OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agnès (prenom)

Agnès és un prenom femení català d'origen grec antic.

## Origen

El prenom «Agnès» podria derivar del grec antic ἁγνή (hagnè (f) = 'pura').

## Difusió

Versions en altres llengües :
| Albanès | Agnesa, Anjezë |
| Alemany | Agnes |
| Alt sòrab | Hańža, Hańžka |
| Anglès | Agnes |
| Aragonès | Ainés |
| Àzeri | Inessa |
| Baix alemany | Nese, Neese, Neske, Neeske, Agnes, Agnis |
| Belarús | Агнеса (Ahnesa) |
| Bretó | Oanez |
| Danès | Agnes, Agnete, Agnethe |
| Eslovac | Agnesa |
| Eslovè | Neža, Nežka, Nežika, Agnes, Agneza |
| Espanyol | Inés |
| Feroès | Agnas |
| Finlandès | Aune, Agnes, Agneta |
| Francès | Agnès, Inès |
| Grec | Αγνή (Agni) |
| Hawaià | ʻAkeneki |
| Hongarès | Ágnes, Ági |
| Islandès | Agnes |
| Italià | Agnese |
| Letó | Agnese |
| Lituà | Agnė |
| Llatí | Agnes |
| Neerlandès | Agnes |
| Noruec | Agnes |
| Occità | Agnès |
| Polonès | Agnieszka |
| Portuguès | Inês |
| Rus | Агнесса (Agnessa), Агния (Agnija) |
| Sami | Ávdnos |
| Suec | Agneta, Agnes, Agnetha |
| Txec | Anežka |
| Ucraïnès | Агнеса (Ahnesa), Агнія (Ahnija) |

## Biografies
### Catalanes

* Agnès Armengol i Altayó (1852 - 1932), escriptora i poetessa sabadellenca.
* Agnès Pardell i Veà, (Llardecans, Segrià, 1954), advocada i política
* Agnès Tejada coneguda com a Venus, locutora de ràdio i presentadora de televisió.

### Altres

* Agnès de França i de Provença (1260 - Lantenay 1327), princesa de França i duquessa consort de Borgonya (1279-1305).
* Agnès de França i de Xampanya (1171 - 1240), princesa de França i emperadriu consort de l'Imperi Romà d'Orient (1180-1183 i 1183-1185).
* Agnès de Merània (c 1172 - 1201), reina consort de França.
* Agnès de Peitieu, Agnès de Poitiers o Agnès d'Aquitània (1103-1159), reina d'Aragó.
* Agnès de Babenberg (1111 – 25 de gener del 1157), muller de Ladislau II de Polònia.
* Agnès Visconti (Agnese Visconti) (Senyoriu de Milà 1362 - Senyoriu de Màntua 1391), princesa de Milà de la família Visconti que va esdevenir senyora consort de Màntua.
* Agnès Baltsa, (Leucas, 19 de novembre de 1944), mezzosoprano grega.
* Agnès de Castro (Galícia 1325 - Coïmbra 1355), reina consort de Portugal.
* Agnès de Navarra, (1334 - 1396), infanta de Navarra i comtessa consort.

## Referències

* ↑ «Hańža». Ciccionari. [Consulta: 4 gener 2016].
* ↑ «Prénoms occitans pour les filles». Institut d'Estudis Occitans. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2017. [Consulta: 4 gener 2016].

## Bibliografia

* Entrada Agnès al Diccionari català-valencià-balear Arxivat 2004-08-26 a Wayback Machine.
* www.behindthename.com: Agnès, Agnes
Viccionari
# Baldiri Elías i Parés

Baldiri Elías i Parés (Sant Boi de Llobregat, 4 d'agost de 1902 - Sant Boi de Llobregat, 11 de març de 1977) fou un futbolista català de la dècada de 1920.

## Trajectòria

Començà a destacar al club del seu poble, el FC Santboià, fins que el 1922 fou fitxat pel RCD Espanyol. La temporada següent ingressà al FC Barcelona, on hi romangué durant cinc temporades, però mai assolí la titularitat absoluta, per la competència amb grans figures del moment com Domènec Carulla, José Carlos Castillo, Andreu Bosch, Ramon Torralba o Agustí Sancho. La temporada 1928-29 jugà al CE Sabadell, i la següent retornà al FC Santboià, club del que també fou directiu. Fou objecte d'un homenatge per part del seu club l'any 1930.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1923-24, 1924-25, 1925-26, 1926-27, 1927-28
* Copa espanyola:
** 1924-25, 1925-26, 1927-28
* Copa de Campions:
** 1927-28

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Noticiario». Mundo Deportivo, 25-10-1936. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «En San Baudilio de Llobregat». La Vanguardia, 15-06-1930. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Casa i ermita de Santa Llúcia

La Casa i ermita de Santa Llúcia és un conjunt monumental de masia i església que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Navès (Solsonès).
Es troba a un centenar de metres al sud de la carretera C-26 (de Solsona a Berga), al punt quilomètric 116,6, seguint la indicació "Santa Llúcia".

## Descripció

L'ermita de Santa Llúcia és una petita ermita de planta rectangular, d'una sola nau sense absis i orientada est-oest. Té la porta allindada amb un petit rosetó al damunt. Cal destacar el porxo que hi ha davant de la porta, sostingut per dos pilars de pedra i sostre de bigues. Té un petit campanar d'espadanya i l'interior està arrebossat.
Al costat de l'ermita es troba la casa de Santa Llúcia, una masia de planta rectangular i orientada nord-sud. El parament, tant de la casa com de l'ermita és de pedres irregulars i les cantonades amb pedres picades i tallades.

### Notícies històriques

Aquesta ermita es va construir quan era creixent la devoció a Santa Llúcia, a la comarca catalana del Solsonès. Es va convertir en un autèntic santuari de devoció, de fet, en els murs interiors hi pengen gran nombre d'ofrenes a la santa. Cada any el dia 13 de desembre, se celebra una gran fira per a tota la gent de la contrada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa i ermita de Santa Llúcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Navès
# Agnus Dei (Zurbarán-Barcelona)

Agnus Dei (en llatí, Be de Déu) és un quadre de Francisco de Zurbarán propietat d'una col·lecció privada de Barcelona i que el govern de la Generalitat de Catalunya va declarar bé cultural d'interès nacional el 5 de maig de 2015.
Està pintat a l'oli sobre llenç i mesura 38 cm d'alt per 62 cm d'ample. Zurbarán va realitzar sis versions d'aquest tema, entre les quals presenten molt poques variants. Una d'aquestes variacions es troba al Museo del Prado i una altra a la Fine Art Gallery de San Diego (Califòrnia, Estats Units).
Zurbarán realitza aquí una imatge del Be de Déu o Agnus Dei extraordinàriament naturalista. Podria prendre's com un estudi del natural per inserir-ho després en composicions com l'Adoració dels pastors; no obstant això, hi ha bens que contenen un sentit clarament religiós, sobretot si porten nimbo. La bellesa del bé pot suggerir que estem davant Crist però, d'altra banda, és un xai petit exempt d'idealitzacions, segons la religiositat espanyola de la primera meitat del segle xvii. Zurbarán lliga de quatre potes el xai de Déu i les projecta cap a l'espectador per donar major sensació de volum i fer-lo partícip de l'escena. La figura es retalla sobre un fons neutre que destaca la minuciositat amb què ha pintat l'artista els bucles de llana.
Es tracta d'una obra especialment destacables de l'artista sobre el tema tractat en la pintura, en la qual l'autor es mostra com un mestre consumat. L'obra a una època en què l'autor es troba en plena maduresa artística i on és visible una gran qualitat tècnica i un domini de la llum i dels colors. L'efecte de la il·luminació incrementa el realisme amb què està pintada la llana de l'anyell. Destaca l'anàlisi cromàtica, resultat d'una gran observació de la natura.

## Bé cultural d'interès nacional

L'any 2012, la Generalitat de Catalunya comença un procés legal per protegir aquesta obra, i evitar de forma jurídica la seva sortida de l'estat espanyol. Al mateix 2012, la Direcció General de Patrimoni ja va emetre un informe favorable i el novembre de 2013 s'obre un expedient per a declarar aquesta pintura Bé Cultural d'Interès Nacional (BCIN) reconeixement i protecció que el Consell executiu acorda el 5 de maig de 2014. A partir d'aquest moment, l'obra és inexportable i, si es vengués, la Generalitat podria exercir el dret preferent d'adquisició.

## Referències

* 1 2 3 4 Generalitat de Catalunya «Altres Acord de Govern». Gencat.cat. Generalitat de Catalunya, 05-05-2015 [Consulta: 6 maig 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-05-08. [Consulta: 6 maig 2015].
* 1 2 MONTAÑÉS, JOSÉ ÁNGEL «La Generalitat blinda un ‘zurbarán'» (en castellà). El Pais, 05-05-2015 [Consulta: 6 maig 2015].
* 1 2 «Galeri Online» (en castellà). Museo del Prado. Ministerio de Educación, cultura y deporte. [Consulta: 6 maig 2015].
Viccionari
# Psychoda dennesi

Psychoda dennesi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: és un endemisme de Queensland.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 G. H. Satchell, 1953. The Australian Psychodidae (Diptera), part 1. Australian Journal of Zoology 1:357-418.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia (anglès)
* ↑ Australian Faunal Directory (anglès)
* ↑ Checklist to the Australian species - Psychodidae (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Quate, L.W., 1959. Diptera: Psychodidae. Insects of Micronesia, 12: 435-484.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Josep Segura i Tallien

Josep Segura i Tallien (Barcelona, 16 d'octubre de 1880 - Nervi, Itàlia, 1927) fou un baríton català.
Debutà al Gran Teatre del Liceu de Barcelona l'any 1903 en una representació privada de l'òpera Follet d'Enric Granados i en una representació regular el 1905. Col·laborà en diverses ocasions amb l'Associació Wagneriana. El 1908 va cantar al Teatro alla Scala de Milà l'òpera Louise, de Gustave Charpentier. Posteriorment cantà a diversos teatres destacats d'Europa i Amèrica. Intermitentment actuà al Liceu. La temporada 1916-1917 hi cantà Thaïs i Manon. El 1926 hi cantà Pepita Jiménez, d'Albéniz i Carmen. Fundà a l'Arboç el primer Orfeó Arbocenc. Morí durant una gira per Itàlia. Deixà algunes composicions, com l'himne Nostra senyera.

## Referències

* ↑ «Llista d'òperes representades entre 1847 i 1936» (PDF) p. 42. Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ Biografia a «Josep Segura i Tallien». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Detalls a italianidad.crearforo.com». Arxivat de l'original el 2008-10-14. [Consulta: 11 octubre 2009].
# Judith Andre

Judith Andre és una filòsofa professora (retirada) i teòrica de la virtut.
André va obtenir el seu doctorat en la Universitat Estatal de Michigan el 1979 i ha impartit cursos sobre qüestions ètiques mundials de salut pública, l'ètica i el desenvolupament, el benestar animal, i la teoria de la virtut en l'Old Dominion University i la Universitat Estatal de Michigan abans de retirar-se. El treball de la Dra. Andre se centra en els problemes ètics provocats per la globalització

## Premis

* Rockefeller Fellowship (1990)
* Outstanding University Woman Faculty Award atorgat per la Faculty-Professional Women's Association at Michigan State University.

## Referències

* 1 2 Andre, Judith. Worldly Virtue: Moral Ideals and Contemporary Life (en anglès). Lexington Books, 2015, p. 173. ISBN 0739185837.
# Ciutadilla

Ciutadilla és un poble i municipi de la comarca de l'Urgell a l'extrem de la petita serra que perfilen la vall del riu Corb i el barranc de Boixerons i situat entre les localitats de Guimerà i Nalec.
Fou centre del comtat, després marquesat de Ciutadilla, títol nobiliari actualment existent.
El poble està situat a 515 m d'altitud i està marcat per la inconfusible i poderosa silueta del castell, des del qual es dominen els horitzons oberts de l'Urgell i la Segarra.
El paisatge transcorre en mig de conreus de cereals, ametllers, oliveres i vinya al fons de la vall, juntament amb petits boscos.

## Geografia

* Llista de topònims de Ciutadilla (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Referències

* ↑ «Ciuitadilla». Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ciutadilla». Xino xano per Catalunya. Arxivat de l'original el 2019-07-23. [Consulta: juliol 2019].

## Bibliografia

* Max Cahner; Enric Casas; et al. Gran geografia comarcal de Catalunya. Barcelona: Enciclopèdia catalana, 1982. (Vol.9, Segarra, Urgell, Conca de Barberà) ISBN 9788485194131

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Ciutadà Honorífic dels Estats Units

A petició del Congrés, el president dels Estats Units pot atorgar el títol de Ciutadà Honorari dels Estats Units d'Amèrica a una personalitat que abans no era un ciutadà d'aquest país. És un privilegi únic que fins ara ha estat concedit només set vegades, sis d'ells a títol pòstum:
* 1963: Winston Churchill (1874-1965), l'ex-primer ministre britànic.
* 1981: Raoul Wallenberg (1912 -?) El diplomàtic suec que va ajudar a salvar de l'extermini del nazisme més de cent mil jueus d'Hongria.
* 1984: William Penn (des de 1644-1718), fundador de Pennsilvània.
* 1984: Hannah Callowhill Penn (1671-1727), La segona muller de William Penn, administradora de la província de Pennsilvània.
* 1996: Mare Teresa de Calcuta (1910-1997), monja d'origen albanès, benefactora dels barris pobres de Calcuta.
* 2002: La Fayette (1757-1834), heroi francès de la Guerra de la Independència dels Estats Units.
* 2009: Kazimierz Pulaski (1745-1779), l'heroi polonès de la Guerra de la Independència dels Estats Units, conegut com "el pare de la cavalleria americana".
* 2014: Bernardo de Gálvez y Madrid (1746-1786), heroi espanyol de la Guerra d'Independència dels Estats Units.
La proclamació de la ciutadania d'honor no s'ha de confondre amb el procediment que en alguns casos i de manera excepcional, el Congrés i el President poden concedir la ciutadania "ordinària" dels Estats Units d'Amèrica per decret.

## Galeria

* Winston Churchill
* Raoul Wallenberg
* William Penn
* Hannah Callowhill Penn
* Mare Teresa de Calcuta
* Marques de La Fayette
* Kazimierz Pułaski
# Chronopolis

Chronopolis és una pel·lícula polonesa d'animació en stop-motion basada en una novel·la de J. G. James Graham Ballard. És l'única pel·lícula dirigida per Piotr Kamler. Tracta sobre uns immortals viuen en monotonia fabricant temps en forma de boles blanques mutables mitjançant instruments puntiaguts. És una de les primeres pel·lícules on s'utilitzà efectes d'imatge generats amb ordinador, realitzats per Piotr Kamler. El 1982 fou reproduïda al Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

Chronopolis explica la història d'una ciutat gegantesca amagada en el cel i colonitzada per immortals poderosos que estan cansats de la vida eterna. La major part del seu temps és gastat monòtonament construint objectes estranys i inusuals mentre esperen que el regal definitiu arribi a les seves mans.

## Producció

Amb una beca de 400.000 dòlars de l'Institut Nacional de l'Audiovisual de Paris i del Centre Nacional del Cinema, Piotr Kamler va completar la pel·lícula en un període de cinc anys, de 1977 a 1982. La major part de l'animació i de CGI el va fer ell mateix. Kamler va admetre obertament que el guió que va proporcionar per obtenir el seu finançament no va tenir res a veure amb la seva idea original. Només després de construir els personatges, la història de la pel·lícula va "agafar" forma. Existeixen dues versions de la pel·lícula. L'original de 1982 dura 66 minuts i va ser distribuïda a Amèrica del Nord a través d'una empresa de Boston. El tall oficial i final, va ser distribuït el 1988, té 14 minuts menys, deixant-la en 52 minuts. En aquesta versió:
* Tota la narració és omesa
* L'escena on l'explorador vola al voltant dels gegantes és tallada
* La dansa addicional entre el explorador i la pilota va ser treta
* La final és tallat 10 minuts que incloia escenes extres del immortals i tots els de la pilota i l'explorador deixant Chronopolis.

## Referències

* ↑ «Chronopolis». FilmAffinity. [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ Shores, Corry «In the Still of the Moment: Deleuze's Phenomena of Motionless Time». Deleuze Studies, 8, 2, 01-05-2014, pàg. 222. DOI: 10.3366/dls.2014.0143.
* ↑ «Top Ten: Películas de animación en stop-motion». Sciworld. [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ «Chronopolis». Festival Cannes. [Consulta: 18 agost 2015].
# Chrotomys silaceus

Chrotomys silaceus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de la Cordillera Central de Luzon (Filipines), on viu a altituds d'entre 1.800 i 2.500 msnm. S'alimenta de cucs de terra. Els seus hàbitats naturals són els boscos montans o molsosos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Heaney, L. Chrotomys silaceus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 10 octubre 2017.
# Classe de vaixell

Una classe de vaixell és un grup de vaixells d'un disseny similar. No s'ha de confondre aquest concepte amb el de «tipus de vaixell», que serveix per definir un grup de vaixells amb similituds en la seva capacitat (arqueig) o en les seves funcions o usos. Per exemple, el HMAS Adelaide (L01) és un vaixell d'assalt amfibi (tipus de vaixell) que forma part de la classe Canberra (classe de vaixell).
En el període de construcció d'una classe de vaixell poden implementar-se canvis de disseny, en tal cas, els vaixells afectats per aquests canvis podrien no ser considerats de la mateixa classe, cada variació passaria a formar la seva pròpia classe o una subclasse de l'original.
Els vaixells que formen part d'una classe sovint tenen els noms relacionats per un factor comú: per ex. tots els vaixells que formen part de la classe Mærsk E comencen amb la lletra «E» (Emma Mærsk, Estelle Mærsk, Ebba Mærsk...) i els pertanyents a la classe Canberra porten noms de ciutats australianes (HMAS Canberra i HMAS Adelaide).

## Convencions per anomenar les classes de vaixell

Usualment, el nom d'una classe de vaixell ve donat pel nom del «vaixell líder de la classe», el primer vaixell encarregat o construït amb el disseny de la classe. Tanmateix, es poden utilitzar altres sistemes.

### Europa en general

A les armades europees les classes són anomenades d'acord amb el nom del primer vaixell que entra en servei, sense tenir en compte quan va ser encarregat o avarat. Aquest sistema, en alguns casos, té com a resultat anomenar de forma diferent algunes classes a Europa i als Estats Units. Per exemple, les fonts europees enregistren els cuirassats de la classe Colorado de l'Armada dels Estats Units com la «classe de Maryland», atès que l'USS Maryland va entrar en servei abans que l'USS Colorado.

### Estats Units

A l'Armada dels Estats Units, a diferència de la majoria d'altres armades, el «vaixell líder de la classe» és el primer vaixell autoritzat pel congrés i dona el nom a la classe. A causa de les convencions de numeració de vaixells, el «vaixell líder» gairebé sempre té el número de casc (hull number) més baix de la seva classe.

## Classes de vaixell de càrrega

Els vaixells de càrrega són gairebé sempre classificats per una societat de classificació. D'aquests vaixells es diu que «són a la classe» quan el seu casc, estructures, maquinària i l'equipament s'adapta als estàndards de l'Organització Marítima Internacional i a la MARPOL. Els vaixells fora de classe poden no ser assegurables i/o no tenir permís per navegar amb altres agències.

## Referències

* ↑ CDR Salamander. «Spreading ship-naming head scratching». [Consulta: 21 març 2010].
* ↑ Guy Derdahl and Tony DiGiulian. «USN Ship Designations», 18-05-2016. [Consulta: 10 juny 2016].
* ↑ Lenton, H. T. American Submarines and American Fleet and Escort Destroyers (Doubleday, 1973).
# Cicle lític

El cicle lític és un dels dos cicles de la reproducció dels virus, l'altre mètode és el cicle lisogènic. El cicle lític dona com a resultat la destrucció de les cèl·lules i la seva membrana. Una diferència clau amb la lisogènia és que en el fag lític, l'ADN víric existeix com a molècula separada dins la cèl·lula bacteriana i es replica separadament de l'ADN bacterià de l'hoste.

## Descripció

Els virus del cicle lític s'anomenen virus virulents. El cicle lític té sis estadis. El primer estadi és el de la "penetració", el virus injecta el seu propi àcid nucleic dins la cèl·lula hoste. Aleshores els àcids vírics formen un cercle en el centre de la cèl·lula. La cèl·lula equivocadament copia els àcids vírics en lloc de fer-ho amb els seus propis àcids nucleics. A continuació l'ADN víric s'organitza com a virus dins la cèl·lula. Quan el nombre de virus dins la cèl·lula esdevé excessiu la membrana s'obre i allibera virus que infecten altres cèl·lules.
# Coll Arenós

Coll Arenós és el nom dels següents llocs:
# Coll Arenós (de Colieto)

El Coll Arenós és una collada que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El coll està situat a 2.790,7 metres d'altitud, entre els Pics de Comalespada (NNO) i la Punta Alta de Comalesbienes (S), en la carena que separa l'occidental Capçalera de Caldes de l'oriental Vall de Colieto.

## Rutes

* Per la Vall de Colieto: des del Refugi Joan Ventosa i Calvell, per l'Estany Gran de Colieto i Estany de la Roca.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Coll Arenós. [Consulta: 21/09/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Circumvolució frontal inferior

La circumvolució frontal inferior (també coneguda com a tercera circumvolució frontal, circumvolució de Broca, TA: gyrus frontalis inferior) és una circumvolució del cervell. Està limitada per dalt pel solc frontal inferior, pel darrere pel solc prerolàndic, i per sota per la vora inferior de l'hemisferi cerebral i la cissura de Silvi. Queda dividida per les branques anterior i ascendent de la cissura de Silvi en tres porcions: orbitària, triangular i opercular.

## Porcions

* Porció orbitària
* Porció triangular
* Porció opercular

## Referències

* ↑ Diccionario Enciclopédico Ilustrado de Medicina Dorland. 1996. McGraw-Hill - Interamericana de España. Vol. 2. ISBN 84-7615-984-6 (en castellà)
# Colibrí de ventre castany

El colibrí de ventre castany (Lampornis castaneoventris) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita la selva humida, clars, bosc obert i vegetació secundària de les terres altes de l'oest de Panamà.
Ha estat considerat coespecífic de Lampornis cinereicauda i Lampornis calolaemus.
# Colibrí del Pirré

El colibrí del Pirré (Goldmania bella) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que ha estat considerada l'única espècie del gènere Goethalsia. Habita boscos de les terres altes, entre 600 i 1650 m, de l'extrem oriental de Panamà i adjacent nord-oest de Colòmbia.