OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reserva natural estricta de Vaixlòvani

La Reserva natural estricta de Vaixlòvani (georgià: ვაშლოვანის სახელმწიფო ნაკრძალი) és una àrea protegida del municipi de Dedoplistskaro, regió de Kakhètia, a Geòrgia, a la serralada de Xiraki i a la ribera georgiana del riu Alàzani, a una altitud de 300-600 metres sobre el nivell del mar.
La superfície total protegida és de 10.143 hectàrees, amb bosc a 4.032 ha, i la resta són camps, desert i barrancs. L'objectiu de la reserva natural és protegir i preservar espècies rares de flora i fauna forestals rares.

## Flora

El bosc protegit té sobretot pins i ginebres. També hi ha Celtis, Pyrus salicifolia, magraners, cirerers de guineus, espirees, Paliurus i festucs salvatges.

## Fauna

Hi ha moltes espècies d'aus: la perdiu de roca, el voltor comú, l'oriol, la griva, inclosos els gairebé amenaçats voltors negres). Els mamífers estan representats pels senglars, els conills, la guineu, el llop, l'ós bru sirià, la hiena ratllada, el toixó i el lleopard (Panthera pardus).

## Clima

Pel que fa al clima, aquesta és la regió més seca i dura de Geòrgia. El clima es caracteritza per la sequedat i la calor.

## Vegeu també

* Parc nacional de Vaixlòvani

## Referències

* ↑ «Vashlovani in Georgia». Protected Planet. Arxivat de l'original el 2020-06-10. [Consulta: 28 novembre 2020].
* ↑ Administració de les àrees protegides de Vaixlòvani Agència de les àrees protegides
* ↑ George Nakhutsrishvili The Vegetation of Semi-Deserts, Steppes and Arid Open Woodlands. ISBN 978-3-642-29914-8 ISBN 978-3-642-29915-5 DOI https://doi.org/10.1007/978-3-642-29915-5_5 Springer-Verlag Berlin Heidelberg 2013
* ↑ Alexander Gavashelishvili, Mike J. McGrady, Zura Javakhishvili Planning the conservation of the breeding population of cinereous vultures Aegypius monachus in the Republic of Georgia Oryx Volume 40, Issue 1 January 2006, pp. 76-83 https://doi.org/10.1017/S0030605306000081
* ↑ I.G. Khorozyan, A.V. Abramov The Leopard, Panthera pardus, (Carnivora: Felidae) and its resilience to human pressure in the Caucasus. Zoology in the Middle East, Volume 41, Issue 1 Pages 11-24 2007. Taylor & Francis https://doi.org/10.1080/09397140.2007.10638222
# Musaranya de Sarawak

La musaranya de Sarawak (Suncus hosei) és una espècie de musaranya endèmica de Malàisia.
Es veu amenaçada per la pèrdua del seu hàbitat natural.
El seu nom específic, hosei, fou escollit en honor del funcionari, zoòleg i etnòleg britànic Charles Hose.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 197. ISBN 978-0801893049.
# Renata Borgatti

Renata Borgatti (Bolonya, 2 de març de 1894 - Roma, 10 de març de 1964) va ser una pianista clàssica italiana que actuava a Europa i als Estats Units.

## Joventut

Era filla del gran tenor wagnerià Giuseppe Borgatti (1871-1950), la imponent carrera del qual a l'òpera La Scala de Milà va acabar amb la ceguesa. Formada inicialment com a ballarina, va abandonar la dansa per convertir-se en pianista de concerts, especialitzant-se en les obres de Claude Debussy.

## Relacions

Lesbiana, es va establir a l'illa mediterrània de Capri a principis de la dècada de 1900, on el seu estil de vida va aixecar menys celles que en altres llocs d'Europa. El 1918 va entrar en un afer lèsbic amb una socialista italiana (i baronessa) Mimì Franchetti. Les dues van romandre juntes poc més d'un any, fins que Franchetti va deixar Capri i es va relacionar amb la destacada artista nord-americana Romaine Brooks.
Borgatti va tenir una aventura amb Faith Compton Mackenzie, el marit del qual, Compton Mackenzie, va escriure sobre les lesbianes residents de l'illa a la satírica novel·la en clave de 1928 Extraordinary Women, sobre un grup de lesbianes que arribaven a l'illa de Sirene, una versió fictícia de Capri.
El 1920, Borgatti va deixar Capri per continuar la seva carrera al continent europeu. També va començar un enllaç romàntic amb Brooks, que en aquell moment estava buscant una relació amb l'escriptora nord-americana Natalie Barney. L'afer de Borgatti amb Brooks va continuar durant tres anys com a mínim, però es va reduir quan Brooks va començar a evitar-la. A principis de la dècada de 1920, es va relacionar íntimament amb Winnaretta Singer, hereva de la fortuna de la màquina de cosir Singer.

## Carrera

Va actuar a l'escenari amb la violinista Olga Rudge durant aquest període. Van treballar junts sovint, tot i la presència de l'amant de Rudge, el famós poeta Ezra Pound, que llavors treballava com a crític musical. Pound no va quedar impressionat pel joc de Borgatti, que el va descriure com a "plonking". Com a molts músics del dia, a ella no li agradava Pound, principalment a causa de la inconsistència en les seves valoracions. Independentment de la desconsideració de Pound pel talent musical de Borgatti, i de la seva ignorància cap a ell, ella i Rudge van continuar tocant junts durant diversos anys: és probable que simplement compartissin els mateixos gustos musicals.
Posteriorment, Borgatti va ensenyar música i va morir a Roma de leucèmia el 1964.

## Referències

* ↑ Secrest, Meryle (1974). Between Me and Life: A Biography of Romaine Brooks. Garden City, NY: Doubleday. p. 292. ISBN 0-385-03469-5.
* ↑ Infinite variety: the life and legend of the Marchesa Casati By Scot D. Ryersson, Michael Orlando Yaccarino, p99
* ↑ Castle, Terry (2005). The Literature of Lesbianism: A Historical Anthology from Ariosto to Stonewall. Columbia University Press. p. 38. ISBN 0-231-12511-9.
* ↑ Tamagne, Florence (2006). A history of homosexuality in Europe: Berlin, London, Paris, 1919–1939, volume I & II. A History Of Homosexuality In Europe. 1–2. Algora Publishing. p. 322. ISBN 0-87586-355-8.
# Resolució 1311 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1311 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 de juliol de 2000. Després de reafirmar totes les resolucions sobre Geòrgia, en particular les resolucions 1287 (1999) i 1308 (2000), el Consell va prorrogar el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Geòrgia (UNOMIG) fins al 31 de gener de 2001.
El Consell de Seguretat va subratllar la inacceptabilitat de la manca de progrés en qüestions clau relacionades amb el conflicte f'Abkhàzia. Va recordar que ambdues parts s'han de reunir cada dos mesos. L'11 de juliol de 2000, les parts van signar un protocol sobre l'estabilització de la zona de seguretat, treballar més en el retorn dels refugiats a la regió de Gali, a Abkhàzia i en la recuperació econòmica.
La resolució va instar les dues parts a seguir negociant qüestions pendents, inclosa la divisió de poders entre Tbilisi i Sukhumi. Les parts havien promès no utilitzar la violència per resoldre els problemes. El Consell de Seguretat va afirmar una vegada més que els canvis demogràfics a causa del conflicte eren inacceptables i exigien el retorn dels refugiats a la regió de Gali. Va deplorar la violència i l'activitat delictiva a la zona del conflicte i va exigir que ambdues parts respectin l'Acord d'Alto el Foc i Separació de Forces de 1994.

## Referències

* ↑ «Security Council extends UNOMIG mandate until 31 January 2001». United Nations, 28-07-2000.
* ↑ Fischer, H.; McDonald, A.; Dugard, J.; Fenrick, W.; Gasser, H. P.; Greenwood, Christopher; Posse, H. Gutierrez Yearbook of International Humanitarian Law:, Volume 3; Volume 2000. Cambridge University Press, 2000, p. 203. ISBN 978-90-6704-140-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Guerra d'Abkhàzia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Masia a Puig Oriol 2

La Masia a Puig Oriol 2 és una obra de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta i pis d'aspecte rústec que té forma de "L". Ha estat construïda en diferents etapes amb l'addició successiva de cossos. El més petit de tots encara conserva el 90% de la teulada. Les reduïdes dimensions i l'estructuració interior de l'edifici li confereixen una gràcia especial i peculiar en aquest tipus de masies. De les dues façanes principals, que formen un angle de 90°, en destaca el següent: dues portes i quatre finestres amb emmarcaments de pedra del país en molt bon estat de conservació. Les tres finestres superiors tenen l'ampit de pedra motllurat. Es conserva la part superior de la xemeneia i el senyal de la paret de la forma original de la campana de la llar de foc.

## Història

Pel tipus de parament i estructura, aquest edifici es pot datar a inicis o mitjans del segle xviii.

## Referències

* 1 2 «Masia a Puig Oriol 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Saltoposuchus

Saltoposuchus («cocodril saltador») és un gènere extint, encara prou controvertit, avui dia classificat dins del grup dels crocodilomorfs. Va ser descrit pel paleontòleg Friedrich von Huene el 1921. De petita grandària (al voltant d'un metre), bípedes i terrestres, va ser considerat durant molt temps com un ancestre dels dinosaures en tenir un disseny corporal que recorda als clàssics arcosaures teròpodes de caminar bípede.
Segons certs autors el Terrestrisuchus gracilis de la darreria del triassic descobert al Regne Unit no serien una espècia pròpia, però més aviat joves Saltopsuchus connectens. Altres refusen aquesta hipòtesi.
Per confondre més les coses, hi ha un gènere de dinosaures amb un nom similar, Saltopus, que ha provocat nombrosos confusions.

## Espècies

* Saltoposuchus longipes
* Saltoposuchus connectens

## Referències

* ↑ «Saltoposuchus» (en anglès). Paleofiles. [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ Knoll, Fabien; Padian, Kevin; de Ricqlès, Armand «Ontogenetic change and adult body size of the early ornithischian dinosaur Lesothosaurus diagnosticus: Implications for basal ornithischian taxonomy» (en anglès). Gondwana Research, 17, 1, 01-01-2010, pàg. 171–179. DOI: 10.1016/j.gr.2009.03.010.
* ↑ Nesbitt, Julia Brenda; Desojo; Irmis, Randall B. Anatomy, phylogeny and palaeobiology of early archosaurs and their kin, 2013, p. 284. ISBN 978-1-86239-361-5.
* ↑ Registry-Migration.Gbif.Org. «Saltoposuchus longipes Huene, 1921» (en anglès). GBIF, 2021. DOI: 10.15468/39omei. [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ «The Paleobiology Database» (en anglès). Global Biodiversity Information Facility (GBIF), 2022. DOI: 10.15468/zzoyxi. [Consulta: 22 novembre 2022].
# Una parella amb els caps plens de núvols

Una parella amb els caps plens de núvols (francés: Couple aux Têtes Pleines de Nuages) és un díptic pintat el 1936 per Salvador Dalí. L'oli sobre fusta contraxapada representa taules en un paisatge del desert i es tallen com les siluetes dels personatges en la pintura de Jean-François Millet L'Àngelus). Les obres són retrats dobles de Salvador i de Gala Dalí.

## Versió de 1936

Aquesta obra forma part de la col·lecció permanent del Museu Boijmans Van Beuningen de Rotterdam.

## Versió de 1937

Aquesta obra es va vendre per 8,31 milions de lliures en una subhasta a Bonham's de Londres l'octubre del 2020, la primera vegada que l'obra havia caigut sota el martell.
L'obra va ser posada a la venda per la Fondazione Isabella Scelsi, la fundació dels descendents de Giacinto Scelsi, el compositor i aristòcrata modernista italià. Anteriorment, l'obra havia estat cedida i exposada al Museu d'Art Modern i Contemporani de Trento i Rovereto. L'obra es va exposar el 2018 a la Royal Academy of Art de Londres com a part de l'exposició Dali/ Duchamp.

## Referències

* ↑ «Una parella amb els caps plens de núvols | Fundació Gala - Salvador Dalí». [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ «Couple aux têtes pleines de nuages». Museum Boijmans Van Beuningen.
* ↑ Cormack, Rachel. «Salvador Dalí's 'Heads Full of Clouds' Diptych Could Fetch $13 Million at Bonhams». Robb Report, 31-01-2020.
* ↑ «Bonhams: SALVADOR DALÍ (1904-1989) Couple aux têtes pleines de nuages 94.5 x 74.5cm (37 3/16 x 29 5/16in) (left panel, including the artist's frame) 87.7 x 65.8cm (34 1/2 x 25 7/8in) (right panel, including the artist's frame) (Painted in 1937)». www.bonhams.com.
* ↑ «Dalí and Gala with their 'heads full of clouds' go up for sale at Bonhams». www.theartnewspaper.com.
* ↑ «Bonhams: Salvador Dalí's Surrealist Masterpiece Leads Bonhams Impressionist and Modern Art Sale». Arxivat de l'original el 2022-02-10. [Consulta: 10 febrer 2022].
# Fava parada

La fava parada (encara que ha estat considerat de manera errònia una pronunciació dialectal de fava pelada, en realitat es tracta d'una de les accepcions del verb parar ‘posar a punt’, ‘preparar’, com es veu en les locucions parar casa, parar taula, parar botiga, parar una arma, parar una trampa, etc.) és un bullit de faves pelades i seques amb porc tradicional de les Illes Balears. Els ingredients bàsics són les faves i el porc (normalment els peus), però s'hi solen afegir gran varietat de condiments i normalment, el plat duu col, fideus i patates.

## Referències

* ↑ Taula parada. Vocabulari català-castellà dels plats més usuals Arxivat 2021-04-18 a Wayback Machine. a Conselldemallorca.cat PDF
* ↑ Noms de plats al Gabinet de Terminologia de la UIB
* ↑ Fàbrega, Jaume. El gust d'un poble. Els plats més famosos de la cuina catalana. Cossetània Edicions, 2002, p. 95. ISBN 84-95684-91-8.
* ↑ Segons el DCVB: sense clovella i amb el bessó obert de dalt a baix en el sentit de l'amplària
* ↑ Cuina de les Illes Balears Arxivat 2010-09-12 a Wayback Machine. a Gencat.cat
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Fava». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Fitxa de la recepta a Gastroteca.cat

## Bibliografia

* Serrano Darder, Antònia. Les receptes de Na Tonina. Palma: Documenta Balear, 2002. ISBN 978-84-95694-52-2.
* Tugores Manresa, Antoni. Memòria de la cuina mallorquina. Palma: Documenta Balear, 2005. ISBN 84-96376-51-6.

## Enllaços externs

* Recepta Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. a Televisió de Mallorca
# Tour de Savoia Mont Blanc

El Tour de Savoia Mont Blanc és una competició ciclista francesa per etapes que es disputa als departaments de Savoia i Alta Savoia. La cursa es creà el 1999 amb el nom de Tour de Savoia. El 2005 s'integrà en el circuit UCI Europa Tour, i canvià al nom Tour del País de Savoia. El 2016 canvià al nom actual.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| Tour de Savoia ||||
| 1999 | Christian Milesi | Mickaël Magnin | Yoann Petiot |
| 2000 | Christophe Edaleine | Florian Germain | Nicolas Kocianski |
| 2001 | Florian Germain | Nicolas Vayr | Jean-Vincent Colin |
| 2002 | Matthieu Sprick | Florian Germain | Yohan Boissy |
| 2003 | Matthieu Sprick | Nicolas Dulac | Nicolas Prin |
| Tour del País de Savoia ||||
| 2004 | Rémi Pauriol | Nicolas Dulac | Mathieu Perget |
| 2005 | Blaise Sonnery | Nicolas Prin | Paweł Cieślik |
| 2006 | Jean-Charles Sénac | Nicolas Hartmann | Blaise Sonnery |
| 2007 | Daniel Martin | Ma Haijun | Dalivier Ospina |
| 2008 | Guillaume Bonnafond | Julien Bérard | Sander Maasing |
| 2009 | Ben Gastauer | Tejay van Garderen | Yannick Eijssen |
| 2010 | Nicolas Schnyder | Thomas Bonnin | Nicolas Edet |
| 2011 | Nikita Nóvikov | Romain Bardet | Laurent Beuret |
| 2012 | Stéphane Rossetto | Warren Barguil | Yoann Barbas |
| 2013 | Yoann Barbas | Clément Chevrier | Moisés Dueñas Nevado |
| 2014 | Louis Vervaeke | Dmitri Ignatjew | Jesús del Pino Corrochano |
| 2015 | David Belda García | Sam Oomen | Julien Antomarchi |
| Tour de Savoia Mont Blanc ||||
| 2016 | Enric Mas Nicolau | Tao Geoghegan Hart | Ben O'Connor |
| 2017 | Egan Bernal Gómez | Bjorg Lambrecht | Harm Vanhoucke |
| 2018 | Riccardo Zoidl | Matteo Badilatti | Jérémy Maison |
| 2019 | Chris Harper | Pierpaolo Ficara | Jeremy Bellicaud |
| 2020 | Pierre Rolland | Alexis Guérin | Maxim Van Gils |
| 2021 | Alexander Cepeda | Roland Thalmann | Santiago Umba |

## Enllaços externs

* pàgina oficial Arxivat 2011-08-10 a Wayback Machine.
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# Resolució 1313 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1313 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 4 d'agost de 2000. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a Sierra Leone, el Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Sierra Leone (UNAMSIL) fins al 8 de setembre de 2000 i va expressar la seva intenció de revisar el mandat de la missió basant-se en recomanacions.
La resolució es va iniciar amb la condemna enèrgica dels atacs i la detenció del personal de la UNAMSIL i va elogiar l'acció decisiva del Comandant de la Força de la UNAMSIL contra la contínua amenaça del Front Revolucionari Unit (FRU) i altres elements armats. Les violacions de l'Acord de Pau de Lomé fetes pel RUF justificaven un reforçament del mandat de la UNAMSIL fins que es garantís la seguretat de l'operació i s'establís un entorn permissiu. Prenent en consideració els punts de vista de la Comunitat Econòmica dels Estats d'Àfrica Occidental (ECOWAS), del govern de Sierra Leone i dels països que aporten contingents, al mandat de la UNAMSIL, basat en les resolucions 1270 (1999) i 1289 (1999), se li van assignar les següents tasques:
    (a) mantenir la seguretat de les principals rutes cap a Lungi i Freetown;
    (b) respondre contra les amenaces del RUF;
    (c) desplegar-se en ubicacions estratègiques i principals centres de població;
    (d) patrullar en línies estratègiques de comunicació com les rutes principals de la capital Freetown;
    (e) promoure el procés de pau que condueixi a desmilitarització, desmobilització i programes de reintegració renovats.
El component militar de la UNAMSIL es reforçaria mitjançant rotacions de tropes i una força de reserva reforçada amb equips de combat i logística més actualitzats. El Consell va reconèixer que l'ofensiva del RUF contra la UNAMSIL va revelar febleses en la missió i es va exigir la implementació de recomanacions per millorar el rendiment i la capacitat de la missió. La finalització dels objectius de la missió dependrà de les unitats millorades, els recursos adequats i el compromís d'implementar el seu mandat.
Finalment, es va demanar al Secretari General Kofi Annan que informés al Consell tan aviat com sigui possible sobre la reestructuració i l'enfortiment de la UNAMSIL.

## Referències

* ↑ «Council, extending UNAMSIL mandate until 8 September, expresses intention to strengthen mission mandate, structure, resources». United Nations, 04-08-2000.
* ↑ Samuels, Kirsti. Political violence and the international community: developments in international law and policy. Martinus Nijhoff Publishers, 2007, p. 151. ISBN 978-1-57105-374-9.
* ↑ Durch, William J. Twenty-first-century peace operations. US Institute of Peace Press, 2006, p. 164. ISBN 978-1-929223-91-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Guerra Civil de Sierra Leone

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Màscara fotogràfica

Una màscara fotogràfica, fotomàscara (o simplement màscara, depenent del context) és una pel·lícula amb àrees transparents i zones opaques, que deixen que la llum passi o no passi en un procés d'insolació fotogràfica.

## Utilització

Les fotomàscares s'utilitzen comunament fotolitografia. En la fabricació de circuits integrats, un conjunt de fotomàscares, definint cadascuna d'elles, una capa patró, s'introdueix en un pas a pas de fotolitografia (o escàner), i se selecciona individualment per a l'exposició. En les tècniques de modelatge dobles, una fotomàscara correspondria a un subconjunt del patró de capa. Al final el patró de la fotomàscara es projecta reduint-la de quatre a cinc vegades sobre la superfície de l'oblia.

## Referències

* ↑ màscara fotogràfica a Optimot
* ↑ Benjamin Eynon; Banqiu Wu Photomask Fabrication Technology. McGraw Hill Professional, 21 de juliol de 2005. ISBN 978-0-07-158891-1.
* ↑ Rizvi, Syed. «1.3 The Technology History of Masks». A: Handbook of Photomask Manufacturing Technology. CRC Press, 2005, p. 728. ISBN 9781420028782.
* ↑ Lithography experts back higher magnification in photomasks to ease challenges // EETimes 2000

## Vegeu també

* Insoladora
* Copiadora tèrmica
* Caixa lluminosa
* Nanolitografía
* Estereolitografía
* Ozalid

## Enllaços externs

* Photomask Technology for the EUV Era
* Print your Photomask
# Mata-solana

Mata-solana és un poble del terme municipal de Gavet de la Conca, dins de l'antic terme de Sant Salvador de Toló.
El poble és a la capçalera del barranc de Barcedana, que discorre cap a ponent. És per tant, amb l'Hostal Roig, l'únic sector del vell terme de Sant Salvador de Toló que no pertany a la Conca Dellà, sinó a la de Tremp.
A principis del segle xx hi consten 20 edificis amb 53 habitants. El 1970 i el 1981 tenia 6 habitants, que han augmentat a 8 el 2006.
L'església de Sant Roc és sufragània de la de Sant Salvador de Toló. És una capella molt senzilla, d'obra rústica i d'època indefinida.
Antigament, Mata-solana era l'escenari de diversos aplecs de força repercussió a tota la comarca. Per un cantó, la fira de Sant Miquel del veí lloc de l'Hostal Roig. Per un altre, el mateix dia de Sant Miquel, qui no anava a la fira, assistia a l'aplec de Sant Salvador del Bosc, popularment conegut com el Sant del Bosc. Es tracta d'una ermita del terme de Llimiana, situada amunt del Montsec de Rúbies. També solien anar a altres aplecs de Llimiana, com el de sant Gervàs i sant Protàs. Encara, també baixaven cap a Vilanova de Meià: l'aplec de sant Martí era especialment concorregut.
La cacera era una de les activitats preferides dels de Mata-solana. I no tan sols pel fet d'anar a caçar pels boscos dels voltants: les dones del poble criaven perdius roges que l'esmentat dia de sant Martí baixaven a vendre a Vilanova de Meià, i aconseguien una activitat extraordinària que devia anar prou bé en les migrades economies d'altres temps.

## Bibliografia

* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. Pallars Jussà, III. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 33). ISBN 84-7935-740-1
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8) ISBN 84-85180-25-9
* PAGÈS, M. "Gavet de la Conca. Sant Salvador de Toló", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* ROCAFORT, Ceferí. "Provincia de Lleyda", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Una pareja... distinta

Una pareja... distinta és una pel·lícula espanyola de l'any 1974 dirigida per José María Forqué amb guió d'Hermógenes Sáinz.

## Argument

Zoraida és una dona barbuda que es veu obligada a treballar en el circ per a sobreviure i Charly és un noi que actua en clubs transvestit. Les seves vides canviaran en el moment en què els seus destins es creuin, perquè s'enamoraran i buscaran portar una vida de parella normal i acceptada per la societat, però la pressió de la gent que els envolta no li ho posarà gens fàcil.

## Repartiment

* Lina Morgan... Zoraida
* José Luis López Vázquez ... Charly
* Ismael Merlo... Manolo
* Manuel Díaz González ... Don Arturo
* Emilio Laguna ... Ely
* Rina Ottolina ... Periodista
* Alicia Tomás ... África
* Eduardo Calvo ... Gerente
* José Orjas ... Cura boda
* Xan das Bolas ... Truhán

## Premis

Ismael Merlo va guanyar el premi al millor actor secundari als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1974.

## Referències

* ↑ Una pareja... distinta a circomelies.com
* ↑ Una pareja... distinta a sensacine.com
* ↑ Una pareja... distinta a Fotogramas
* ↑ «El amor del capitán Brando», de Armiñán, primero de los Premios Sindicales Cinematográficos 1974, ABC, 31 de gener de 1975

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube