formació cal situar-la al començament del Triàsic (Mesozoic).

## Referències

* ↑ Soler Gironès, Joan. Guia excursionista d'Olesa de Montserrat i entorns. Olesa de Montserrat: Comunitat Minera Olesana, 2012.
# Els Masos de l'Albiol

Els Masos de l'Albiol és un conjunt de masies del terme de l'Albiol. El filòleg Enric Moreu Rey va identificar el 1976 més de 150 masos al terme històric, però uns quants menys al terme modern.
A finals del segle xix la manca d'aigua i problemes amb els bandolers, va fer despoblar el Mas de Peiró, i a aquest en van seguir molts altres. El Mas de Barberà està documentat el 1477 i ara forma part del nucli de les Masies Catalanes; el Mas del Frare o del Miqueló és esmentat el 1768; el Mas de Mallafrè el 1495; el Mas de Llaberia el 1621; i el Mas del Ferrer o del Sord el 1335, el Mas Nou (el millor conservat) apareix el 1788. El Mas d'Urrútia o Villa Urrutia és un edifici modernista del segle xix, inclòs també a les Masies Catalanes. El Mas d'en Julià o Quadra del Senyor existia ja el segle xii i va subsistir fins al segle xvi, vinculada a la família selvatana dels Julià de Vallcorva i després als Montoliu.

## Referències

* ↑ Toponímia del terme, actual i pretèrit, de l'Albiol", Anuario de filología, ISSN 0210-1343, Nº. 2, 1976, pags. 447-530
# Casalta

Casalta (en cors A Casalta d'Ampugnani) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 2007 tenia 53 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 30 | 70 | 40 | 35 | 24 | 37 | 53 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1983-2001 | Jean Campana | | |
| 2001-2008 | Ange Pierre Giafferi | | |
# SOS Noronha

SOS Noronha és una pel·lícula d'aventures francesa dirigida el 1957 per Georges Rouquier amb guió de Pierre Boileau, i protagonitzada per Jean Marais. El guió era basat en una novel·la de Pierre Viré.

## Argument

El 1930, a l'illa de Fernando de Noronha, a quatre-cents quilòmetres de la costa del Brasil, hi ha una estació de ràdio francesa per guiar els avions Aeropostale que creuen l'Atlàntic fins a Dakar, Senegal. Una nit, Frederic Coulibaud, el cap de l'emissora, descobreix que un dels seus operadors de ràdio ha esatt apunyalat, que els emissors estan fora de servei i que el telèfon ha estat tallat. D'altra banda, l'emissora encara rep missatges que mostren que ha esclatat una revolució al Brasil. És urgent restablir els enllaços radiofònics perquè, aquell dia, Jean Mermoz ha d'intentar per cinquanta-tercera vegada l'aeropostal Natal-Dakar a bord del seu hidroavió Latécoère 28.
Al centre penitenciari de l'illa s'hi han amotinat els presos polítics i s'han apoderat d'una gran part de l'illa. Mentre Coulibaud treballa febrilment per reparar els transmissors, els seus camarades Mastic el mecànic, Froment el meteoròleg i els operaris brasilers Pratinho i Miguel, armats amb fusells i revòlvers, es preparen per defensar l'estació a tot preu. Miguel tornarà, esgotat, amb notícies alarmants: els condemnats han requisat un dipòsit d'armes i municions.
El governador brasiler de Noronha, la seva dona i la seva filla Vanja fugen de la ciutat de San Fernando i es refugien a l'estació, al voltant de la qual s'alça una barricada. Hi ha males notícies de Mermoz. Obligat a aterrar, llança un SOS. Coulibaud i el seu equip han d'informar Dakar, París, Natal i mantenir el contacte amb les patrulles. I és només quan el vaixell Marseille ha salvat Mermoz que Coulibaud llançarà el seu "S.O.S. Noronha" per a l'evacuació de l'illa, conscient que no pot contenir l'imminent atac dels insurgents. A la nit, un vaixell anglès recull els assetjats mentre l'estació és saquejada pels condemnats.
Tres mesos després, Coulibaud, Froment i Mastic tornen a l'illa de Noronha per tornar a posar en servei l'estació.

## Repartiment

* Jean Marais: Frédéric Coulibaud
* Daniel Ivernel: Mastic
* Yves Massard: Froment
* Vanja Orico: Vanja
* José Lewgoy: Pratinho
* Ruy Guerra: Miguel
* Altit: Santaremi
* Mario Bernardi: Governador
* Alina de Lima: Esposa del governador

## Referències

* ↑ S.O.S. Noronha (1957) Arxivat 2012-07-07 at Archive.is at the Films de France
* ↑ SOS Noronha a Internet Movie Database (anglès)

## Enllaços externs

* S.O.S. Noronha (1957) Arxivat 2012-07-07 at Archive.is a Films de France
# Joan Arbós i Perarnau

Joan Arbós i Perarnau (Terrassa, 12 de novembre de 1952) és un jugador d'hoquei sobre herba terrassenc, guanyador d'una medalla olímpica.
Membre del Club Egara i de l'Atlètic Terrassa, va participar als 19 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), on aconseguí guanyar un diploma olímpic en finalitzar setè en la competició olímpica. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) tornà a guanyar un diploma olímpic en finalitzar sisè en la competició olímpica. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) aconseguí guanyar la medalla de plata en la competició masculina, finalitzant vuitè en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units), aconseguint així un nou diploma olímpic.

## Referències

* ↑ El Comitè Olímpic Espanyol (COE) anomena aquest jugador "Juan Arbós Serra" alhora que el Comitè Olímpic Internacional (COI) "Juan Arbós Perarnau" en les seves bases de dades.
# Heho

Heho (en shan Haiwo) o Mawnang (o en birmà: Bawnin) és un petit estat subsidiari de Yawnghwe dins els Estats Shan de l'Estat Shan de Myanmar. Té una superfície de 64 km². És al sud-oest de Taunggyi, capital de l'Estat Shan, a una plana. Precisament per això prop de la capital, la ciutat de Heho, hi ha un aeroport. L'estat té a l'oest el de Hsamongkham i la resta està rodejat de territori de Yawnghwe. Està poblat per taungyo, taungthu, shan, birmans i danu. Antigament es deia Mawnang del nom de la capital, però més tard la capital es va traslladar a Haiwo (en birmà Heho).
# Igbo

«Igbo» té aquests significats:
* Llengües igbo.
* Igbo (llengua), llengua nadiua dels igbos que es parla a Igboland, al sud-est de Nigèria.
* Igbo, membre de la tribu dels igbos.
# Dippach

Dippach (luxemburguès Dippech) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó de Capellen. Comprèn les viles de Dippach, Bettange-sur-Mess, Schouweiler i Sprinkange.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 2.203 | 69,08% |
| Forasters | 986 | 30,92% |
| - portuguesos | 271 | 8,50% |
| - francesos | 148 | 4,64% |
| - italians | 149 | 4,67% |
| - belgues | 127 | 3,98% |
| - alemanys | 61 | 1,91% |
| - iugoslaus | 14 | 0,44% |
| - altres | 216 | 6,77% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 3.189 |
| 01/01/2002 | 3.233 |
| 01/01/2003 | 3.234 |
| 01/01/2004 | 3.292 |
| 01/01/2005 | 3.360 |
# Els Masos (Vallmanya)

Els Masos és un petit veïnat del comú de Vallmanya, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. És a quasi dos quilòmetres al sud-oest del poble de Vallmanya, al final de la carretera D - 13d (Vallmanya - els Masos).
Els masos que formen el veïnat, d'hàbitat dispers, són els de Perutxa, amb tres edificis, Pere Esteve, amb dos, Pere Jaume, també amb dos (de fet, un continuïtat de l'altre: possiblement es tracta de l'edifici vell i el nou al seu costat) i de la Creu. El darrer és una mica desplaçat al nord-est, en la direcció del poble de Vallmanya. Hi ha també les restes d'una farga destruïda en uns aiguats del segle xvii.
Els Masos és un punt de partida habitual en les excursions d'ascens al Massís del Canigó, travessant el Bosc del Canigó, passant pel Refugi dels Cortalets o el de Prat Cabrera, cap al nord-oest, o pels de l'Estanyol i del Pinetell, cap al sud-oest.

## Referències

* ↑ El veïnat dels Masos en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una de les excursions de Wikiloc
* ↑ Una altra de Madteam

## Bibliografia

* Becat, Joan. «187 - Vallmanya». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Vallmanya». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Cecapi

Cecapi (acrònim d'Europen Comittee of Electrical Installation Equipment Manufacturers) és una associació de fabricants que promou tots els equips i components d'instal·lacions elèctriques per a ús comercial i residencial. Els components poden ser per exemple endolls, bases de corrent, interruptors, caixes de distribució, fusibles, sistemes de cablejats, sistemes electrònics domòtics, intercomunicadors de veu i vídeo, interruptors automàtics i diferencials.

## Referències

* ↑ «European Commitee of Electrical Installation Equipment Manufacturers (CECAPI) | LobbyFacts Database» (en anglès). https://lobbyfacts.eu.+[Consulta: 12 desembre 2017].
* ↑ «AIE» (en anglès). http://www.aie.eu.+[Consulta: 12 desembre 2017].
* ↑ Khan, Wasim Ahmed; S.I, Abdul Raouf. Standards for Engineering Design and Manufacturing (en anglès). CRC Press, 2005-12-15. ISBN 9781420026405.
# Sa Pena

Sa Pena és un duet de rap valencià.
Està format per dos cosins de la Marina i la Safor, de nom Ausiàs i Marta. El seu primer treball, Principis, aporta al rap clàssic traços més melòdics, abans propis del pop urbà i el R&B. És autoeditat i va ser publicat el febrer del 2023. És el disc amb el qual el grup s'ha donat a conèixer en el panorama musical valencià.
El juny del 2022, van tancar juntament amb Indie K la iniciativa de concerts Cultura als Barris a la plaça El·líptica de Gandia. A banda, han estat confirmats com a participants de l'edició del 2023 del festival Sotaia Rock de Bellreguard.

## Discografia
### Àlbums

* Principis (2023)

### Senzills

* «Nosa» (2022)
* «Llibera't» (2022)
* «Fera» (2022)
* «Hui sí» (2022)

## Referències

* 1 2 «6 propostes emergents d’Oriola a Castelló de la Plana». Tresdeu, 26-04-2023. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ «DLV agraeix el suport d’Ausiàs i Marta, de Sa Pena, a la campanya #NovaRedactoraDiariLaVeu [Vídeo]». Diari La Veu, 24-11-2022. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ Gea, Èlia. «Sa Pena - Principis». Enderrock. [Consulta: 2 maig 2023].
* 1 2 «Sa Pena acompanyarà a Def Con Dos i Diàspora en el cartell del Sotaia Rock 2023». Saforguia.com, 21-04-2023. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Sa Pena i Indie K conclouen la programació de 'Música als Barris' a Gandia». Saforguia.com, 20-06-2022. [Consulta: 2 maig 2023].

## Enllaços externs

* Entrevista a À Punt
# Guido Winterberg

Guido Winterberg, (Sursee, 19 d'octubre de 1962) va ser un ciclista suís, que fou professional entre 1985 i 1992. De la seva carrera esportiva destaquen els dos triomf al Gran Premi Guillem Tell.

## Palmarès

* 1984
** 1r al Gran Premi Guillem Tell i vencedor de 4 etapes
* 1985
** 1r al Circuit Franco-belga
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
** 1r al Gran Premi de Brissago
* 1986
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Catalana
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell
* 1987
** 1r al Gran Premi Guillem Tell
* 1988
** 1r a la Wartenberg-Rundfahrt
* 1990
** 1r al Giro de Calàbria i vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1986. 127è de la classificació general
* 1987. 112è de la classificació general
* 1988. No surt (16a etapa)
* 1990. Abandona (17a etapa)
* 1991. 69è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Iset (filla d'Amenofis III)

Iset o Aset (segle XIV aC) va ser una princesa egípcia de la XVIII dinastia. Era filla del faraó Amenofis III i de la Gran Esposa Reial Tiy, per tant era germana també d'Akhenaton i del príncep hereu Tuthmosis.
Iset en jeroglífic :
El seu nom és la versió original egípcia del nom Isis. És probable que fos la segona filla de la parella reial (després de Sitamon). Es va convertir en l'esposa del seu pare l'any 34 del regnat d'Amenofis, al voltant de la seva segona celebració del Heb Sed.
Apareix al temple de Soleb amb els seus pares i la seva germana Henuttaneb, i en una placa de carnalina (ara al Metropolitan de Nova York) també amb Henuttaneb davant dels seus pares. Probablement pertanyen a ella una caixa que es troba a Gurob i un parell de tubs d'alcofoll.
Després de la mort del seu pare se la deixa d'esmentar a les fonts.

## Referències

* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 154-155.
* ↑ Fletcher, 2001, p. 154.
* ↑ «Amenhotep III» (en anglès). mathstat.slu.edu. Arxivat de l'original el 2020-08-09. [Consulta: 6 juny 2020].

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Cline, Eric; O'Connor, David. Amenhotep III: Perspectives on his Reign (en anglès). Universitat de Michigan, 1998. ISBN 978-0472088331.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Fletcher, Joann. Tagebuch eines Pharaos – Amenophis III (en alemany). Augsburg: Weltbild, 2001. ISBN 3-8289-0778-4.
# Llenguatge religiós

El llenguatge religiós és el tipus de llenguatge usat per referir-se a Déu, la fe o altres fenòmens religiosos. Forma part de la teologia i de la filosofia de la religió i constitueix una varietat específica de la llengua comuna, ja que aquesta sovint no és suficient per donar compte d'afers que per definició queden fora de l'abast de l'experiència de l'ésser humà. Per això el llenguatge religiós sovint usa recursos específics per intentar apropar el significat de conceptes abstractes. D'una banda usa la via negativa: explica el que no és per tractar d'aproximar-se a allò inefable. D'altra banda pot emprar l'analogia, la metàfora o la paràbola per simplificar aquests conceptes.
# El regne de les granotes

El regne de les granotes (xinès simplificat: 青蛙 王国, pinyin: Qīngwā Wángguó) és una pel·lícula d'animació xinesa dirigida per Nelson Shin i estrenada el 2013. Va ser produïda per Jilin VIXO Animation, sent la primera producció de caràcter internacional sorgida de l'Institut d'Animació de Jilin. El 30 de juny de 2015, Lionsgate i Grindstone Entertainment Group van publicar als Estats Units una versió doblada de la pel·lícula en vídeo a la carta i en DVD. Ha estat doblada al català oriental.
La pel·lícula tracta d'un regne de granotes, on el rei organitza un concurs esportiu als peus del Changbai per tal de trobar una parella per a la seua filla.

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar a la Xina el 28 de desembre de 2013. Un doblatge en anglés, amb Cameron Dallas, Bella Thorne i Drake Bell, es va estrenar als Estats Units el 30 de juny de 2015 en DVD i a través de vídeo a la carta de Lionsgate.
A data del 5 de gener de 2014, la pel·lícula havia recaptat 2,58 milions de dòlars a la Xina. El 19 de febrer del 2016 s'estrena una seqüela al seu país d'origen, que també es doblà a l'anglés i estrenà als Estats Units mitjançant plataformes de reproducció en directe.

## Referències

* ↑ El Regne de les Granotes a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «The Frog Kingdom». english.entgroup.cn. [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ «青蛙王国The Frog Kingdom (2013)» (en chinese). movie.mtime.com. Mtime.com Inc.. Arxivat de l'original el 2019-10-25. [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ Giesen, Rolf; Khan, Anna. Acting and Character Animation: The Art of Animated Films, Acting and Visualizing. CRC Press, 2017-07-28, p. 166. ISBN 978-1-351-65107-3.
* 1 2 Giesen, Rolf. Chinese Animation: A History and Filmography, 1922-2012 (en anglès). McFarland, 2014-12-19. ISBN 978-1-4766-1552-3.
* ↑ «Bill Dennis from China». Animation World Network, 25-10-2012. [Consulta: 21 març 2021].
* 1 2 «Weekly box office 30/12/2013 - 05/01/2014». english.entgroup.cn. Arxivat de l'original el 2014-01-07. [Consulta: 7 gener 2014].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Ceguesa escaquística

Ceguesa escaquística (o amaurosis scacchistica en llatí) és el fenomen que pateix de vegades un jugador d'escacs durant una partida, i que provoca que no faci una jugada aparentment òbvia o que no vegi un perill evident, i que fa que cometi errades greus que normalment no cometria. Un exemple de ceguesa escaquística és la síndrome de Kótov, segons la qual, després d'un llarg temps de reflexió i càlcul, el jugador fa sobtadament una jugada que en realitat no havia analitzat en absolut.

## Exemples
### Exemple 1

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
En aquesta partida, el Campió del Món Kràmnik, amb negres, comet un greu error jugant 34. ... De3??—un clàssic exemple de ceguesa escaquística. El programa d'ordinador Deep Fritz no s'equivoca i contesta, òbviament, 35. Dh7 #. En Kràmnik, això no obstant, hagués pogut jugar 34. ... Rg8, i després de 35. Cg6 Axb2, 36. Dd5+ Rh7, 37. Cf8+ Rh8, etc., la partida hagués acabat en taules per escac continu.

### Exemple 2

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
En aquesta posició clarament avantatjosa per Petrossian (qui condueix les blanques) en la seva partida contra Bronstein (a Amsterdam, 1956), el qui posteriorment seria Campió del món va patir d'amaurosis scacchistica fent la jugada 36.Ce4-g5, la qual va ser contestada, simplement, amb 36. ...Cf5xd6, capturant la dama. En Petrossian es va rendir immediatament.

### Exemple 3

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
Un exemple de ceguesa mútua és aquesta partida entre László Szabó i Samuel Reshevsky del Torneig de Candidats de 1953. Les negres estan en escac, i la jugada obligada és 20. ... Rg8-h8. A despit d'això, en Reshevsky va jugar 20. ... Ag7xf6, permetent que Szabó fes escac i mat en dues jugades, amb 21. Dc2xg6+ (el peó de f7 està clavat per l'alfil de d5). No obstant això, en Szabó optà de manera incomprensible per 21. Ab2xf6, i la partida va acabar en taules a la jugada 27.

## Referències

* ↑ Partida Deep Fritz vs. Kràmnik
* ↑ Partida Petrossian-Bronstein, Torneig de Candidats, Amsterdam 1956
* ↑ Partida Szabó-Reshevsky, Torneig de Candidats, Zuric 1953

## Bibliografia

* Hooper, David; Whyld, Kenneth. The Oxford Companion to Chess. 2a edició. Oxford: Oxford University Press, 1992, p. 210. ISBN 0-19-280049-3.
* Gelenczei, Emil. The Little Book of Chess Blindness. Caissa Hungary, 2004, p. 120.
* Filguth, Rubens. Xadrez de A a Z: dicionário ilustrado. Porto Alegre: Artmed, 2005.
# Ronnie Whelan

Ronald Andrew Whelan (25 de setembre de 1961) és un exfutbolista irlandès de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de la República d'Irlanda amb la que participà en la Copa del Món de futbol de 1990 i 1994.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Liverpool durant quinze temporades.

## Palmarès

Liverpool
* Football League First Division (6): 1981-82, 1982-83, 1983-84, 1985-86, 1987-88, 1989-90
* FA Cup (2): 1985-86, 1988-89
* League Cup (3): 1981-82, 1982-83, 1983-84
* Super Cup (1): 1986-87
* FA Charity Shield (5): 1982, 1986, 1988, 1989, 1990
* Copa d'Europa de futbol (1): 1983-84

## Referències

* ↑ «unknown». The Irish Times. De subscripció o mur de pagament
* ↑ Ronnie Whelan a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Ronnie Whelan at Redstat».
* ↑ «Ronnie Whelan». Liverpool FC. [Consulta: 22 novembre 2011].
* ↑ Speed, Ste. «Ex-Red: Ronnie Whelan». This is Anfield, 12-10-2007. Arxivat de l'original el 18 de març 2012. [Consulta: 22 novembre 2011].
# Hebe Camargo

Hebe Camargo (Taubaté, 8 de març de 1929 - Hospital Israelita Albert Einstein, 29 de setembre de 2012) va ser una cantant, presentadora i actriu brasilera.

## Referències

* ↑ Hebe Camargo a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ Arias, Juan «Hebe Camargo, la magia de la televisión brasileña». El País, 05-10-2012 [Consulta: 11 desembre 2016].
# Institut Lluís de Peguera

Institut Lluís de Peguera és una obra del municipi de Manresa (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de pedra d'estructura irregular molt decorat en la seva façana. A la part inferior presenta unes arcades (en la part central) i un porxo que en els seus espais laterals comunica amb el pati posterior. Té dues ales de construcció molt més recent que el prolonguen i amplien i espatllen la construcció, ja que aquests dos annexos són d'un estil racionalista degenerat que degraden força l'estructura antiga. Així mentre aquesta és totalment de pedra, la nova és d'alumini i vidre blau. A la planta baixa hi ha ubicada la Biblioteca Popular Joaquim Sarret i Arbós.

## Història

Aquest edifici té caràcter commemoratiu de les gestes manresanes en la Guerra del Francès. L'any 1811 les Corts de Cadis acordaren erigir un obelisc quan fos possible. Però al cap d'un segle, el diputat Soler i March (germà de l'arquitecte) ho recordà al parlament tot presentant la proposta de canviar l'obelisc per un edifici cultural.
Les obres de l'edifici van iniciar-se als voltants de l'any 1908 però van estancar-se durant pràcticament dues dècades, fins que la visita del rei Alfons XIII a Manresa el 19 d'octubre de 1926 va permetre concloure el projecte. Gràcies al decisiu suport del monarca, tres dies més tard el Consell de Ministres aprobava la concessió d'un institut per a Manresa, creat oficialment pel Reial Decret de 30 de maig de 1927.

## Referències

* 1 2 3 «Institut Lluís de Peguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
* ↑ «El llarg i dificultós procés que suposà la construcció del Grup Escolar, seu del que seria I'lnstitut "Lluís de Peguera"». [Consulta: 26 abril 2023].