OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barges (Alt Saona)

Barges és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 110 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Barges era de 110 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 20 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 69 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 14 estaven desocupats. Tots els 69 habitatges eren cases. Dels 42 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Barges el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 12 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 48 eren actives i 14 eren inactives. De les 48 persones actives 44 estaven ocupades (25 homes i 19 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 14 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Barges hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 425 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Barges a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Barges a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Fra Joan Ballester

Joan Ballester (1305 o 1306 - Ciutat de Mallorca, 30 de setembre de 1374) fou prior general de l'orde del Carme

## Biografia

Descendent de Berenguer Ballester, que acompanyà Jaume el Conqueridor durant la Conquesta de Mallorca (1229–1232), de jove ingressà a l'orde del Carme al Convent que l'Orde tenia a la ciutat de Mallorca. Fou enviat a la Universitat de París, on el 1348, essent encara batxiller, fou encarregat d'explicar els Libri Quatuor Sententiarum de Pere Llombard i encarregat de llegir la Bíblia el 1349.
Fou un professor de gran saviesa, a més de l'orador sagrat més famós dels seu temps i home de religiositat preuada. Fou nomenat amb el grau de Mestre i nomenat prior general el 1358. El 1362 celebrà el primer Capítol General a Trèveris, on li fou encarregat escriure les Constitucions per les quals s'hauria de governar l'Ordre i que vigiren fins a principis del segle xx. Celebrà tres Capítols Generals més, en 1366, 1369 i 1372 i Gregori XI el nomenà Visitador General dels Regnes d'Espanya.
Va tornar a Mallorca per dur a terme les reformes que havia promogut a la península Ibèrica, i finalment morí en el convent el 30 de setembre de 1374, sent enterrat a la capella del Sant Crist, en el claustre que ell havia fet edificar.

## Obra escrita

No es conserven les seves obres, però sí els títols d'algunes:
* Super Libros Sententiarum, Libri IV
* De bello forti militantis Ecclesiae, et Antichristo illam impugnanti
* Sermones varii
* Opuscula varia
* Constitutiones Ordinis Carmelitarum.

## Honors post mortem

* El Papa Gregori XI concedí una butlla segons la que, a la capella on reposassin les seves despulles es poguessin guanyar tots els beneficis que es guanyen a la Basílica de Sant Joan del Laterà.
* La parròquia de Campos donà el seu nom a l'escola d'educació mitjana l'any 1945
* L'ajuntament de Campos el proclamà fill il·lustre de la ciutat l'any 1953.

## Referències

* ↑ Famosos Ballester (castellà)
* ↑ (castellà) Enciclopedia Católica, Absolución Arxivat 2009-03-12 a Wayback Machine.
* ↑ (llatí) Sibertus de Beka, Annotatio Capitulorum Generalium

## Enllaços externs

* Col·legi Fra Joan Ballester Arxivat 2009-01-20 a Wayback Machine.
* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 84 [Consulta: 17 setembre 2013].
# Casa de la Vila de Sant Pere de Ribes

La Casa de la Vila de Sant Pere de Ribes és una obra del municipi de Sant Pere de Ribes (Garraf) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres format per planta baixa i dos pisos. L'estructura de la façana presenta dos cossos, un més ample de composició simètrica, i un altre a la dreta més estret, amb la torre del rellotge i campanar superior.
A la planta baixa totes les obertures són senzilles, amb arc escarser. Al primer pis, hi ha al cos principal un balcó central sostingut per cartel·les, amb obertures allindanades resseguides per motllures i decoració escultòrica de coronament, a més d'una barana de pedra. A ambdós costats, hi ha obertures que segueixen el mateix criteri estètic. Les del cos dret són també similars, i a la seva part superior apareix la data del 1893. Totes les obertures del segon pis són allindanades.
Aquesta part de la façana així com el coronament, presenta gran quantitat d'elements ornamentals, principalment d'inspiració clàssica.

## Història

En origen, l'edifici de l'actual Casa de la Vila era un hospital de caritat, i la seva construcció se situa en els darrers anys del segle xviii. A mitjans del segle xix, es va instal·lar l'Ajuntament i posteriorment les escoles. L'any 1885 la manca d'espai va obligar a plantejar la necessitat d'ampliació de l'edifici o la construcció d'un de nou.
EL 12 de juliol de 1890, en sessió extraordinària de l'Ajuntament, es va encarregar a l'arquitecte B. Pollés i Vivó que estudiés si l'edifici existent reunia les condicions suficients. L'informe favorable de B. Pollés va portar a l'acord, adoptat en la sessió del 17 de juliol de 1890, per procedir a una restauració immediata, sota la direcció d'aquest arquitecte.
La necessitat d'encabir tots els serveis, va significar una transformació radical de l'edifici original. Les obres es van iniciar el 31 d'octubre de 1891 i la nova Casa de la Vila i les Escoles Públiques, es van inaugurar el 30 de juny de 1893.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa de la Vila de Sant Pere de Ribes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
* ↑ «Casa de la Vila (Sant Pere de Ribes - Garraf)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Catàstrofe maltusiana

La catàstrofe malthusiana és un esdeveniment previst per la teoria demogràfica de Thomas Malthus. En aquesta teoria es preveia un augment en progressió geomètrica o exponencial en la població juntament amb un augment en progressió aritmètica en la producció agrícola d'aliments que causaria una situació de pauperització i economia de subsistència que podria desembocar en una extinció de l'espècie humana i que Malthus va pronosticar per a l'any 1880. Encara que la previsió va fallar, el malthusianisme segueix vigent, el terme catàstrofe malthusiana se segueix utilitzant per descriure situacions crítiques que poden fer inviable o molt dificultosa la supervivència de la població humana si persisteix el seu creixement.
# El Tremat

El Tremat és un nucli de població del Principat d'Andorra situat a la parròquia d'Encamp, a l'esquerra de la Valira d'Encamp. Forma una conurbació amb el poble de La Mosquera, a tocar del cap de parròquia.

## Referències

* ↑ «El Tremat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Francesc Belda i Asensio

Francesc Belda i Asensio (Bocairent, 27 de març de 1794 - ?) fou un aristòcrata, militar i polític valencià. Era fill de l'hisendat i advocat Francesc Belda i Pla, qui el 1803 va rebre la baronia de Casanova, i de Maria Asensio i Calabuig. La seva família posseïa terres abundants a la Barraca d'Aigües Vives (Alzira), Carcaixent, Bocairent, Ibi, Onil i Alfara adquirides durant les amortitzacions de 1798 i 1807.
El 1814 va formar part de la tercera promoció del Reial Cos d'Enginyers de l'Acadèmia Militar de Cadis. Inicialment milità en el liberalisme exaltat i fou diputat provincial el 1821 i a les Corts Espanyoles del trienni liberal, però després es va moderar i fou escollit a les Corts de 1834, on se n'encarregà de la secretaria de l'Estament de Procuradors. Juntament amb Joaquim Abargues i Feliu va presentar la proposta d'abolició de l'impost sobre el vi valencià, i fou un dels principals suports a la desamortització de Juan Álvarez Mendizábal. El 1840 fou separat del seu càrrec per militar en el Partit Moderat.

## Referències

* ↑ Arbre genealògic
* ↑ «Francesc Belda i Asensio». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Los gilitos». Arxivat de l'original el 2008-11-04. [Consulta: 24 març 2012].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Crònica de Bocairent
* ↑ «Biografies de polítics valencians». Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 24 març 2012].
# Osvaldo Castro

Osvaldo Castro Pelayos (17 d'octubre de 1948) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1974. Tingué una llarga carrera a Mèxic a clubs com Club América, Club Jalisco, Deportivo Neza o Pumas UNAM.

## Referències

* ↑ «FIFA Profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ Osvaldo Castro a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Osvaldo Castro». footballzz.com. [Consulta: 29 maig 2012].
* ↑ Castro's Mexican career stats at mediotiempo
# Artur Vinardell i Roig

Artur Vinardell i Roig (La Bisbal d'Empordà, 1852 — Girona, 1937) fou un periodista i escriptor republicà gironí.
Des de molt jove, participà en nombroses activitats periodístiques: El Faro Bisbalense, El Independiente de Girona —del qual fou director i fundador—, Revista de Gerona i El Demócrata, on publicà un article contra la monarquia que l'obligà a exiliar-se a París entre 1887 i 1925. S'especialitzà en la traducció d'obres mèdiques franceses al castellà. Traduí també dues obres d'Àngel Guimerà al francès. Dirigí la revista Catalunya-París (1903-04), portaveu del Centre Català de París, i París Quichotte (1905). El 1888-1890 redactà el full autògraf El Corresponsal de París.
De nou a Girona, es creà la Biblioteca Municipal de Girona amb la donació dels seus llibres, que després de la Guerra Civil Espanyola passaren a la Biblioteca Provincial. Col·laborà també a La Publicidad, El Diluvio i El Autonomista. Deixà també inèdits dos llibres sobre la Primera Guerra Mundial.

## Obres

* El partido republicano en España (1895)
* España en París (1902)
* Hores tràgiques i anecdòtiques de la guerra (1930)
Obres presentades als Jocs Florals de Barcelona
* ¡¡Somniava!! (1891)
* La guerra xorca (1921)
* Les fulles seques (1921)
* Jesús que torna (Llegenda poemàtica) (1921)
* El somni de la deslliurança (1921)
* Expansions darreres (1921)
* Lluny de ciutat (1921, 1931, 1932)
* Retorn d'exili (1931)

## Referències

* ↑ Clara, Josep «El delicte periodistic d'Artur Vinardell» (PDF). Revista de Girona, Núm. 121, 1987.
* ↑ Fischer Hubert, Denise «Traducciones españolas de los clásicos franceses publicadas en París (1890-1930)» (PDF). Los clásicos franceses en la España del Siglo XX: estudios de traducción y recepción, 2001.
* ↑ «Artur Vinardell i Roig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques
# Fletxa Valona 1946

La Fletxa Valona 1946 fou la 10a edició de la cursa ciclista Fletxa Valona. Es disputà el 9 de juny de 1946, entre Mons i Lieja, sobre un recorregut de 253 kilòmetres. El vencedor fou el belga Désiré Keteleer, que s'imposà al seu company d'escapada, el també belga René Walschot. Completà el podi Edward Van Dijck, que arribà a poc més d'un minut encapçalant un petit grup de sis ciclistes.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Désiré Keteleer (BEL) | Groene Leeuw | 6h 58' 48" |
| 2 | René Walschot (BEL) | | m. t. |
| 3 | Edward Van Dyck (BEL) | | + 1' 02" |
| 4 | Émile Masson (BEL) | Alcyon-Dunlop | + 1' 02" |
| 5 | Petrus Van Verre (BEL) | Garin | + 1' 02" |
| 6 | Roger Desmedt (BEL) | Alcyon-Dunlop | + 1' 02" |
| 7 | Émile Faignaert (BEL) | Dilecta | + 1' 02" |
| 8 | Frans Bonduel (BEL) | Dilecta | + 1' 02" |
| 9 | Richard Depoorter (BEL) | Mercier-Hutchinson | + 3' 29" |
| 10 | Joseph Somers (BEL) | Cilo | + 3' 29" |

## Referències

* ↑ «La Flèche Wallonne 1946». cyclingfever.com. [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «10a edizione La Fléche Wallonne (1946)». museociclismo.it. [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «La Fleche Wallone». cyclebase.nl. [Consulta: 16 abril 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Casa de la Vila de Terrades

La Casa de la Vila de Terrades és un edifici del municipi de Terrades (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat dins del nucli urbà de la població de Terrades, al bell mig del terme, al carrer Major.

## Descripció

Edifici cantoner de planta rectangular, amb la coberta de teula de dos vessants i distribuït en planta baixa i pis. Presenta un esvelt cos de planta quadrada adossat a la cantonada nord-oest de l'edifici, destinat a font. Els brolladors estan situats a la part inferior de l'estructura, integrats dins de dos arcs de mig punt. El de grans dimensions compta amb un bassi rectangular de pedra picada, mentre que el més petit presenta una pica semicircular de pedra. Totes les obertures de la construcció són rectangulars.
La façana principal presenta, a la planta baixa, dos portals d'accés a l'interior i una finestra lateral amb els emmarcaments arrebossats disposats a manera de guardapols, i units entre si mitjançant una motllura horitzontal. Al pis hi ha dos finestrals amb la mateixa decoració que les obertures de la planta baixa, que tenen sortida a un balcó corregut amb la barana de ferro treballat. La façana està coronada per un ràfec amb decoracions geomètriques, pintat del mateix color que les motllures de les obertures. Les obertures de la façana lateral són més senzilles i tenen els emmarcaments arrebossats i pintats. Des d'aquesta façana s'accedeix al dispensari mèdic de la població.
La construcció presenta els paraments arrebossats i pintats de color marró clar, amb el sòcol i les motllures de les obertures de color marró fosc.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa de la Vila de Terrades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Chhurpi

El chhurpi (Nepalès: छुर्पी) és un formatge fumat sec consumit a l'est de l'Himalaya. Els sherpas l'anomenen sherkam, i a Bhutan durukowa o durukho (en dzongkha).

## Preparació

El chhurpi es fa amb llet de yak o chauri (un híbrid de yak i vaca). Tots dos tipus són durs. Es preparen a làctiques locals o a casa a partir d'un material extret del sèrum de mantega anomenat sergem, que s'embolica en tela, normalment borses de jute, i es premsa per eliminar l'aigua. Després es deixa assecar, obtenint un producte semblant al formatge, que es talla i es penja per fumar-lo i endurir-lo.

## Consum

El chhurpi bla es pot consumir de diverses maneres;amb verdures verdes com a plats salats, com a farciment de momos, triturat amb tomàquets per a fer xutney i com a sopa. A les regions muntanyenques del Nepal, els pujols de Darjeeling, Sikkim, Bhutan i el Tibet, el chhurpi es consumeix com a substitut de les verdures perquè és una excel·lent font de proteïnes.
El chhurpi dur es consumeix generalment mantenint-lo a la boca per humitejar-lo per que algunes parts es tornen toves i, després, mastegant-lo com un xiclet. D'aquesta manera, un bloc de chhurpi pot durar fins a dues hores. El seu alt contingut en proteïnes i la seva acidesa el converteixen en un excel·lent regal per als gossos, cosa que explica la seva gran demanda als mercats mundials com mastegadors per gossos.

## Referències

* ↑ Antonie van Leeuwenhoek «Dominant lactic acid bacteria and their technological properties isolated from the Himalayan ethnic fermented milk products». Springer Netherlands, 92, 3, 01-10-2007, pàg. 343-352. DOI: 10.1007/s10482-007-9163-5. ISSN: 1572-9699.
* ↑ FAO. «Chhuga or Chhurpi» (en anglès). [Consulta: 21 abril 2010].
* ↑ Thapa, T.B. «Diversification in processing and marketing of yak milk based products» (en anglès). International Livestock Research Institute. Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ «How to Make Churpi Durkha». weallnepali.com. Arxivat de l'original el 26 de febrer 2014. [Consulta: 6 febrer 2014].
* ↑ «What is Chhurpi cheese and how is it made and eaten» (en anglès), 16-01-2017.
* ↑ Robert, Cooper; Lui Jin, Yong. Cultures of the World: Bhutan.
# Francesc Bellver i Llop

Francesc Bellver i Llop (València, segle XVIII - Àvila, c. 1825) va ser un escultor valencià, germà del també escultor Pere Bellver i Llop.

## Biografia

Va optar als premis de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles el 1798, i deu anys més va presentar-se al concurs obert de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran. La paralització dels estudis de l'acadèmia a causa de la guerra del francès és causa de l'escàs nombre i la poca importància de les seves obres.
Els seus fills, Francisco, José i Mariano, van ser importants escultors, i per tant, és considerat l'iniciador d'una important dinastia d'escultors que van dominar tot el segle xix. Es desconeix la data de la seva mort, però segurament va ser a Àvila vers el 1825.

## Referències

* 1 2 Diccionario enciclopédico hispano-americano de literatura, ciencias y artes (en castellà). vol. 3. Barcelona: Montaner y Simón, 1888, p. 438.
* ↑ Ossorio y Bernard, Manuel. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX (en castellà). vol. 1. Madrid: Imprenta de Ramon Moreno, 1868, p. 73.
* ↑ Ceán Bermúdez, Juan Agustín. Diccionario histórico de los más ilustres profesores de las bellas artes en España (en castellà). vol. 2. Madrid: Tipografía de los Huérfanos, 1889, p. 54.
# Jaka Sembung

Jaka Sembung (també titulada The Warrior per a la distribució internacional) és una fantasia pel·lícula d'arts marcials indonèsia de 1981 basada en un personatge del mateix nom d'un còmic de Djair. Dirigida per Sisworo Gautama, un dels directors d'acció indonèsia més coneguts, Jaka Sembung s'ha consolidat com una pel·lícula d'acció clàssica indonèsia.
Jaka Sembung va generar diverses seqüeles: Si Buta Lawan Jaka Sembung (The Warrior Against Blind Swordsman) (1983), Bajing Ireng dan Jaka Sembung (Jaka Sembung Dan Bergola Ijo o El guerrer contra el ninja) (1985), i Jaka Sembung Dan Dewi Samudra (1990).

## Sinopsi

La història tracta sobre el guerrer local Parmin (anomenat Jaka Sembung) que lluita contra l'exèrcit colonial holandès a Java Occidental al segle XIX. Durant la seva lluita, s'ha d'enfrontar a guerrers contractats i mag pagan Kobar (S. Parya), que són agents holandesos amb poders sobrenaturals.
L'enfrontament final és entre Jaka Sembung i Ki Hitam (W.D. Mochtar), un guerrer amb poder màgic: els seus òrgans (mans, peus, cap, etc.) poden ser tallats al seu cos, però sempre que toqui el terra, el els òrgans tornaran. Només amb el seu enginy i habilitats, Jaka Sembung pot finalment derrotar aquest enemic mortal.

## Repartiment

* Barry Prima – Parmin
* Dicky Zulkarnaen - comandant Van Schram
* Eva Arnaz _ Surti
* Dana Christina - Maria van Schram

## Referències

* ↑ The Warrior a mondo-macabro.com
* ↑ Sepenggal cerita dari "Jaka Sembung", Antara News, 10 d'abril de 2015
* ↑ Jaka Sembung a Perpustakaan Nasional RI

## Enllaços externs

* The Warrior a Internet Archive
# Barbus lufukiensis

Barbus lufukiensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius de la costa oest del llac Tanganyika (Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fletxa Valona 1980

La Fletxa Valona 1980, 44a edició de la Fletxa Valona, es va disputar el dimecres 17 d'abril de 1980, entre Mons i Spa, sobre un recorregut de 248 kilòmetres. El vencedor final fou l'italià Giuseppe Saronni de l'equip Gis Gelati.

## Equips participants

| Gis Gelati Renault-Gitane TI-Raleigh-Creda DAF Trucks-Lejeune Safir-Ludo Cilo-Aufina IJsboerke-Warncke Eis Marc-Carlos-V.R.D.-Woningbouw Vermeer-Thijs-Mini-Flat | Miko-Mercier-Vivagel Splendor-Admiral Peugeot-Esso-Michelin Bianchi-Piaggio Magniflex-Olmo Puch-Sem-Campagnolo Boston-IFI-Mavic HB Alarmsystemen Eurobouw-Cambio Rino |

## Classificació final

Fonts: ProCyclingStats Cycling Archives :

## Referències

* ↑ «Saroni: Aquí estoy yo». El Mundo Deportivo, 18-04-1980 [Consulta: 8 octubre 2016].