OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# GPT-J

GPT-J és un model de llenguatge d'intel·ligència artificial de codi obert desenvolupat per EleutherAI. Generalment segueix l'arquitectura GPT-2 amb l'única diferència important dels anomenats descodificadors paral·lels: en comptes de col·locar el perceptró multicapa d'avanç després de l'atenció multicapçal emmascarada, es calculen en paral·lel per tal d'aconseguir un rendiment més elevat amb distribució. formació.
GPT-J funciona de manera molt semblant a les versions GPT-3 d'OpenAI de mida similar en diverses tasques de baixada de tir zero i fins i tot pot superar-lo en tasques de generació de codi. La versió més recent, GPT-J-6B és un model d'idioma basat en un conjunt de dades anomenat The Pile. The Pile és un conjunt de dades de modelatge de llenguatge de codi obert de 825 gigabytes que es divideix en 22 conjunts de dades més petits.
GPT-J originalment no funciona com a bot de xat a diferència de ChatGPT, només com a predictor de text. El març de 2023, Databricks va llançar Dolly, un model de seguiment d'instruccions amb llicència d'Apache basat en GPT-J amb un ajustament del conjunt de dades Stanford Alpaca.

## Referències

* ↑ Demo, GPT-3. «GPT-J | Discover AI use cases» (en anglès). gpt3demo.com. https://gpt3demo.com.+[Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ «GPT-J-6B: An Introduction to the Largest Open Source GPT Model | Forefront» (en anglès). www.forefront.ai. https://www.forefront.ai. Arxivat de l'original el 2023-03-09. [Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ «The Pile» (en anglès). pile.eleuther.ai. pile.eleuther.ai. [Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ Mueller, Vincent. «How you can use GPT-J» (en anglès). Medium. https://towardsdatascience.com,+25-01-2022.+[Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ Conover, Mike. «Hello Dolly: Democratizing the magic of ChatGPT with open models» (en anglès). https://www.databricks.com,+24-03-2023.+[Consulta: 5 abril 2023].
# Fuettererita

La fuettererita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor d'Otto Fuetterer (nascut cap al 1880, Alemanya; mort cap al 1970, EUA), el principal responsable del desenvolupament de les reclamacions mineres al mont Otto, la localitat tipus.

## Característiques

La fuettererita és una oxisal de fórmula química Pb₃Cu$^{2+}$₆Te$^{6+}$O₆(OH)₇Cl₅. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012, sent publicada per primera vegada el 2013. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 63588 i 63589.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta als Estats Units, concretament al mont Otto, situat a la localitat de Baker, dins el districte miner de Silver Lake (comtat de San Bernardino, Califòrnia), on es troba en vugs en quars, originada per l’oxidació parcial de minerals sulfurs i tel·lururs primaris durant/després de la bretxa de les venes de quars. Aquest mont estatunidenc és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fuettererite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 agost 2021].
# Fuerzas Armadas Guanches

Fuerzas Armadas Guanches (FAG) van ser el braç armat del Moviment per l'Autodeterminació i Independència de l'Arxipèlag Canari (MPAIAC), actives entre l'1 de novembre de 1976 fins a finals de 1978, quan van decretar una treva indefinida unilateral en la seva activitat contra el que consideraven l'ocupació colonial de l'arxipèlag per part d'Espanya. En el convulsionat context del final del franquisme, les FAG van escometre la col·locació de bombes com a mitjà per a pressionar per la independència canària.

## Cronologia

* 1 de novembre de 1976: es va iniciar la propaganda a favor del conflicte armat a través d'una emissora de ràdio; es considera el dia del naixement de les FAG. El primer artefacte va explotar en les Galerías Preciados de Las Palmas de Gran Canària aquest mateix dia.
* 27 de març de 1977: una bomba de les FAG explota a l'aeroport de Gran Canària i posteriorment mori Marcelina Sánchez per les seqüeles de l'explosió. Els vols són desviats a l'aeroport de Los Rodeos de Tenerife, i fallades humanes causen l'accident aeri més gran de la història.
* març de 1977: mor Santiago Marrero Hernández, abatut per les forces de la Marina Espanyola en la caserna de la Isleta, Gran Canària, on havia entrat a sostreure armes;
* 13 de maig de 1977: esclata el primer artefacte explosiu que la FAG col·loca a la península Ibèrica, a les Galerias Preciados de Madrid;
* 1978: es produïx l'únic mort causat pel MPAIAC, l'agent de la policia Rafael Valdenebros, en intentar desactivar una bomba en La Laguna, Tenerife.

## Referències

* ↑ La Policía Nacional pide a La Laguna un homenaje al agente asesinado en 1978.

## Enllaços externs

* Fecha Para el Recuerdo
* Policia nacional demana homenatge a l'agent assassinat el 1978 a laopinion.es
# Gaotaiïta

La gaotaiïta és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la pirita. Rep el nom de la vila de Gaotai (República Popular de la Xina), a prop de la seva localitat tipus.

## Característiques

La gaotaiïta és un tel·lurur de fórmula química Ir₃Te₈. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1995. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la gaotaiïta pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta, urvantsevita i reniïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Geològic de la Xina.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de crom i PGE de la localitat de Gaositai, al comtat de Chengde (Hebei, República Popular de la Xina). Aquest jaciment és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gaotaiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 abril 2021].
# Gaperon

El Gaperon és un formatge francès de la regió de l'Alvèrnia amb fines herbes i all. El gaperon es fabrica amb el que queda de la mantega, anomenat en l'occità local gaspe o gape, a partir dels quals es forma el nom. L'afinament es fa a l'aire lliure, a l'interior d'una fusta o d'un motlle. Tradicionalment també es col·locaven a la vora del foc i eren un senyal de riquesa de la casa i de bon dot per a la filla. L'all prové de la plana de Limagne.
Es tracta d'un formatge a base de llet de vaca i pasta fresca, aromatitzat amb all i pebre i un pes mitjà de 250 grams.
El període de degustació òptim és de maig a octubre, després d'un afinament de 3 setmanes, però també és excel·lent de març a desembre. És un formatge olorós, però amb un sabor picant i que roman en boca una bona estona. El gust és fresc i pronunciat, cosa que el fa un formatge agradable a totes les estacions.
# Frederic II de Baden

Frederic II de Baden (Karlsruhe 1857 - Badenweiler 1928) fou l'últim gran duc sobirà de Baden regnant des de 1907 i fins al 1918.
Fill del gran duc Frederic I de Baden i de la princesa Lluïsa de Prússia, era net del gran duc Leopold I de Baden i de la princesa Sofia de Suècia per part de pare, mentre que per part de mare ho era del kàiser Guillem I de Prússia i de la duquessa Augusta de Saxònia-Weimar-Eisenach.
Casat en primeres núpcies amb la princesa Hilda de Luxemburg, filla del gran duc Adolf I de Luxemburg i de la princesa Adelaida d'Anhalt, la parella no tingué fills. A la mort del gran duc fou el fill d'un seu cosi, el príncep Maximilià de Baden qui heretà els drets dinàstics sobre el gran ducat.
Educat a la prestigiosa Universitat de Heidelberg va pertànyer al Cos de Suàbia, una corporació d'estudiants de la citada universitat.
Amb la caiguda de l'Imperi alemany, després de l'abdicació del kàiser Guillem II de Prússia, en part propiciada pel seu successor, el príncep Maximilià de Baden, el gran duc es dedicà a l'administració de l'increïble patrimoni familiar, entre el qual hom podia trobari el cèlebre Palau reial de Karlsruhe i el castell de Salem entre d'altres a més a més de nombroses i extenses propietats forestals de la família.
El gran duc morí l'any 1928 i la seva esposa li sobrevisqué fins a l'any 1952.
# Frederic III de Sicília

* No s'ha de confondre amb Frederic II de Sicília.
Frederic III de Sicília, anomenat el Simple o el Senzill (Catània, 1341 - Messina, 27 de juliol de 1377), fou rei de Sicília i duc d'Atenes i Neopàtria (1355-1377). Sovint es confon Frederic el Simple amb Frederic II de Sicília, qui trià anomenar-se a si mateix com a Frederic III perquè era el tercer fill d'un altre rei, Pere el Gran, encara que realment fins aleshores era el segon rei Frederic a ocupar el tron sicilià. Succeí al seu germà Lluís I de Sicília al tron del Regne de Sicília. Els inicis del regnat de Frederic el Senzill està ple de guerres repetitives contra el Regne de Nàpols. Així, gràcies a la resistència i fidelitat a la corona siciliana de la facció catalana, el regne conservà la seva independència, malgrat les ofensives angevines que el 1353 es van apoderar de Milazzo, Palerm, Siracusa i Marsala. El 1372 pogué acordar els termes de pacificació amb el Regne de Nàpols i la Santa Seu mitjançant el Tractat d'Avinyó, en què aconseguí ser reconegut com a Rei Tributari de la Trinàcria amb dependència feudal del Regne de Nàpols.

## Família

Era el segon fill de Pere II de Sicília i Elisabet de Caríntia. L'11 d'abril de 1361 es casà amb Constança d'Aragó, filla de Pere III el Cerimoniós, el matrimoni del qual donà una filla: la princesa Maria de Sicília (1362-1401), casada el 1392 amb Martí el Jove.
# Frontera entre Saint Lucia i les Saint Vincent i les Grenadines

La frontera entre Saint Lucia i Saint Vincent i les Grenadines és la frontera, íntegrament marítima, que separa Saint Lucia de Saint Vincent i les Grenadines (concretament l'illa de Saint Vincent), a les Petites Antilles (mar Carib).
El tractat que regeix la frontera fou signat el 6 de juliol de 2017 en ocasió de la 38a Conferència dels caps de govern del CARICOM El mateix dua es va signar un altre acord sobre la frontera entre Barbados i Saint Lucia.
Uns extremitat occidental és la quadruple frontera amb Veneçuela i Martinica mentre que l'extremitat oriental és el trifini amb Barbados.

## Referències

* 1 2 «Saint Lucia signs maritime boundary delimitation agreements with Barbados and Saint Vincent and the Grenadines», 06-07-2017. PDF
* ↑ «Prime Minister Stuart signs maritime boundaries agreement». Arxivat de l'original el 2017-11-07. [Consulta: 16 octubre 2018].
# Gas a pressió

El gas a pressió és un producte utilitzat per a la neteja d'equips electrònics i altres dispositius sensibles que no es poden netejar amb aigua.
El producte se sol comercialitzar en forma de pot a pressió amb un disparador que, quan s'acciona, projecta un raig de gas comprimit a través d'una obertura. Es fan servir gasos que es poden comprimir en líquids. L'aire líquid veritable no és pràctic, ja que no es pot emmagatzemar en pots de polvorització metàl·lics a causa de la pressió i temperatura necessàries. Els productes més comuns són l'1-difluoroetà, l'1,1,1-trifluoroetà o el 1,1,1,2-tetrafluoroetà. Els hidrocarburs, com el butà, eren utilitzats sovint en el passat, però la seva naturalesa inflamable va obligar els fabricants a utilitzar fluorocarburs.
Quan s'inhala, els vapors del gas poden produir efectes psicoactius i poden ser nocius per a la salut, de vegades fins i tot provocant la mort.

## Impactes ambientals

Escalfament global: el difluoroetà (HFC-152a), el trifluoroetà (HFC-143a) i el tetrafluoroetà completament no inflamable (HFC-134a) són gasos d'efecte hivernacle potents. Segons el Panell Intergovernamental sobre Canvi Climàtic (IPCC), el potencial d'escalfament global (GWP) de HFC-152a, HFC-143a i HFC-134a són 124, 4470 i 1430, respectivament. GWP es refereix a l'efecte d'escalfament global en comparació amb CO₂ per a la massa unitària. 1 kg de HFC-152a equival a 124 kg de CO₂
Danys a la capa d'ozó: els esprais de gas venuts en molts països són segurs ja que utilitzen gasos no danyen la capa d'ozó. El tetrafluoroetà, per exemple, té un dany poc significatiu. Aquesta és una qüestió diferent de la preocupació per l'escalfament global.

## Referències

* ↑ Melissa Conrad Stöppler, MD. «Huffing (Inhalant Abuse) Symptoms, Signs, Abuse Information - MedicineNet». MedicineNet.
* ↑ «Changes in Atmospheric Constituents and in Radiative Forcing» (PDF). Cambridge University Press, 2007. [Consulta: 11 maig 2017].
* ↑ Catalytic Air Pollution Control: Commercial Technology – Ronald M. Heck, Robert J. Farrauto, Suresh T. Gulati – Google Books. Books.google.com, 2009-02-24.
# Molí fariner del Petronillo

El Molí fariner del Petronillo és una obra gòtica de Santa Coloma de Queralt (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Presenta una gran portalada en arcada, que es troba tapiada excepte una porta més petita (posterior). El trespol del primer pis és amb volta de pedra, el segon pis servia d'habitatge i també hi ha golfes.
La seva utilització era de molí fariner. Als seus costats hi ha edificacions adossades. Tot ell en estat ruïnós.

## Història

Del segle xiv al segle xix en foren propietaris els Senyors de la Vila de Santa Coloma. El molí agafava el nom dels diferents arrendataris que el tenien durant més anys. Antigament era conegut com a molí d'en Requesens, el 1820 com a Molí del Sol o de Dalt i finalment com a Molí d'en Petronillo.

## Referències

* 1 2 3 «Molí fariner del Petronillo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Molí fariner del Petronillo». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ambrosio Garbisu y Pérez

Ambrosio Garbisu y Pérez (Bilbao, 1877 - Baiona, 1965) fou un polític republicà basc.

## Biografia

Membre d'Izquierda Republicana, liderà la formació azañista a Biscaia durant bona part de la Segona República. A les eleccions municipals espanyoles de 1931 fou escollit regidor de l'ajuntament de Bilbao, ocupant la primera tinença d'alcaldia. Va ser detingut en els fets de setembre de 1934, quan anava camí de l'Assemblea de Zumarraga que va presidir Indalecio Prieto. En 1936 va ser escollit com a compromisari per a l'elecció del president de la República per la circumscripció de la ciutat de Bilbao. Durant la Guerra Civil va ser Comissari de Proveïments de Biscaia en representació del Govern d'Euzkadi. Exiliat en França, va ser nomenat conseller sense cartera del Govern Basc en l'exili des de 1952 fins a la seva defunció, sota la presidència de José Antonio Aguirre i Jesús María de Leizaola.

## Referències

* ↑ Granja Sainz, José Luis de la «De la esperanza al desencanto: los gobiernos de Aguirre en Francia / Los consejeros vascos del exilio». Revista Bilbao, 29, 2010 [Consulta: 2 agost 2013].
* ↑ «Ambrosio Garbisu». Enciclopedia Auñamendi [Consulta: 2 agost 2013].
* ↑ Fusi Aizpuría, Juan Pablo. «Nacionalismo y revolución: Octubre de 1934 en el País Vasco». A: Octubre 1934. Cincuenta años para la reflexión. Madrid: Siglo XXI de España editores, 1985, p. 178-180. ISBN 84-323-0515-4 [Consulta: 2 agost 2013].
* ↑ Granja Sainz, José Luis de la. Nacionalismo y II República en el País Vasco. Siglo XXI de España Editores, 2008, p. 620. ISBN 9788432313097 [Consulta: 2 agost 2013].
# Rodrigo Muñoz

Rodrigo Martín Muñoz Salomó (Montevideo, el 22 de gener de 1982) és un futbolista uruguaià que juga per al Club Libertad de la primera divisió del Paraguai.
# Lalaye

Lalaye (en alsacià Lààch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2006 tenia 439 habitants. Limita amb Fouchy, Breitenau, Urbeis i Steige.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes de la Vall de Villé.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 394 | 405 | 365 | 346 | 364 | 390 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2008 | Jacques Deybre |
| 2008-2014 | Jean-Michel Bass |
| 14-20200 | Yvette Walspurger |
# Franco Comotti

Franco Comotti va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Va néixer el 24 de juliol del 1906 a Brescia, Itàlia. Va morir el 10 de maig del 1963.
Va debutar a la setena cursa de la història de la Fórmula 1 disputada el 3 de setembre del 1950, el GP d'Itàlia, que formava part del campionat del món de la temporada 1950 de F1, de la que va disputar només aquesta cursa. Piero Taruffi va participar en un total de dues curses puntuables pel campionat de la F1, repartides al llarg de dues temporades a la F1, les que corresponen als anys 1950 i 1952.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1950 | Maserati | Maserati | Maserati | GBR | MON | 500 | SUI | FRA | BEL | ITA Ret | | - | 0 |
| 1952 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | SUI | 500 | BEL | FRA 12 | GBR | ALE | HOL | ITA | - | 0 |

### Resum

| Curses | Victòries | Pòdiums | Poles | Voltes ràpides | Punts |
| 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Rodrigo León Ramos

Rodrigo León Ramos (Nerva, 15 de novembre de 1914 - Londres, 23 d'abril de 1995) va ser un polític i sindicalista espanyol.

## Biografia

Delineant de professió, el 1929 va començar a treballar per a l'oficina de topografia de la Rio Tinto Company Limited. Posteriorment realitzaria estudis a l'Escola de Mines de Huelva. Afiliat al Sindicat Miner de la UGT, arribaria a ser secretari de la UGT en la seva secció de Nerva. També arribaria a exercir com a president de l'agrupació de les Joventuts Socialistes en Nerva. Va arribar a participar en els fets revolucionaris de 1934, pels que fou detingut i empresonat.
Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les forces republicanes, arribant a formar part de comissari polític de l'Exèrcit Popular de la República. Durant la contesa va exercir com a comissari de la 63a Brigada Mixta i de la 68a Divisió. Després del final de la contesa va sortir d'Espanya i va marxar a l'exili.
Es va instal·lar al Regne Unit, on va formar part del PSOE en l'exili. Va exercir com a vocal suplent del Comitè Director per la 4a zona (la corresponent a l'organització del PSOE a Anglaterra-Bèlgica-Alemanya-Suïssa). Va ser membre de la secció del PSOE de Londres, a la qual va representar en el VIII i IX Congressos del PSOE en l'exili.

## Referències

* ↑ Engel, 1999, p. 65.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 183.
* ↑ Engel, 1999, p. 230.
* ↑ Ramírez, 2011, p. 257.
* ↑ Calçada, 2008, p. 101.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Calzada, Amadeo. Mi compromiso con la historia. Sobre el exilio y el mito de Suresnes. Ediciones de la Universidad de Cantabria, 2008.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Ramírez, J. En tierra extraña: el exilio republicano onubense, 2011. ISBN 9788461510412.
# Fundación Duques de Soria

La Fundación Duques de Soria és una institució cultural sense ànim de lucre, amb seu a la ciutat de Sòria, creada el 1989 per iniciativa i sota la presidència d'honor de Margarida de Borbó i de Carlos Zurita, ducs de Soria.
El seu objectiu principal és col·laborar amb l'hispanisme internacional i amb la Universitat en l'estudi i la difusió de la cultura espanyola, amb especial referència a la llengua.
La Fundació col·labora estretament amb la Junta de Castella i Lleó i amb les principals institucions de Sòria, Salamanca i Valladolid, especialment amb les Universitats d'aquestes dues darreres ciutats. També recolza institucions com la Reial Acadèmia Espanyola (és membre de la Fundació Pro Real Acadèmia Espanyola), l'Institut Cervantes, o l'Associació Internacional d'Hispanistes. Va ser premiada amb la Medalla d'Or al mèrit a les Belles Arts el 2016.

## Referències

* ↑ SoriaNoticias. «La Fundación Duques de Soria destinará 135.000€ al Hispanismo en 2023» (en castellà), 23-12-2022. [Consulta: 29 juny 2023].
# Muespach-le-Haut

Muespach-le-Haut (en alsacià Obermüeschbe) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 964 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 440 | 470 | 550 | 623 | 676 | 810 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Bohrer | |

## Agermanaments

* Benquet
# Ambrosio O'Higgins

Ambrosio Bernardo O'Higgins (Ballenary, Irlanda, 1720 - Lima, Perú, 19 de març de 1801) va ser un militar i polític espanyol d'origen irlandès, pare de l'heroi de la independència xilena Bernardo O'Higgins. Arribà a Espanya el 1749 i, després de residir a Cadis, marxà cap a Amèrica. A Cuba (1761) va combatre activament els araucans i ocupà diversos càrrecs abans de ser nomenat governador i capità general de Xile (1788-1796). Com a virrei del Perú (1796-1800) activà la fortificació dels ports, millorà les comunicacions i ocupà les illes Galápagos.

## Referències

* ↑ «Ambrosio O'Higgins». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Enciclopedia Universal Larousse, 2007.
# Geary Hobson

Geary Hobson (Chicot, Arkansas, 1941) és un escriptor estatunidenc barreja de cherokee, quapaw i chickasaw. És director d'estudis nadius de la Universitat de Nou Mèxic i compilador de literatura índia americana. També és autor dels poemes Deer hunting and other poems (1990), la narració The last of the ofos (2000), l'antologia The remembered earth (1981) i l'assaig The Rise of the White Shaman: Essays and Reviews (2004).

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia
# Germanes del Nen Jesús

* Aquest article tracta sobre la congregació fundada en 1667 a Lo Puèi de Velai per Anna Maria Martel. Si cerqueu la congregació fundada per Nicolas Barré, vegeu «Religioses de l'Infant Jesús».
Les Germanes del Nen Jesús (francès: Religieuses de l'Enfant-Jésus) és una congregació religiosa fundada en 1667 a Lo Puèi de Velai per Anna Maria Martel (1644-1673) per a la cura dels necessitats. Dividit entre diverses congregacions religioses independents de conformitat amb el mateix esperit i la tradició, són arreu del món. Des de 1903 s'han utilitzat les sigles postnominals de S.E.J..

## Referències

* ↑ «Origine et fondation de la Communauté» (en francès). Congrégation des Sœurs de l'Enfant-Jésus de Chauffailles de Rivière-du-Loup. Arxivat de l'original el 2013-10-22. [Consulta: 17 octubre 2013].
# Gavià glauc

El gavià glauc (Larus glaucescens) és una espècie d'ocell de la família dels làrids (Laridae) que habita les costes del Pacífic Nord, des de les Illes del Comandant i Aleutianes, sud-est d'Alaska cap al sud fins al nord dels Estats Units, i en Àsia cap al sud fins al nord del Japó. En hivern arriben més al sud.

## Referències

* ↑ Gavià glauc a CERCATERM Rev. 24/03/2012