OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Franca Rame

Franca Rame (Parabiago, 18 de juliol de 1929 - Milà, 29 de maig de 2013) va ser una actriu, dramaturga, activista i política italiana.
Provinent d'una família de professionals del teatre, s'inicià com a actriu de ben petita i debutà professionalment el 1951. Juntament amb el seu marit, el també dramaturg Dario Fo, van fundar la companyia Dario Fo-Franca Rame, que produí espectacles amb un alt contingut polític d'esquerres i sàtires contra l'statu quo.
Rame va continuar treballant amb Fo en diverses obres teatrals i companyies de teatre, amb un gran èxit popular i sovint eludint la censura governamental. El 1969 van cofundar Il Collettivo Teatrale La Comune, que donaria èxits com Mort accidental d'un anarquista.
Durant la dècada dels 70 va començar a escriure obres de teatre (sovint monòlegs escènics), com Grasso è bello! i Tutta casa, letto e chiesa, que presentaven una marcada tendència feminista. El 1973 fou segrestada, violada i torturada per un grup d'extrema dreta, amb la complicitat provada d'alguns oficials d'alt nivell dels carabinieri. Els agressors mai van ser condemnats i ella mai no va deixar de lluitar contra la violència masclista i la cultura patriarcal. Aquest fet donaria lloc a la seva obra més famosa, Lo stupro (La violació, 1981).
Quan Fo guanyà el 1997 el Premi Nobel de Literatura, el dedicà a la seva dona en reconeixement a l'autoria conjunta de molts dels seus muntatges i textos.
En el camp polític, Rame va afiliar-se al Partit Comunista Italià el 1967 i va destacar-se com a activista al Socors Roig Internacional, escrivint cartes per a presos polítics i assistint a les seves famílies i advocats. Posteriorment va ser senadora pel partit Itàlia dels Valors entre 2006 i 2008 amb una agenda de centre-esquerra i contra la corrupció. El 2006 va ser proposada pel seu partit candidata a la presidència d'Itàlia. Des del 2010 va ser membre independent del Partit de la Refundació Comunista.
El 2009 va escriure, juntament amb Dario Fo, la seva autobiografia: Una vita all'improvvisa. Va morir a Milà el 2013, als 83 anys, i està enterrada al Cementiri Monumental de la ciutat. Sempre s'havia imaginat el seu enterrament ple de dones, vestides de vermell i cantant. I aquell dia, les dones acomiadaren Franca Rame davant del teatre Strehler de Milà, vestides amb alguna peça vermella i cantant la cançó antifeixista italiana 'Bella ciao'.

## Referències

* ↑ Torres, Rosana «El teatro europeo y Dario Fo pierden a Franca Rame» (en castellà). El País [Madrid], 29-05-2013. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Muere,Franca Rame» (en castellà). La Vanguardia, 29-05-2013. [Consulta: 27 març 2023].
* 1 2 «Franca Rame (1929-2013) - Find a Grave Memorial» (en anglès). [Consulta: 27 març 2023].
* 1 2 3 «Franca Rame». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Franca Rame» (en castellà). Revista con la A. [Consulta: 27 març 2023].
* ↑ Ragusa, Silvia. «Una historia de plomo y orgullo» (en castellà). El Mundo, 31-05-2013. [Consulta: 27 març 2023].
# Josep Maria Costa Serra

Josep Maria Costa Serra és un polític eivissenc nat a Vila l'any 1958.
És llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona des de l'any 1982.
La seva trajectòria política començà l'any 1987, any de la seva afiliació al PSOE. L'any 1989 ocupà un escó de conseller al Consell Insular d'Eivissa a l'oposició, on feu de portaveu del seu grup, així com del Parlament de les Illes Balears, un càrrec que tornà a assolir l'any 2007.
L'any 1999 fou nomenat per Francesc Antich conseller d'Interior del Govern de les Illes Balears, càrrec del qual s'ocupà fins a l'any 2003.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Josep Maria Costa Serra
# Distribució matriu-exponencial

En teoria de probabilitats, la distribució matriu-exponencial és una distribució absolutament contínua amb la transformada racional de Laplace-Stieltjes. Van ser introduïdes per David Cox per primera vegada el 1955 com a distribucions amb transformades racionals de Laplace-Stieltjes.
La funció de densitat de probabilitat és
    $f(x)=\mathbf {\alpha } e^{x\,T}\mathbf {s} {\text{ for }}x\geq 0$
(i 0 quan x < 0) on
    ${\begin{aligned}\alpha &\in \mathbb {R} ^{1\times n},\\T&\in \mathbb {R} ^{n\times n},\\s&\in \mathbb {R} ^{n\times 1}.\end{aligned}}$
No hi ha restriccions en els paràmetres α, T, s que no corresponguin a una distribució de probabilitat. No hi ha una manera senzilla de determinar si una determinada distribució forma un conjunt de paràmetres. La dimensió de la matriu T és l'ordre de la representació matriu-exponencial.
La distribució és una generalització de la distribució de tipus fase.

## Moments

Si X té una distribució de matriu-exponencial, el k-èsim moment e donat per
    $\operatorname {E} (X^{k})=(-1)^{k+1}k!\mathbf {\alpha } T^{-(k+1)}\mathbf {s} .$

## Ajust

Les distribucions matriu-exponencials es poden ajustar mitjançant l'estimació de la màxima versemblança.

## Referències

* 1 2 Asmussen, S. R.; o’Cinneide, C. A.. «Matrix-Exponential Distributions». A: Encyclopedia of Statistical Sciences, 2006. DOI 10.1002/0471667196.ess1092.pub2. ISBN 0471667196.
* 1 2 3 Bean, N. G.; Fackrell, M.; Taylor, P. «Characterization of Matrix-Exponential Distributions». Stochastic Models, 24, 3, 2008, pàg. 339. DOI: 10.1080/15326340802232186.
* ↑ He, Q. M.; Zhang, H. «On matrix exponential distributions». Advances in Applied Probability. Applied Probability Trust, 39, 2007, pàg. 271–292. DOI: 10.1239/aap/1175266478.
* ↑ Fackrell, M. «Fitting with Matrix-Exponential Distributions». Stochastic Models, 21, 2–3, 2005, pàg. 377. DOI: 10.1081/STM-200056227.

## Vegeu també

* Procés d'arribada racional
# Dimetilformamida

La dimetilformamida (generalment abreujat com a DMF, encara que aquestes sigles s'utilitzen de vegades per al dimetilfuran o el fumarat de dimetil) és un compost orgànic amb la fórmula (CH₃)₂NC(O)H. És un líquid incolor miscible amb l'aigua i la majoria de líquids orgànics. No té olor, però les mostres de grau tècnic o degradades solen tenir una olor de peix a causa de la impuresa de dimetilamina. Es poden eliminar les impureses de degradació de dimetilamina desgasificant mostres degradades amb un gas inert com l'argó o sonicant les mostres a pressió reduïda. Com el seu nom indica, és un derivat de la formamida, l'amida de l'àcid fòrmic. La DMF és un dissolvent apòtic polar (hidròfil) amb un alt punt d'ebullició que s'utilitza comunament com a dissolvent per a reaccions químiques. Facilita les reaccions que segueixen mecanismes polars, com les reaccions S$_N$2.

## Producció

La dimetilformamida va ser preparada per primera vegada el 1893 pel químic francès Albert Verley (1867 - 1959), mitjançant la destil·lació d'una barreja de clorhidrat de dimetilamina i format de potassi.
La DMF es prepara combinant el formiat de metil i la dimetilamina o per reacció de la dimetilamina amb el monòxid de carboni.
Encara que actualment no és pràctic, es pot preparar DMF a partir de diòxid de carboni supercrític mitjançant catalitzadors basats en ruteni.

## Referències

* ↑ Verley, Albert «Sur la préparation des amides en général». Bulletin de la Société Chimique de Paris, 9, 1893, pàg. 690–692 [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ Weissermel, K.; Arpe, H. J. Industrial Organic Chemistry. 4a rev. Wiley-VCH, 2003, p. 45-46. ISBN 3-527-30578-5.
* ↑ Leitner, Walter; Jessop, Philip G. Chemical synthesis using supercritical fluids. Wiley-VCH, 1999, p. 408. ISBN 978-3-527-29605-7.
# Sopenya

Sopenya és un torrent afluent per la dreta del Riu Fred que fa tot el seu curs pel terme municipal d'Odèn. El seu nom probablement provingui de l'apòcope de "sota penya" i faria referència al fet que el seu curs passa per sota la penya sobre la qual s'aixequen les runes del Castell de Cambrils.
D'orientació predominant cap a llevant, neix a l'extrem septentrional de la Serra Seca i que després de passar per sota el Castell de Cambrils, desguassa al seu col·lector menys d'un centenar de metres a ponent de les Cabanetes. La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme municipal d'Odèn, està integrada per vuit cursos fluvials la longitud total dels quals suma 2.771 m.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web de la XRCC, són 42° 7′ 48.14″ N, 1° 22′ 52.39″ E﻿ / ﻿42.1300389°N,1.3812194°E﻿ / 42.1300389; 1.3812194
# Política econòmica anticíclica

La política econòmica anticíclica o contracíclica consisteix en el conjunt d'accions governamentals dedicades a impedir, superar, o minimitzar els efectes del cicle econòmic.
Els cicles econòmics són fluctuacions de l'activitat econòmica inherents a l'economia i caracteritzades per l'alternança de períodes alcistes i de recessió. Els cicles econòmics són conseqüència de la sobreacumulació o sobreproducció, a la qual segueixen expectatives de disminució de la taxa de guany (o que la taxa de guany sigui menor que la taxa d'interès), la qual cosa provoca la reducció d'inversions i la desacceleració del nivell d'activitat. Diversos factors exògens, com les crisi del petroli o les crisis financeres, poden contribuir a revertir el cicle o a accentuar els seus efectes.
Les polítiques anticícliques generalment són defensades pels keynesianes, que consideren que el cicle econòmic no tendeix a l'equilibri general, com pensaven els neoclàssics. Segons l'escola keynesiana el dèficit i la inversió pública és el principal instrument de política econòmica per esmorteir els efectes del cicle. Així, durant la recessió, el govern ha d'intervenir, reduint tributs, promovent l'expansió del crèdit i augmentant la despesa, realitzant inversions que siguin capaces d'estimular l'economia.
D'aquesta forma, durant una recessió, on el capital privat no té expectatives de guany que fomentin la seva inversió, és el dèficit públic el que deu expandir-se per poder restablir l'equilibri econòmic. De la mateixa forma, l'invers deu ocórrer durant la fase creixent del cicle, en els períodes de prosperitat l'Estat deu augmentar la recaptació, creant un superàvit per pagar els seus deutes i formar un fons de reserva que pugui ser utilitzat durant els períodes de recessió o depressió econòmica.

## Vegeu també

* Política econòmica procíclica
* New Deal
* Política fiscal
* Política monetària

## Bibliografia

* (castellà) BLATMAN, Dario. Keynes zonaeconomica.com. 2006
* (portuguès) CANUTO, Otaviano e FERREIRA JÚNIOR, Reynaldo R. Assimetrias de informação e ciclos econômicos: Stiglitz é keynesiano?Texto para Discussão. IE/UNICAMP, Campinas, n. 73, maio 1999 Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* (anglès) SCHUMPETER, Joseph Alois. Business Cycles: A Theoretical, Historical and Statistical Analysis of the Capitalist Process. New York and London: McGraw-Hill Book Co., Inc., 1939. 1st ed., 2 vols.
* (anglès) SCHUMPETER, Joseph Alois. The Theory of Economic Development: An Inquiry into Profits, Capital, Credit, Interest, and the Business Cycle (translated by Redvers Opie, with a special preface by the author). Cambridge Mass: Harvard University Press, 1934. Second Printing 1936; third printing 1949.
* (portuguès) SICSÚ, João; PAULA, Luiz Fernando; e RENAUT, Michel, organizadores. Novo-desenvolvimentismo: um projeto nacional de crescimento com eqüidade social. Barueri:Manole; Rio de Janeiro:Fundação Konrad Adenauer, 2005. ISBN 85-98416-04-5 (Manole)
# Hair

* Per a altres significats, vegeu «Hair (musical)».
«Hair» és una cançó de la cantant americana Lady Gaga, del seu segon àlbum d'estudi Born This Way (2011). La cançó, escrita i produïda per Gaga i RedOne, va ser llançada el 16 de maig de 2011, com a únic single promocional de l'àlbum, com a part del llançament "Countdown to Born This Way" de l'iTunes Store. En teoria, Hair havia de ser el segon single promocional, després de The Edge of Glory, però després va passar a ser l'únic single promocional de l'àlbum quan "The Edge of Glory" va esdevenir el tercer single oficial de l'àlbum.
En aquesta cançó hi va col·laborar el saxofonista Clarence Clemons.

## Referències

* ↑ Interscope Records (12-5-2011). "iTunes Countdown to Lady Gaga's Born This Way Album Kicks Off Today With New Single "The Edge of Glory"". Nota de premsa. Consulta: 15-5-2011.
* ↑ By Andy Greene. «Exclusive: How E Street Band Saxophonist Clarence Clemons Ended Up on Lady Gaga's New Album | Rolling Stone Music». Rollingstone.com, 18-02-2011. Arxivat de l'original el 2012-07-13. [Consulta: 14 maig 2011].
Viccionari
# Francavilla

«Francavilla» té aquests significats:
* Francavilla al Mare, municipi italià a la regió dels Abruços i a la província de Chieti
* Francavilla Bisio, municipi al territori de la província d'Alessandria (regió del Piemont, Itàlia)
* Francavilla di Sicilia, municipi italià dins de la ciutat metropolitana de Messina
* Francavilla Fontana, municipi italià a la regió de la Pulla i a la província de Bríndisi
* Francavilla Marittima, municipi italià a la província de Cosenza
# Lipová (Nitra)

* Per a altres significats, vegeu «Lipová».
Lipová és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país, prop dels rius Nitra i Hron (conca hidrogràfica del Danubi) i de la frontera amb Hongria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1156.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadístiques del districte de Nové Zámky. Consultat el 8 d'agost de 2018.
* ↑ «Lipová». [Consulta: 7 agost 2022].
# Julián López de Lerma Barahona

Julián López de Lerma Barahona (Badajoz, 27 de febrer de 1987), és un exfutbolista extremeny que va jugar de centrecampista.
Va desenvolupar la seva carrera futbolística a les categories inferiors del RCD Espanyol fins que a la temporada 2006-2007 va fer el salt al primer equip. La següent temporada va ser cedit al Sevilla Atlético fins a finalitzar la campanya. Posteriorment es va reincorporar al primer equip del RCD Espanyol.
# Dionisidor

Dionisidor (en llatí Dionysidorus, en grec antic Διονυσίδωρος) fou un escriptor i gramàtic grec-egipci d'Alexandria, de l'escola d'Aristarc de Samotràcia, que és esmentat a la Scholia veneciana sobre la Ilíada i probablement va escriure sobre els poemes homèrics.

## Referències

* ↑ Dionysidorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1032
# Guillermo Andrés López

Guillermo Andrés López (Xàtiva, 13 d'octubre de 1992), conegut com a Guille, és un futbolista professional valencià que juga com a davanter al club Atzeneta UE.

## Trajectòria

Guille va començar la seva carrera al Vila-real CF, fent el seu debut amb l'equip C en 2010 a la Tercera Divisió. El 2011, es va unir al Olímpic de Xativa a la Segona Divisió B, que apareix amb regularitat i marcant dos gols durant el seu període d'un any.
El juny de 2012 Guille es va traslladar a Anglaterra, signant amb el Wigan Athletic, unint-se a l'esquadra sub-21. En 2014, va tornar a Espanya per a jugar al Reial Valladolid i de ser assignat inicialment a les reserves també el tercer nivell.
Guille va debutar en el primer equip el 15 d'octubre, marcant la primera victòria a casa per 2-0 davant el Girona FC en la temporada de la Copa del Rei. Tres dies més tard, va fer el seu debut a la Lliga Adelante, en substitució d'André Leão després de 79 minuts d'un empat 0-0 a casa contra el Ponferradina. La temporada següent, estava jugant en l'equip B del Celta de Vigo. La temporada 2016-17, va signar amb el club eslovac FK Senica.
El 2017, va signar amb l'equip B del RCD Espanyol.

## Referències

* ↑ «GolsMedia» (en castellà). [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ WiganAthletic_user. «YOUTH DEVELOPMENT AT EXCITING CROSSROADS» (en anglès). [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ MARCA.com. «El Valladolid pasa de ronda con solvencia» (en castellà), 15-10-2014. [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ MARCA.com. «El Valladolid domina pero no acierta» (en castellà), 18-01-2014. [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ «Guillermo Andrés ficha por el filial». Mundo Deportivo.

## Enllaços externs

* Guille Andrés a BDFutbol
* Guille Andrés, Fitxa a Soccerway
# Garmanatsi

Els Garmanatsi o Gardmanatsi van ser una família de nakharark (nobles) d'Armènia amb feus hereditaris al Gardman, a la província d'Uti.
El primer membre conegut de la família es deia Peroz Garmanatsi i va aparèixer cap a l'any 390 i el va seguir Khosrov Garmanatsi als voltants del 415, quan Vardan II Mamikonian es va aixecar contra el rei Yezdegerd II.

## Referències

* ↑ «-Armenian Princely Families-». Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 30 novembre 2021].
* ↑ Panossian, Razmik. The Armenians: from kings and priests to merchants and commissars. Londres: Hurst, 2006, p. 145. ISBN 9781850657880.
# Lippelo

Lippelo és un antic municipi de Bèlgica a la Província d'Anvers, regat pel Grote Molenbeek. L'1 de gener de 1977, quan es va fusionar amb Sint-Amands, tenia 975 habitants. El primer esment escrit «Lippinglo» data del segle xvii. El prefix lipping té un origen francic, i se suposa que ja en aquesta època hi havia un assentament agrícola. El sufix -lo indica una terra humida, sense cultivar, amb baixa vegetació boscosa i bruc. Junts amb Malderen i Liezele formava un feu en indivisió entre el duc de Brabant, el senyor de Grimbergen i la casa de Bergues. El municipi va ser creat a final del segle xviii per la reforma administrativa durant l'ocupació francesa. Des de l'1 de gener de 2019 fa part del municipi nou de Puurs-Sint-Amands.

## Llocs d'interés

* El castell dels comtes Gravenkasteel
* El castell Hof te Melis
* L'església de Sant Esteve. Va ser saquejada per Bernat de Merode quan aquest va fugir de Mechelen amb la seva guarnició abans la Fúria espanyola el 1572, camí cap a la Répública de les Províncies Unides.

## Referències

* ↑ «Lippelo» (en neerlandès). Agentschap Onroerend Erfgoed, 2017. [Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ van Elsen, Jan Antoon; Lindemans, Paul (il·lustracions). Geschiedenis van Lippeloo (en neerlandès). Sacré-De Buyst, 1932 [Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ «Geografische indeling» (en neerlandès). Statbel (ofici belga d'estadística). [Consulta: 24 juliol 2021].
# Dookie

Dookie és el tercer àlbum d'estudi de la formació estatunidenca Green Day. L'àlbum va ser la primera col·laboració de la banda amb Rob Cavallo. Va ser llençat l'1 de febrer de 1994 sota el segell Reprise Records als Estats Units. Dookie va esdevenir un èxit mundial i va aconseguir arribar a ser número dos a la Billboard 200 dels Estats Units i entrar a les llistes de sis països més.
Se'n van extreure cinc senzills: «Longview», la regravada «Welcome to Paradise», «Basket Case», «She» i «When I Come Around». Dookie va guanyar el premi Grammy al millor àlbum de música alternativa el 1995.

## Llista de cançons

* Burn out
* Having a Blast
* Chump
* Longview
* Welcome to Paradise
* Pulling Teeth
* Basket Case
* She
* Sassafras Roots
* When I Come Around
* Coming Clean
* Emenius Sleepus
* In the End
* F.O.D. (Coming clean)

## Crèdit

* Billie Joe Armstrong – vocalista i guitarra (percussió a "All By Myself")
* Mike Dirnt – baix i cors
* Tré Cool – bateria (vocalista i guitarra a "All By Myself")
* Rob Cavallo – productor
* Green Day – productor
* Jerry Finn - mescles
* Neill King – tècnic de so
* Casey McCrankin – tècnic de so
* Richie Bucher – disseny de la portada

## Guardons
### Premis

* 1995: Grammy al millor àlbum de música alternativa
# Sextantio

Sextantio va ser una ciutat de la Gàl·lia Narbonense.
El nom es conserva en una inscripció trobada a Nemausus (Nimes). L'Itinerari d'Antoní l'anomena Sextatio. Hauria estat situada a uns 5 km al nord de Montpeller, a la vora del riu Ledus (Lez).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sextantio». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 agost 2022].
# Politics and the English Language

Politics and the English Language (La política i l'idioma anglès) (1946) és un assaig escrit per George Orwell en el qual critica l'anglès escrit contemporani per ser «lleig i imprecís».
Orwell sosté que la prosa de naturalesa política va ser creada per «fer que les mentides semblin veritats i l'assassinat respectable, i per donar-li una aparença de solidesa al que només és vent». Orwell creia que atès que l'objectiu d'aquests escrits era amagar la veritat en lloc d'expressar-la, el llenguatge utilitzat era necessàriament imprecís o sense sentit. Aquesta prosa manca de claredat era un estil que s'havia «contagiat» a aquells que no tenien intencions d'ocultar la veritat, resultant en l'ocultació de les idees de l'escriptor davant de si mateix i els seus lectors. En canvi, Orwell propugna per l'ús del denominat anglès pla («plain english»).

## Referències

* ↑ Shelden 1991, p. 393

## Bibliografia

* Hammond, J.R.. A George Orwell Companion. Nova York: St. Martin's Press, 1982. ISBN 0312324529.
* Rodden, John. The Politics of Literary Reputation: The Making and Claiming of "St. George" Orwell. New York: Oxford University Press, 1989. ISBN 0195039548.
* Shelden, Michael. Orwell: The Authorized Biography. Nova York: HarperCollins, 1991, p. 393. ISBN 0060167092.
* Taylor, D.J.. Orwell: A Life. Nova York: Henry Holt and Company, 2003. ISBN 0805074732.

## Enllaços externs

* Text original (en anglès): Versió HTML
# Garlitos

Garlitos és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Lipovski

Lipovski (en rus: Липовский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 688 habitants. Pertany al districte municipal d'Ozinki.

## Referències

* ↑ «История административно- территориального деления Саратовской губернии 1917 - 1928 годы. Справочник. Дергачевский, Новоузенский и Покровский уезды.». Arxivat de l'original el 2017-12-21.
# Julián Martínez Ricart

Julián Martínez Ricart (Sogorb, 19 de juny de 1817 - 1884) fou un advocat i polític valencià, diputat a Corts durant el sexenni democràtic.

## Biografia

Es llicencià en dret a la Universitat de València el 1839, i el 1840 assolí una càtedra que abandonà el 1841, quan fou nomenat diputat per Sogorb a la Diputació de Castelló fins al 1843 pel Partit Progressista. També fou capità de caçadors de la Milícia Nacional a Sogorb.
Durant la dècada moderada participà en totes les revoltes progressistes, raó per la qual el 1848 fou bandejat a Albacete. Participà activament en la revolució de 1854 i fou nomenat diputat provincial i alcalde de Sogorb, càrrec des del qual impulsà la formació del Sindicat de Regants. Tanmateix, el capità general de València el va apartar de tots els seus càrrecs l'agost de 1856. Tornà a ser regidor de Sogorb entre 1862 i 1866, i el 1867 fou acusat de conspiració, bé i que no fou condemnat.
Durant la revolució de 1868 fou president de la Junta Revolucionària de Sogorb, i alcalde novament el 1869; des del seu càrrec va evitar una insurrecció carlina. A les eleccions generals espanyoles de 1869 fou elegit diputat per Sogorb, i fou un dels diputats que votà a favor de la candidatura al tron d'Amadeu de Savoia. Després fou nomenat fiscal del Tribunal Suprem d'Espanya, càrrec que fou obligat a abandonar durant la restauració borbònica.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.352. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)