OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tanit Jitnukul

Tanit Jitnukul (Tailandès: ธนิตย์ จิตนุกูล, nascut el 1956 a la província de Songkhla, Tailàndia) és un director de cinema tailandès, guionista i productor. Entre les seves pel·lícules destaca la històrica i èpica, Estrèpit Rajan. El seu malnom és "Pued".

## Filmografia
### Director

** Suem Noi Noi Galon Mark Noi(Happy-Go-Lucky) (1985)
** Happy-Go-Lucky 2 (1986)
** Magic Moon (1991)
** Love Affaire (1997)
** Leua jone phan leua (Crime King) (1998)
** Hello Countryside (1999)
** Bang Rajan (2000)
** Kun pan (Legend of the Warlord) (2002)
** Khunsuk (Sema: Warrior of Ayutthaya) (2003)
** Khon len khong (Art of the Devil) (2004)
** 102 piit krungthep plon (102 Bangkok Robbery) (2004)
** The Lord of Ayuthaya (Jao Tak) (2004; direct-to-video)
** Jee (Andaman Girl) (2005))
** Narok (Hell) (2005)
** Hak yae (Black Night, segment The Lost Memory) (2006)
** First Flight (in production)
** Red Eagle (in production)
** Ghost Day (2012)

### Productor

* Muay Thai Chaiya (2007)
* Jee (Andaman Girl) (2005)
* Narok (Hell) (2005)
* 14 tula, songkram prachachon (The Moonhunter) (2001)
* Ghost Day (2012)

### Gionista

* Bang Rajan (2000)
* Hak yae (Black Night) (2006)
* Ghost Day (2012)

### Actor

* Sum muepuen (Hit Man File) (2005)
* Me ... Myself (2007)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Tanit Jitnukul». [Consulta: 4 gener 2018].
# Stone Creek

Stone Creek és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 184 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stone Creek tenia 184 habitants, 66 habitatges, i 55 famílies. La densitat de població era de 165,2 habitants per km².
Dels 66 habitatges en un 47% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 15,2% no eren unitats familiars. En el 12,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,6% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 14,7% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.625 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 15.308 $. Aproximadament el 10% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stone Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stone Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Team Raleigh GAC

El Team Raleigh GAC (codi UCI: RAL) és un equip ciclista britànic de categoria continental. Creat el 2010, competeix principalment als circuits continentals de ciclisme.
No s'ha de confondre amb l'antic equip TI-Raleigh.

## Principals victòries
### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2017 :

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2011 | 40è | Dan Fleeman (366è) |
| 2012 | 31è | Daniel Holloway (269è) |
| 2013 | 33è | Rob Britton (191è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 105è | Dan Fleeman (603è) |
| 2011 | 114è | Richard Handley (1128è) |
| 2012 | 100è | James Sparling (459è) |
| 2013 | 82è | Alexandre Blain (316è) |
| 2014 | 96è | Mark Christian (412è) |
| 2015 | 111è | Morgan Kneisky (654è) |
| 2016 | 102è | Albert Torres (546è) |
| 2017 | 99è | Enrique Sanz (489è) |
UCI Oceania Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2012 | 13è | Bernard Sulzberger (24è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2016-08-25 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Team Skil-Moser

El Team Skil-Moser (codi UCI: TSM) va ser un equip ciclista neerlandès professional en ruta. Va competir la temporada 2005.
No s'ha de confondre amb els equips Team Moser-AH-Trentino o Skil-Shimano

## Classificacions UCI

L'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.

### UCI Europa Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 75è | Dariusz Rudnicki (318è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilla a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilla a procyclingstats.com
* Plantilla i resultats a firstcycling.com
* Plantilla i resultats a cyclebase.nl
# Teatre romà d'Itàlica

El Teatre romà d'Itàlica va ser construït sobre el turó de San Antonio, a la ciutat romana d'Itàlica, actual terme municipal de Santiponce (Sevilla). La ubicació aproximada de l'edifici es coneixia des del segle xviii. Part de les seves grades estaven parcialment descobertes el 1940 en el corral d'una de les cases del turó. Va ser excavat amb profunditat en el període 1970-73. A la dècada dels anys 80 va ser restaurat. Des de fa alguns anys, s'hi celebra anualment el Festival de Teatro de Itálica. La càvea feia 71 metres de diàmetre. Tenia una capacitat per a 3.000 espectadors.

## Enllaços externs

* Vídeo virtual del teatre
# Teal·lita

La teal·lita és un mineral de la classe dels sulfurs. Fou descoberta el 1904 a la mina Santa Rosa de Bolívia. El seu nom fou posat en honor de Jethro Justinian Harris Teall (1849-1924), director del Servei geològic de la Gran Bretanya i Irlanda.

## Característiques

La teal·lita és un mineral de plom, estany i sofre. Químicament és un sulfur de fórmula química (Pb,Sn)SnS₂, de color negre grisós. A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impuresa ferro. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2, i la seva densitat és de 6,36 a 6,567 g/cm³. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Forma una sèrie de solució sòlida amb la herzenbergita (SnS), en la qual la substitució gradual del plom per més estany va donant els diferents minerals de la sèrie. És extret a les mines com mena del plom i estany. Un gran nombre d'espècimens en col·leccions etiquetades com a teal·lites, especialment els de la mina San José, a Oruro, són realment franckeïta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la teal·lita pertany a «02.CD - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Sn, Pb, Hg, etc.» juntament amb els següents minerals: herzenbergita, alabandita, altaïta, clausthalita, galena, niningerita, oldhamita, keilita, cinabri i hipercinabri.

## Formació i jaciments

És un mineral de formació secundària hidrotermal en filons d'estany, de vegades formant importants acumulacions. Sol trobar-se associada a altres minerals com: cassiterita, estannita, franckeïta, cilindrita, galena, esfalerita, wurtzita o pirita.

## Referències

* ↑ «Teallite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ Riba i Arderiu, O. «Vocabulari de mineralogia». IEC. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Tallite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 2 abril 2012].
* ↑ «Herzenbergite-Teallite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2015].
# Teachta Dála

Un TD o Teachta Dála ((pronunciat ˈtʲaxtə ˈdɑːlə), en plural: Teachtaí Dála), és un mot irlandès que significa Diputat al Dáil, o sigui un membre del Dáil Éireann (pronunciat [d̪ˠaːlʲ ˈeːrʲən̪ˠ]), la cambra baixa del Parlament irlandès Oireachtas (pronunciat ɛrʲaxt̪ˠasˠ).
El terme va ser utilitzat per primer cop per designar els diputats irlandesos elegits a les eleccions generals de 1918 per seure a la Cambra dels Comuns del Regne Unit a Westminster, Londres, els quals de fet es van reunir a Dublín per crear el nou parlament irlandès, el Dáil Éireann. Les inicials TD es col·loquen després del nom del diputat elegit. Per exemple, per a l'actual Taoiseach, hom es refereix a ell com a Enda Kenny TD.

## Referències

* ↑ «Teachta Dála». A: . Oxford University Press. Arxivat 2022-09-02 a Wayback Machine.
* ↑ «Take Charge of Change» (en en, ga) p. 3, 7. Dublin: Office of the President, 2012. Arxivat de l'original el 28 March 2013. [Consulta: 14 agost 2013]. «"Empower local Government so that our national representatives TDs don't engage in parochial politics./Cumhacht a thabhairt don Rialtas áitiúil ionas nach mbeidh ár gcuid ionadaithe náisiúnta, na TDanna, i mbun na polaitíochta paróistí."»
* ↑ «Dáil Éireann». Houses of the Oireachtas. Arxivat de l'original el 8 d’octubre 2020. [Consulta: 28 febrer 2020].
* ↑ Phillips, Walter Alison. Encyclopædia Britannica. 31. 12th, 1922. «The victorious group assumed the title of the Irish Republican party, and styled themselves not M.P., but F.D.E. (Feisire Dail Eireann, i.e. members of the Assembly of Ireland).»
* ↑ Cork Examiner, 21 January 1919, "The M.P.s, or F.D.Es (Feisire Dáil Eireann) as they will be known in future, [etc.]" (cited in (PDF) (tesi). )
# Teadèlfia

Teadèlfia (en llatí: Theadelphia, en grec antic: Θεαδέλφεια) va ser una ciutat de l'antic Egipte a uns 8 km al sud-oest del Birket Qarun i era un lloc de guarnició que protegia la regió de l'Oasi del Faium per l'oest, tal com Filadèlfia ho feia per l'est. El seu nom egipci era Batn Ihrit.
El seu nom (igual que Filadèlfia) se li va donar en honor d'Arsínoe I, filla de Lisímac de Tràcia i germana i esposa de Ptolemeu II Filadelf.
Dels set temples que hi havia durant l'època ptolemaica, quatre tenien dret d'asil. El temple principal era el dedicat per Ptolemeu III Evèrgetes I al déu local Pnepherôs, el déu cocodril, la versió grega del deu Sobek, però en queden molt poques restes. La ciutat era encara activa durant l'època romana. Una gran premsa de fusta es troba al jardí del Museu Grecoromà d'Alexandria, on també hi ha les pilones reconstruïdes i l'altar del temple principal de Teadèlfia. Aquest temple es va construir imitant la planta dels santuaris egipcis, i tres patis successius precedien el pòrtic de la capella principal. La inscripció grega gravada a la porta de l'entrada del temple porta la data de l'any 34 del regnat de Ptolemeu III Evergetes.

## Referències

* ↑ Srillwell, Richard (et al.). «Theadelphia». The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. [Consulta: 18 abril 2024].
# Teligonàcies

Teligonàcia (Theligonaceae) és una família de plantes amb flors, l'únic gènere de la qual és Theligonum. El gènere consta de diverses espècies.
Només l'espècie Theligonum cynocrambe (herba saginera) es troba als Països Catalans.

## Taxonomia

* Theligonum cynocrambe o Herba saginera
* Theligonum dalmaticum
* Theligonum formosanum
* Theligonum japonicum
* Theligonum parvum

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1980
# Telis

Telis (en llatí Telys, en grec antic Τῆλυς) fou un ciutadà de Síbaris que va pujar a la tirania per la seva demagògia i va persuadir al poble de desterrat als 500 ciutadans més rics i confiscar la seva propietat.
Els exiliats es van refugiar a Crotona, on Telis va enviar una petició perquè fossin expulsats. Segons diu Diodor de Sicília, Pitàgores va convèncer els crotonians de mantenir la protecció dels exiliats i la conseqüència va ser una declaració de guerra entre les dues ciutats en la qual Síbaris va ser destruïda l'any 510 aC, segons Diodor i Heròdot.
No obstant Heràclides Pòntic presenta a Telis com un tirà que va ser enderrocat abans de la guerra fatal amb Crotona, i diu que en la revolució que va posar fi al seu govern es van produir molts actes de crueltat i els partidaris de Telis van ser massacrats, fins i tot als altars, de manera que la deessa Hera va girar el seu rostre amb horror i va brollar de terra una font de sang. La destrucció de la ciutat de Síbaris és considerada per Heràclides un càstig pels excessos.

## Referències

* ↑ Telys a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 994
Viccionari
# Thomas Henry Barclay

* Aquest article tracta sobre Thomas Henry Barclay. Vegeu-ne altres significats a «Thomas Barclay».
Thomas Henry Barclay (Nova York, 12 d'octubre de 1753 - 21 d'abril de 1830) va ser un advocat estatunidenc que es va convertir en lleial de l'Imperi Unit a Nova Escòcia i va servir en el govern de la colònia.
Thomas Henry Barclay venia d'una família prominent de Nova York, sent fill del Reverend Henry Barclay, un clergue anglicà, i Mary Rutgers, la filla d'un cerveser ric. Després d'assistir a la King's College (més tard Columbia University), va estudiar dret amb John Jay i va ser acceptat en l'advocacia el 1775.
El 1775, Thomas Henry Barclay es va casar amb Susan DeLancey, una neta de Stephen Delancey. Poc després, la seva carrera va ser interrompuda per l'inici de la Guerra de la Independència. Barclay servit amb distinció, com a general major, al Regiment Lleial Americà, a les forces lleial britàniques, durant tota la guerra i, amb la confiscació dels seus béns a Nova York i havent estat anomenat específicament en els decrets de proscripció d'este estat, va optar per unir-se als partidaris britànics a Canadà.
Després de considerar Nova Brunswick, Thomas Henry Barclay va optar per Nova Escòcia on se'ls van donar concessions de terres. En un moment donat, es va traslladar a Annapolis Royal i va començar a exercir d'advocat. Va ser elegit membre de la 6a Assemblea General de Nova Escòcia representant el Comtat d'Annapolis el 1785, mentre que Edmund Fanning era governador. L'any següent, John Parr es va convertir en governador. El 1793, Barclay va ser elegit pel Municipi d'Annapolis i va servir de president de la cambra parlamentària per l'Assemblea.

## Referències

* ↑ Tulloch, Judith. «Barclay, Thomas Henry». A: Dictionary of Canadian Biography (en anglès). , vol. 6. University of Toronto/Université Laval, 2003–.
# Ringgold (Louisiana)

Ringgold és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.660 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ringgold tenia 1.660 habitants, 636 habitatges, i 410 famílies. La densitat de població era de 276,3 habitants/km².
Dels 636 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,4% hi vivien parelles casades, en un 26,3% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 32,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 21,1% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 68 homes.
La renda mediana per habitatge era de 15.326 $ i la renda mediana per família de 21.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 9.817 $. Entorn del 36,5% de les famílies i el 38,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ringgold». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ringgold». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lleonci Mecànic

Lleonci Mecànic (en llatí Leontius, en grec antic Λεόντιος) fou un matemàtic grec del que no es coneix l'època exacta.
Va ser probablement posterior a Claudi Ptolemeu, i alguns autors l'assignen al segle vi. Va escriure una única obra dedicada a un amic seu de nom Teodor que havia col·laborat amb ell en alguns treballs de mecànica. Es dubta si aquest Teodor era la persona a qui Procle va dedicar el seu llibre De Providentia et Fato o un Teodor posterior, l'enginyer que va defensar Dara en la guerra entre Justinià I i Cosroes I de Pèrsia, que menciona l'historiador Procopi.
A la seva obra diu que havia construït una esfera segons la descripció d'Àrat, per encàrrec d'Elpidi que podria ser l'ambaixador d'aquest nom que l'emperador Maurici va enviar al kan dels Àvars el 583. La seva obra porta el títol de Περί παρασκευῆς Ἀρατείας σφαίρας, De Constructione Sphaerae Arati (Sobre la construcció de les esferes d'Àrat), basat en l'obra Els fenòmens (Φαινόμενα) d'Àrat.

## Referències

* ↑ 17.Leontius Mechanicus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 758
# Pometa de Vilagrassa

La pometa de Vilagrassa és una varietat de tomàquet (Lycopersicon esculentum) pròpia de l'àrea de Vilagrassa.

## Característiques

* Plantes molt altes.
* Influorescències col·locades en forma de raïm.
* Fulles petites.
* Fullatge dens.
* Poques llavors per fruit.
* Fuit immadur és verd clar i té una esquena amb solcs i de verd més fosc.
* Fruit madur té un color roig prenetrant, d'uns 6,9 centímetres de diàmetre que pesamenys de 150 grams i té una forma arrodonida.

## Conreu

Creix amb molta precocitat. La floració també és precoç però de forma esglaonada dintre del raïm de flors. El fruit és primerenc. Cada tomaquera genera uns tres quarts de quilo de tomàquets sans.

## Referències

* ↑ «Tomàquet pometa». Les Refardes Llavors fetes aquí, 2019. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ Fàbrega, Jaume. «Pa, tomàquet i oli d'oliva». Bona Vida. VilaWeb, 10-08-2009. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Tomàquet ple pometa de Vilagrassa -». L'Era Espai de Recursos Agroecològics. Arxivat de l'original el 2022-09-04. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Fotos para identificar variedades de tomates autóctonos de Cataluña y regiones cerca» (en castellà). [Consulta: 4 setembre 2022].
# Tendència central

En estadística, una tendència central (o, més comunament, una mesura de tendència central) és un valor central o un valor típic d'una distribució de probabilitat. Ocasionalment, s'anomena simplement mitjana; de fet, les mesures més comunes de tendència central són la mitjana aritmètica, la mediana i la moda. Una tendència central es pot calcular per un conjunt finit de valors o bé per una distribució teòrica (com, per exemple, una distribució normal). Una altra definició que utilitzen alguns autors és «la tendència de dades quantitatives a agrupar-se al voltant d'un valor central». El terme «tendència central» data de finals dels anys 1920.
Entre les mesures de tendència central hi ha:
* Mitjana aritmètica
* Mitjana ponderada
* Mitjana geomètrica
* Mitjana harmònica
* Mediana
* Moda

## Referències

* ↑ Weisberg, H.F. Sage University. Paper Series on Quantitative Applications in the Social Sciences (en anglès), 1992, p. 2. ISBN 0-8039-4007-6.
* ↑ Dodge, Y. «Central tendency». A: Institut Internacional d'Estadística. The Oxford Dictionary of Statistical Terms (en anglès), 2003. ISBN 0-19-920613-9.
* 1 2 Upton, G; Cook, I. «Central tendency». A: Oxford Dictionary of Statistics' (en anglès), 2008. ISBN ISBN 978-0-19-954145-4.

## Vegeu també

* Valor esperat
Viccionari
# Portada/article juny 8

Encara que es divideixen arbitràriament en oceans separats, aquestes aigües conformen una massa d'aigua salada global i interconnectada. Les divisions oceàniques es defineixen pels continents, pels arxipèlags o per altres criteris. Les divisions oceàniques són: l'oceà Atlàntic, l'oceà Índic, l'oceà Pacífic, l'oceà Àrtic i l'oceà Antàrtic.

## Oceà

Un oceà (del grec Ωκεανός, Okeanós, el nom del déu mitològic Oceà) és una gran massa d'aigua salada que, en la seva totalitat, cobreix prop del 71% de la superfície de la Terra (una àrea de 361 milions de quilòmetres quadrats). Els oceans són, per tant, el principal component de la hidrosfera. Gairebé la meitat de l'aigua marina o oceànica del món té una profunditat de 3.000 metres. La salinitat mitjana dels oceans és d'aproximadament 35 parts per mil (3,5%), en un rang de 31 a 39 parts per mil.
Encara que es divideixen arbitràriament en oceans separats, aquestes aigües conformen una massa d'aigua salada global i interconnectada. Les divisions oceàniques es defineixen pels continents, pels arxipèlags o per altres criteris. Les divisions oceàniques són: l'oceà Atlàntic, l'oceà Índic, l'oceà Pacífic, l'oceà Àrtic i l'oceà Antàrtic.
El 8 de juny és el Dia mundial dels mars i els oceans.