OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Woluwe-Saint-Lambert

Woluwe-Saint-Lambert (en neerlandès: Sint-Lambrechts-Woluwe) és una de les 19 comunes de la Regió de Brussel·les-Capital. Tenia 47845 habitants l'1 de gener de 2005 per una superfície de 7,67 km², donant una densitat de 7 245 habitants/km². Està situada a l'est de l'aglomeració brussel·lesa.
Limita amb les communes brussel·leses d'Evere, d'Etterbeek, de Schaarbeek i de Woluwe-Saint-Pierre, així com les de Kraainem i Zaventem.

## Enllaços externs

* Woluwe-Saint-Lambert - Lloc web oficial
* Clíniques universitàries Saint-Luc
* UCL-Bruxelles Arxivat 2006-10-08 a Wayback Machine.
# Xarxa Euroregional de Ràdio i Televisió Sense Fronteres

La Xarxa Euroregional de Ràdio i Televisió Sense Fronteres, també anomenada TSF Network, és una associació que agrupa diferents mitjans de comunicació dels Països Catalans, Occitània, Aragó i el País Basc. L'associació es va crear el 23 de maig de 2008 i des de l'any 2012 té la seu a Samazan (Gascunya). La presidència de l'associació, que és rotativa, recau des de maig de 2009 en Ignacio Montaña. Per la seva banda, el secretari general és, des de la seva fundació, Josep Adolf Estrader.

## Ràdio

El 7 de maig de 2010 s'inaugurà a Tolosa Radio TSF, l'emissora de ràdio de l'associació que emet 24 hores al dia en quatre llengües (català, occità, castellà i francès) una programació d'esperit interregional i transfronterer.

## Televisió

Des del 15 de març de 2011 existeix el Centre Euroregional TSF de Serveis Televisius, que nodreix els membres de la xarxa de serveis com la distribució de programes de televisió, de campanyes de publicitat, de producció i coproducció de continguts, etc. En aquest sentit, els continguts es distribueixen en la llengua d'ús dels mitjans de comunicació membres de la Xarxa, és a dir, en català, occità, francès i castellà.

## Accions

Els mitjans de comunicació de TSF Network van redactar i signar el 13 de gener de 2010 la Declaració d'Alcanyís per la Televisió Sense Fronteres. Com a conclusió de la I Trobada Televisiva Euroregional, celebrada al circuit Motorland d'Alcanyís, els membres de TSF Network es van comprometre a posar en marxa un circuit transfronterer de continguts i programació i una estratègia pròpia d'impuls i promoció de les llengües territorials.
La Xarxa Euroregional de Ràdio i Televisió Sense Fronteres ha obtingut la proclamació dels Pirineus com a Regió Europea de l'Any 2012. TSF Network va presentar la candidatura Pirineus Sense Fronteres, Regió Europea de l'Any i el 19 d'abril de 2011 l'organització The European Region of the Year en va proclamar la seva elecció i nomenament, al monestir de Sant Miquel de Cuixà, al peu del Canigó.

## Referències

* ↑ La TV de l'Euroregió es posa en marxa, El Punt.
* ↑ TSF Network va s'installer à Saint-Martin-le-Redon, La Dépêche.
* ↑ La televisió de l'Euroregió Pirineus-Mediterrània es posarà en marxa el 15 de març Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine., Comunicació 21.
* ↑ La Red de Televisiones de la Eurorregión compartirá contenidos en marzo, La Comarca.
* ↑ Televisiones comarcales y locales de Europa se reunen en Alcañiz, La Comarca.
* ↑ Saint-Martin-le-Redon. La TSF et Tintin à l'honneur, La Dépêche.
* ↑ «Declaració d'Alcanyís per la Televisió Sense Fronteres». Arxivat de l'original el 2011-10-01. [Consulta: 28 setembre 2011].
* ↑ «Pirineus Sense Fronteres, Regió Europea de l'Any». Arxivat de l'original el 2011-11-18. [Consulta: 27 setembre 2011].
* ↑ Organització The European Region of the Year

## Enllaços externs

* TSF Network Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine.
* TSF Network a Facebook
* Radio TSF Arxivat 2010-07-17 a Wayback Machine.
* Pirineus Sense Fronteres, Regió Europea de l'Any 2012 Arxivat 2011-11-18 a Wayback Machine.
# Yacout El-Soury

Yacout El-Soury (Egipte, valor desconegut - segle XX) fou un futbolista egipci de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1934.
Pel que fa a clubs, destacà a El-Ittihad Alexandria.

## Referències

* ↑ «Copa do Mundo da FIFA Itália 1934». Arxivat de l'original el 2011-08-11. [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ «Perfil a sports-reference.com». Arxivat de l'original el 2012-12-16. [Consulta: 6 agost 2019].
# Wibatech 7R Fuji

L'equip Wibatech 7R Fuji (codi UCI: WIB) és un equip ciclista professional polonès amb categoria continental.

## Principals resultats

* Visegrad 4 Bicycle Race-GP Czech Republic: Marek Rutkiewicz (2016)
* CCC Tour-Grody Piastowskie: Marek Rutkiewicz (2017)
* Bałtyk-Karkonosze Tour: Marek Rutkiewicz (2017)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme. La taula presenta les classificacions de l'equip al circuit, així com el millor ciclista individual.
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2012 | 98è | Andrzej Bartkiewicz (388è) |
| 2013 | 109è | Paweł Franczak (579è) |
| 2014 | - | - |
| 2015 | 85è | Dariusz Batek (241è) |
| 2016 | 39è | Marek Rutkiewicz (132è) |
| 2017 | 29è | Marek Rutkiewicz (97è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Zosia (cràter)

Zosia és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 10,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim polonès, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Zosia». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Yasodharapura

Yaśodharapura (en khmer យសោធរបុរៈ) fou la primera capital de l'Imperi Khmer construïda a Angkor. La ciutat fou construïda durant el regnat de Yasovarman I (899-917 aC) després que el palau de l'anterior capital de Roluos resultés cremat durant els seus intents de consolidar el poder després de la mort del rei anterior, el seu pare.
Les capitals posteriors que foren construïdes en la mateixa àrea també s'anomenaren Yasodharapura. Aquest mot, d'origen sànscrit, significa «Ciutat santa» o, per extensió, «Ciutat capital». La primera Yasodharapura fou construïda al voltant de Phnom Bakheng, encara que també s'han trobat referències que l'anomenen Phnom Kandal («Muntanya central»).
# Yassin (nom)

Yassin és un nom masculí àrab (àrab: ياسين, Yāsīn) format per les lletres ya i sin, dues de les anomenades huruf muqattaat o ‘lletres enigmàtiques’ que donen nom a la sura 36 de l'Alcorà. Si bé Yassin és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Yasin, Yassine, Yaseen, Yacine, Iassin, Jacin… Aquest nom també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: en turc, Yasin…
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Çò des de Pedrò

Çò des de Pedrò és una casa de Vilac al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de dues plantes amb teulada de doble vessant, definides per obertures amb batents de fusta. Hem de suposar que en afegir un balcó damunt de la porta, de fàbrica, fou traslladat al mur de tancament de la cort (a l'altra banda del carrer). Un bloc de marbre duu la inscripció del primer propietari: F(rancesc) A(ates) seguida de l'any 1919 i d'una creu encerclada. Dins de la cort, una pedra de característiques semblants reporta l'any 1922. Però l'element més sobresortint d'aquesta casa no és pas la qualitat dels elements constructius sinó la decoració de la façana, pintada bàsicament de vermell i blanc, amb motius geomètrics que encerclen les obertures i també una mena de flors en relleu, tot això sota una cornisa de l'època que l'aixopluga.

## Història

En Bernat d'Ateç surt en una primerenca relació de tributs al segle xiv. En el llibre de Vilac, any 1730, trobem esment de tres cases amb els cognoms Ates, bé que tot indica que aquesta s'ha de relacionar amb Pedro Joan Ates de David de Naut, que en seria el fundador. Els colors molt vius sobre el fons més aviat pàl·lids són tradicionals en les façanes de la vall, especialment en els batents de fusta; és tradició que hom aprofitava la pintura de marcar el bestiar.

## Referències

* 1 2 «Çò des de Pedrò». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Zuppa

Zuppa era una ciutat i un regne del nord de Síria, situada entre Iamkhad i Karkemish
Cap a la meitat del segle xvii aC era una de les ciutats aliades al rei hitita Hattusilis I quan anava a sotmetre la ciutat estat d'Urshu.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 113. ISBN 8446011239.
# Xavier Grall

Xavier Grall (Landivisiau, 1930 - Quimperlé, 1981) fou un escriptor bretó en francès. Es va establir a París, on va col·laborar al diari La Vie Catholique, fou redactor de Le Monde del setmanari Témoignage chrétien i del mensual Bretagne. També lluità a la guerra d'Algèria, on va començar a prendre consciència nacional bretona, i el 1973 va tornar a Bretanya, establint-se a la granja Bossulan, entre Pont-Aven i Nizon. És considerat ell principal exemple de literatura bretona en francès-
Amb els seus amics Alain Guel i Glenmor va fundar les edicions Kelenn, on hi publicà Barde imaginé (1968), Keltia Blues (1971), La fête de la nuit (1972), i Rires et pleurs de l'Aven (1978). Alain Guel, que van seguir els seus primers passos en la literatura, i amb qui va mantenir una voluminosa correspondència, va ser un dels seus millors amics. Tornant al seu passat de cronista, va publicar Le Cheval couché, mordaç resposta al folklorisme fossilitzant del Cheval d'orgueil de Per-Jakez Hélias. També va continuar la seva col·laboració a le Monde, on va escriure assaigs sobre François Mauriac o James Dean amb el pseudònim le billet d'Olivier.
A començament de la dècada dels 1970, va fundar el diari nacionalista bretó la Nation Bretonne amb Alain Guel i Glenmor, on trobem els seus texts amb el pseudònim de "Saint Herbot", entre d'altres. Va morir de malaltia el 1981. Cada any una escena del festival des Vieilles Charrues de Carhaix porta el seu nom.

## Obres

* James Dean et notre jeunesse, 1958
* Mauriac journaliste, 1960
* La génération du Djebel, 1962
* Africa blues, 1962
* Cantiques à Mélilla, 1964
* Le rituel breton, 1965
* Barde imaginé, Editions KELENN, 1968
* Keltia Blues, Editions KELENN, 1971
* Glenmor, 1972
* La fête de la nuit, Editions KELENN, 1972
* Rires et pleurs de l'Aven, Editions KELENN, 1978
* La Sône des pluies et des tombes,Editions Kelenn 1976
* Le Cheval couché, 1977
* Stèle pour Lamennais, 1978
* Entendras-tu le vent chanter dans le grand chêne ?, 1979
* Si loin de toi, Tristan…, 1979
* Arthur Rimbaud, la marche au soleil, 1980
* Solo et autres poèmes, 1981
* Genèse et derniers poèmes, 1982
* La marche des calvaires
* Les vents m'ont dit, 1982
* Et parlez-moi de la terre..., 1983
* L'Inconnu me dévore,Editions Calligrammes 1984
* Les billets d'Olivier, éditions Calligrammes, 1985
* Chroniques de l'Indien I et II, 1995 et 1996
* Mémoires de ronces et de galets, 2002. Textes apareguts a Sav Breizh. An Here. 2002
* Au nom du père. Recull de texts apareguts a La Vie An Here. 2003, 486 p.

## Bibliografia

* Xavier Grall, Une sacrée gueule de Breton de Mikaela Kerdraon (Éditions An Here).
* Xavier Grall - Biographie par Yves Loisel (éditions Le Télégramme).
* Xavier Grall. Regard sur un écrivain d'Annie Kerhervé, éditions Skol Vreizh
# Zuidplaspolder

El Zuidplaspolder és un pòlder dels Països Baixos que conté el punt més baix de l'Europa occidental. El nom ve del municipi de Zuidplas, on se situa el pòlder. A prop de la ciutat de Nieuwerkerk aan den IJssel arriba a una profunditat de 6,75 metres sota el nivell del mar (NAP). A causa de l'explotació de torbera, hi havia un llac fins al segle xix. Com que era un risc per la zona al voltant del llac, el rei Guillem I va decidir drenar-lo el 1816.

## Referències

* ↑ «Wonen kan op het laagste punt van Europa» (en neerlandès). Nu.nl, 13-01-2009. [Consulta: 4 novembre 2018].
# Xosé Luís Franco Grande

Xosé Luís Franco Grande (Tebra, 17 de febrer de 1936 - Vigo, 31 de març de 2020) fou un escriptor i advocat gallec.
Fou guardonat diverses vegades a les Festas Minervais i va obtenir el premi Eduardo Pondal amb el seu poemari Brétemas de vieiro. També ha escrit peces teatrals, un diccionari català-gallec i ha traduït del francès al gallec Antígona de Jean Anouilh i Non haberá guerra de Troia de Jean Girardoux.

## Obra

* Vieiro choído, 1957 (teatre)
* Entre o si e o non, 1967 (poemari).
* Diccionario galego-castelán, 1968
* Vocabulario galego-castelán, 1972
* Os anos escuros I. A resistencia cultural da xeración da noite (1954-1960), 1985 (assaig)
* O tempo á espreita, 1987 (poemari)
* A ilusión da esperanza. De Cabanillas a Baixeras, 1991
* Francisco F. Del Riego, 2001 (biografia)
* Os anos escuros: A resistencia cultural dunha xeración, 2004

## Referències

* ↑ «Morre Xosé Luís Franco Grande aos 84 anos de idade». Praza.gal, 31-03-2020.
# Zap (Dakota del Nord)

Zap és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 231 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Zap tenia 231 habitants, 101 habitatges, i 68 famílies. La densitat de població era de 85,8 hab./km².
Dels 101 habitatges en un 25,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,4% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 33,3% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.536 $ i la renda mediana per família de 34.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.625 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 16.175 $. Entorn del 5,2% de les famílies i el 10,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Zap». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Zap». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Zapardiel

El Zapardiel és un riu espanyol tributari del Duero, d'antic poblament i llarga història tot i el seu escàs cabal i contaminació, almenys en una bona part del seu recorregut, que afecta a les províncies d'Àvila (on neix) i Valladolid (on mor). S'especula, encara que no hi ha proves referent, que el nom pogués procedir de l'hebreu «Tspardelh» que, en castellà, significaria «riu de granotes» (el vocable hagué de passar als musulmans de la regió, que també van donar nom a Medina del Campo). En castellà antic, el nom derivaria a Çapardielo i d'aquí, perdent la «o» final a la denominació actual. Malgrat el seu estat actual, Miguel de Cervantes esmenta aquest riu en la seva obra Viatge del Parnàs, tot dient: «Zapardiel, famós per la seva pesca».
# ¿Porqué nací mujer?

¿Porque nací mujer? és una pel·lícula mexicana estrenada el 1970 i dirigida per Rogelio A. González, protagonitzada per Sara García, Andrés Soler, Prudencia Griffel i Pilar Pellicer.

## Argument

Una història que narra part de la vida de Josefa, Francisco, Armando, Santa i Luisa, de més jove a més gran, fills de Pedro i Carmela i nets de la vídua Rosa, per part de pare, i de Rosario i Teodoro per part de mare. Carmela és germana de la casada Tacha, de la xafardera solterona Ernestina, del ric Gastón, de la dissenyadora Dauro, mare soltera de l'advocat Ignacio. Com la hipocondríaca Carmela no fa res, Josefa carrega amb tot el treball de la casa mentre Francisco, suposadament bon estudiant, és acaronat pels seus pares. Santa, de 18 anys, és promesa d'amagat d'Hernán, amic de Francisco, i Pedro no la deixa anar a una festa amb tots dos. Armando, de 19 anys, vol casar-se amb la seva amant madura Sara. En el dia de les mares, la família brinda per Rosario, però continuen abusant d'ella. Hernán deixa embarassada Santa i es casa amb ella pel civil, amb ajuda de Josefa, malgrat que la mare d'ell s'oposa a les noces davant els pares d'ella. Borratxa, Luisa li diu a Doro i al seu amant Diego que no s'ha lliurat al seu promès José i que ell l'ha deixat per això. Ignacio prova a Armando que Sara li ha mentit en dir-li que té una filla més gran. Exasperat per l'acaronada Santa, Hernán torna amb la seva mare. Atesa per Rosa i Josefa, Santa pareix una nena. Santa rep diners d'Ernestina per a anar de lluna de mel i vol desfer-se de la seva filla; com Carmela i Tacha rebutgen a la bebè, se la queda l'abnegada Josefa, que plora i es queixa davant els seus pares. Mor Teodoro; alliberada, Rosario marxa amb Doro, mal vista pels altres. Com a única hereva del seu marit, Rosario decideix quedar-se amb tot i frustra l'ambició del seu fill Gastón i els seus altres fills.

## Elenc

* Sara García - Doña Rosario
* Andrés Soler - Don Teodoro
* Prudencia Griffel - Doña Rosa
* Pilar Pellicer - Josefa
* José Gálvez - Pedro
* Ofelia Guilmáin - Carmela
* Ana Martín - Santa
* Gilberto Román - Francisco
* Alma Muriel - Luisa
* Michel Strauss - Armando
* Víctor Junco - Tío Gastón
* Magda Guzmán - Tía Ernestina
* Marta Yolanda González - Tía Tacha
* Patricia Morán - Tía Doro
* Gonzalo Vega - Hernán
* Sara Guasch - Sara
* Carmen Montejo
* Rogelio A. González - Don Pedro

## Referències

* ↑ ¿Por qué nací mujer?, las demandas feministas de los 70, ladobe.com
* ↑ #CulturaySociedadAGN ¿Por qué nací mujer? al web del govern de Mèxic
* ↑ «¿Porque nací mujer? en 2neweb». Arxivat de l'original el 2016-03-09. [Consulta: 13 març 2021].

## Enllaços externs

* ¿Porqué nací mujer? a YouTube
# ¿La calle es tuya?

¿La calle es tuya? és el tercer disc del duo espanyol Estopa format pels germans Muñoz, David i José. Va tenir unes vendes superiors als 600.000 exemplars. El nom del disc té una història curiosa. Els dos germans estaven gravant un videoclip al carrer quan Jordi, un nen de 10 anys es va posar enmig. Els germans li van demanar molt amablement que s'apartés i el noi va respondre: "El carrer és teu?". Això va ser la font d'inspiració que esperaven els Estopa, perquè encara buscaven un nom pel qual anava a ser el seu tercer disc.
El disc va obtenir el Premi Ondas al millor àlbum de 2004.

## Referències

* ↑ Salaverri, Fernando. Sólo éxitos: año a año : 1959-2002., 2005, p. 950. ISBN 84-8048-639-2 [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «El porqué del nombre del disco». todoestopa.com. Arxivat de l'original el 20 de novembre de 2008. [Consulta: 15 novembre 2011].
* ↑ Los Ondas premian programas televisivos que apuestan por la innovación y la creatividad, El País, 28 d'octubre de 2004

## Enllaços externs

* ¿La calle es tuya? a todomusica.org
* ¿La calle es tuya? al web oficial d'Estopa
# Édouard Valéry

Édouard Valéry (La Coquilha, 29 de febrer de 1924 - Sarlat e La Canedat, 15 de setembre de 2010) fou membre de la resistència interior francesa.
El seu germà Henri també va ser resistent. El germà d'Edouard, Henri, va brillar en els vincles i el suport logístic dels maquis de la zona sud que va poder escapar de la Gestapo, des de Lió, i del seu líder Klaus Barbie, que havia arrestat Jean Moulin. va tornar a Corrèze després de l'alliberament. El 24 d’agost de 1944 va tenir lloc a Périgueux la desfilada de l’alliberament, en la qual va participar, amb molts altres combatents de la resistència, sobretot Yves Péron i Roger Ranoux dit Hercule. Périgueux s’havia alliberat sense haver tirat ni un sol tret. A l'Alliberament, Édouard Valéry era el cap de la primera oficina de l'estat major de les Forces Franceses de l'Interior (FFI) de la Dordonya amb el rang de comandant. Es va casar a Périgueux el 1945 amb Solange Sanfourche.

## Referències

* ↑ «Edouard Valery n’est plus» (en francès). [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ «Militant de la mémoire» (en francès). [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ «VALÉRY Edouard - Maitron». [Consulta: 23 març 2021].

## Enllaços externs

* Valery, Edouard «Quatre annees dans la resistance». Travail personnel, 2004, pàg. 324. Arxivat de l'original el 2021-12-28 [Consulta: 22 març 2021].
# Édouard Stephan

Édouard Stephan (Niort, 31 d'agost de 1837 - Marsella, 31 de desembre de 1923) (Édouard Jean-Marie Stephan), va ser un astrònom francès.

## Biografia

Després de passar per la École normale supérieure de París, on es va llicenciar en matemàtiques, va ser nomenat per Urbain Le Verrier director de l'Observatori de Marsella en 1866, càrrec que ocuparà fins a 1907.
En 1868 dirigeix una expedició per observar un eclipsi de sol en el regne de Siam, acompanyat de Georges Rayet, un astrònom de la seva mateix promoció. Observant l'espectre de les protuberàncies solars va descobrir una línia d'emissió fins llavors desconeguda que Stephan descriurà com de color groc palla. L'element químic desconegut serà batejat com a heli i serà aïllat a la Terra pels químics 17 anys més tard.
En 1873, Stephan intenta mesurar l'extrema menudència del diàmetre aparent dels estels fixos, utilitzant la tècnica de la interferometria, a través de dues finestres separades en el telescopi de Foucault. No va obtenir cap resultat positiu, establint que el diàmetre aparent dels estels és considerablement inferior a 0.158 segons d'arc.
L'obra principal d'Stephan va ser el descobriment d'entorn de 800 nebuloses extremadament febles, segons les seves pròpies paraules, entre 1869 i 1885. Actualment se sap que els objectes que Stephan denominava nebuloses en realitat són galàxies compostes de milers de milions d'estels, encara que aquest descobriment no es va realitzar fins a 1924 per Edwin Hubble. Stephan va fer notar que les nebuloses es repartien en petits grups, avui dia coneguts com a grups de Hickson, entre els quals destaca el conegut com a Quintet d'Stephan.
A pesar que va ser descobert per Jérôme Coggia, el seu nom està associat al cometa periòdic 38P/Stephan-Oterma. Així mateix, Stephan va descobrir dos asteroides: (89) Julia i (91) Aegina en 1866.

## Referències

* ↑ Stephen, E. «Discours prononcé aux obsèques, le 2 Janvier 1924 par M. Jean Bosler, Directeur de l'Observatoire de Marseille». Journal des Observateurs, 7, 1924, pàg. 9-10.
* ↑ Comptes rendus de l'Académie des sciences (en francés), p. LXXVI-LXXVIII.