OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Springerichthys bapturus

Springerichthys bapturus és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,5 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja algues.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó i a Corea del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Shinohara, G., Y. Sato i K. Matsuura, 2000. Coastal fishes of Ishima Island, Tokushima, Japan. Mem. Nat. Sci. Mus. Tokyo 33:175-186.
* ↑ Weber, M. i L.F. de Beaufort, 1936. The fishes of the Indo-Australian Archipelago. VII. Perciformes (continued). E.J. Brill, Leiden 7:1-607.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ait Yahya

Ait Yahya (en àrab أيت يحيى, Ayt Yaḥyà; en amazic ⴰⵢⵜ ⵉⵃⵢⴰ) és una comuna rural de la província de Midelt, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.560 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Accossato

Accossato és una empresa italiana que es dedica actualment a la fabricació de peces per a motocicletes. Fundada per Giovanni Accossato (qui n'és encara el propietari), entre el 1969 i el 1985 l'empresa va fabricar motocicletes completes.

## Història

Accossato és actualment un grup format per diverses divisions de producció: Accossato Comandi, Accossato Telai, Accossato Radiatori, Accossato Forgiato in Alluminio i Accossato Accessori. El grup té dues fàbriques, totes dues situades a Villastellone (ciutat metropolitana de Torí). L'empresa original va néixer en una altra ciutat de la mateixa província, Carignano.
Les primeres motocicletes Accossato, destinades al fora d'asfalt, anaven equipades amb un basculant fet completament d'alumini.
En paral·lel a la producció de motocicletes completes, l'empresa va iniciar la producció de components per al sector de la motocicleta, activitat que segueix desenvolupant actualment. Aviat, Accossato va crear motocicletes de competició per a les cilindrades de 50, 80 i 125 cc. A la classe dels 80cc, Accossato va guanyar el Campionat d'Europa d'enduro de forma ininterrompuda entre el 1983 i el 1985 (Pierfranco Muraglia els dos primers anys i Stefano Passeri el darrer).
Després de guanyar el Campionat d'Europa de 1985, la companyia va decidir retirar-se de qualsevol tipus de competició, i fins i tot de la producció de motocicletes, per tal de centrar-se en la producció de components per a fabricants de motocicletes italians i estrangers. Entre els clients d'Accossato hi ha Piaggio, Aprilia, Triumph, Husqvarna, MV Agusta, BMW, Moto Guzzi i KTM.
Cada mes d'agost se celebra una reunió anual d'entusiastes de la marca a Heidelberg (Alemanya).

## Referències

* ↑ «Accossato» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «Accossato Motorcycles» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «European and World titles since ‘83» (en anglès). offroadchampions.com. Arxivat de l'original el 2021-07-12. [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «Pierfranco Muraglia (“Chicco”)» (en alemany). accossato.de.
* ↑ «Accosato (Italy, 1969-1990)» (en anglès). mxbikes.com. Arxivat de l'original el 24 març 2014.

## Bibliografia

* Ewald, S; Murrer, G. Enzyklopädie des Motorrads, Marken - Modelle - Technik (en alemany). Bechtermünz Verlag, 1999. ISBN 3-8289-5364-6.
* Tragatsch, Erwin. Alle Motorräder 1894-1981: Eine Typengeschichte. 2500 Marken aus 30 Ländern (en alemany), 1997. ISBN 3-87943-410-7.
* Tragatsch, Erwin. The Illustrated Encyclopedia of Motorcycles (en anglès). Secaucus, 1985. ISBN 0890098689.

## Enllaços externs

* Accossato - Lloc web oficial (italià) (anglès)
# Limnonectes dammermani

Limnonectes dammermani és una espècie de granota que viu a Indonèsia.

## Referències

* Iskandar, D. & Mumpuni 2004. Limnonectes dammermani. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Una Chi

Una Chi (pseudònim de Bruna Bianchi, Milà, Itàlia, 1942) és una novel·lista i traductora italiana. Amb una obra amb una forta identitat eròtica, es distingeix per la seva prosa analítica i per la crueltat de les seves històries.
Fou professora titular de literatura alemanya a la Universitat de Milà. Sota el seu nom real Bruna Bianchi, va traduir a l'italià diverses obres mestres de la literatura alemanya, com el Diari d'un cargol de Günter Grass (Aus dem Tagebuch einer Schnecke) (Einaudi, Torí, 1974), Bluebeard de Max Frisch (Einaudi, 1984) i Unicorno de Martin Walser (Feltrinelli, 1969).

## Obres

* 1994: E duro campo di battaglia il letto, col·lecció Ars amandi, ES, 1994 (ISBN 88-86534-56-6);
* 1995: Il sesso degli angeli, col·lecció Biblioteca dell'eros, ES, 1995 (ISBN 88-86534-09-4);
* 1997: Ti vedo meglio al buio, col·lecció Biblioteca dell'eros, ES, 1998 (ISBN 88-86534-53-1);
* 2000: L'ultimo desiderio, col·lecció Biblioteca dell'eros, ES, 2000 (ISBN 88-87939-00-4)3.

## Referències

* ↑ «La scrittrice anonima erotica " Una Chi " potrebbe essere Bruna Bianchi traduttrice milanese». Corriere della sera. Arxivat de l'original el 2009-08-26. [Consulta: 29 abril 2019].
* ↑ «Ora esplode in Rete l'eros al femminile». Arxivat de l'original el 2008-12-28. [Consulta: 29 abril 2019].
* ↑ L'ultimo desiderio

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Entrevista a Buna Bianchi
# Casey Spooner

Casey Spooner (2 de febrer de 1970) és un artista i músic estatunidenc. Quan estudiava a l'School of the Art Institute of Chicago va conèixer Warren Fischer. Els dos van ser cofundadors de Fischerspooner a la ciutat de Nova York el 1998, on escriu i canta les seves cançons.
Spooner ha presentat treballs per a Deitch Projects i un àlbum de R.E.M. La promoció del segon àlbum de Fischerspooner va incloure una exposició d'art de totes les imatges utilitzades per elaborar l'àlbum, ja que ha estat relacionada a Warhol.
Spooner ha contribuït i treballat en espectacles amb Doorika, un col·lectiu d'arts escèniques establert a Chicago i Nova York. Casey es va unir al grup experimental de Nova York The Wooster Group el 2007, assumint el paper del germà d'Ofèlia Laertes en la seva producció de Hamlet, que va comptar amb dues cançons de Fischerspooner que es van compondre per a l'espectacle. Durant aquest temps, també va començar a treballar en un tercer àlbum de Fischerspooner amb Warren Fischer. El disc Entertainment es va estrenar a Amèrica del Nord a través del propi segell FS Studios el 2009 i va ser produït per Jeff Saltzman. Spooner va ser la principal figura de l'espectacle de Fischerspooner.
El gener de 2010 Spooner va distribuir en línia la seva primera obra en solitari, la cançó "Faye Dunaway", com a prèvia d'un àlbum en solitari anomenat Adult Contemporary. Va treballar en l'acte d'obertura de Scissor Sisters en la seva gira estatunidenca, cosa que va ser possible gràcies al finançament proporcionat pels seus seguidors a través de Kickstarter. Spooner és obertament homosexual.

## Referències

* ↑ Bond, Mindy. «Casey Spooner, Fischerspooner». Gothamist, 28-03-2005. Arxivat de l'original el 2007-02-14. [Consulta: 4 desembre 2013].
* ↑ «Casey Spooner: Fischerspooner». SuicideGirls.com, 27-04-2009. [Consulta: 27 abril 2009].
* ↑ «Kickstarter Project». [Consulta: 3 juliol 2011].
* ↑ Reighley, Kurt B «Casey and friends: openly gay Fischerspooner singer Casey Spooner offers some surprising collaborations on the group's latest.». The Advocate, 10-05-2005 [Consulta: 5 octubre 2007].
# El Muntet de Blat

El Muntet de Blat és una muntanya de 654 metres que es troba al municipi de Sarral, a la comarca de la Conca de Barberà. El pujol presideix el Barranc del Salt, l'Obac del Coix i l'avenc conegut com a carrer dels Cavallers. Forma part d'una de les rutes de senderisme, la Ruta del Cogulló.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «El Muntet de Blat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Marsal, Anton M. «Sarral beneirà la creu del Muntet de Blat després d'una caminada». Diari de Tarragona, 18-04-2015. Arxivat de l'original el 2016-04-23 [Consulta: 4 abril 2016].
# Bièvres

«Bièvres» té aquests significats:
* Bièvres (Aisne), municipi al departament de l'Aisne (regió dels Alts de França)
* Bièvres (Ardenes), municipi al departament de les Ardenes (regió del Gran Est, França)
* Bièvres (Essonne), municipi al departament de l'Essonne (regió de l'Illa de França)
* Cantó de Bièvres, antic cantó al districte de Palaiseau del departament d'Essonne (regió de l'Illa de França)
# Alqueria del Barbut

L'alqueria del Barbut fou una alqueria de la Ciutat de València, enderrocada el 20 de juny del 2001 per a construir la parcel·la del Nou Mestalla. El grup Aljub li dedicà una cançó.
L'expropiació comença el novembre del 2000, i el 15 de març del 2001 es feu un concert en suport on hi participaren, entre d'altres, Obrint Pas. L'actuació urbanística per part de l'Ajuntament provocà protestes socials i el naixement de plataformes en defensa dels damnificats, fins a cinc anys després de l'enderrocament.

## Referències

* ↑ «Desplazados por el nuevo estadio» (en castellà). Levante-EMV, 26-06-2006. [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ «L'alqueria del Barbut - Aljub».
* ↑ «L’Horta de video». [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ González Collantes, Carla. Moviments socials i defensa del patrimoni a la ciutat de València: el cas dels salvem (Tesi). Editorial Universitat Politècnica de València, 2005-07.
* ↑ «Los antiguos dueños del solar del nuevo Mestalla pedirán una indemnización». Las Provincias, 16-11-2006. [Consulta: 16 març 2021].
# Accolti

Accolti és el nom dels següents personatges:
* Benedetto Accolti el vell " (Arezzo, 1415-Florència, 1466), jurista i historiador
* Benedetto Accolti el jove (Arezzo 29 d'octubre de 1497-Florència, 1549), cardenal
* Francesco Accolti l'aretí, patrici d'Arezzo, armat cavaller pel Papa el 1464
* Francesco Accolti anomenat l'aretí (? -1523), patrici d'Arezzo i bisbe d'Ancona (1514-23)
* Bernat Accolti conegut com l'únic Aretí (Arezzo, 1458-Roma, 1535), eclesiàstic italià, duc i vicari pontifici de Nepi
* Pietro Accolti conegut com el Cardenal d'Ancona (Florència, 1455-Roma, 1532), eclesiàstic italià, lector de dret canònic a la universitat de Pisa i a la de Bolonya, Auditor del tribunal de la Rota (1484), secretari apostòlic (1503), bisbe d'Ancona i Numama
# Lletons de vedella

Els lletons o lleteroles de vedella és el nom donat al timus de la vedella quan s'utilitza en preparacions culinàries.
Els lletons són els menuts de la vedella (del xai i del cabrit) formats per una glàndula – el timus – situada a l'entrada del pit, davant la tràquea, i que desapareix a l'adultesa. Les lleteroles es componen d'una part allargada, la gola, i d'una part rodona i saborosa, la palma."
Aquest aliment, no gens sovintejat, és sempre car i força preat dels coneixedors. Els lletons de vedella s'han de purgar, després blanquejar o escaldar, escórrer i refrescar ràpidament. Després del refredament complet, cal descarregar-ne impureses i posar-los sota premsa al fresc. Les lleteroles freqüentment es cuinen brasejades.

## Referències

* 1 2 Spaull, Susan; Bruce-Gardyne, Lucinda. Leiths Techniques Bible. 1. Bloomsbury, 2003, p. 451. ISBN 0-7475-6046-3.
* ↑ Sweetbread BBC food
* ↑ "Sweetbreads", British Food: A History

## Vegeu també

* Lletons vegetals (Blighia sapida)
# Chesterton

«Chesterton» té aquests significats:
* Gilbert Keith Chesterton, escriptor anglès
* Chesterton (Indiana), població a Indiana, als Estats Units d'Amèrica
# El Tot Mataró i Maresme

El Tot Mataró i Maresme, més conegut com «El Tot», va ser una de les dues revistes referents d'actualitat que es publicava a Mataró i al Maresme. L'altra és la Clau del Maresme
El setmanari es va crear el 1981 per Fernando Rodríguez i Carmen Guisado que van convèncer l'ajuntament d'implicar-se en una petita revista gratuïta. És el primer setmanari gratuït de Catalunya i el segon de l'Estat Espanyol, va esdevenir uns dels setmanaris més llegits de Catalunya, amb un lectorat de 63.000 persones. El 2006 va celebrar el seu 25è aniversari amb una modernització de la seva web i el 2016 el 35è amb una gran festa popular. El 2013 els locals de les dues revistes mataronines van ser víctimes d'actes de vandalisme per nacionalistes espanyols.
El març del 2020 es va donar a conèixer que per motius econòmics es deixaria de publicar la revista en paper.

## Referències

* ↑ «9. Publicacions de distribuïció gratuïta». OJD, 2016. Arxivat de l'original el 2015-08-04. [Consulta: octubre 2016].
* 1 2 «El Tot Mataró celebra 35 anys amb una gran festa i una edició especial». Associació de mitjans d'informació i comunicació (AMIC), 24-05-2016.
* ↑ «El Tot Mataró i Maresme celebra el 25è aniversari amb la renovació del seu web». Nació Digital, 03-06-2006. Arxivat de l'original el 2016-10-23 [Consulta: 23 octubre 2016].
* ↑ «Història del Tot Mataró». La Guia de Mataró. Arxivat de l'original el 2016-10-23. [Consulta: octubre 2016].
* ↑ «El setmanari gratuït El Tot Mataró i Maresme compleix 25 anys». TV3 Notícies, 01-06-2006.
* ↑ «Pintades feixistes i racistes als edificis del Capgros i el Tot Mataró». El Punt Avui, 09-12-2013 [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «El setmanari El Tot Mataró deixa d’editar-se en paper». Capgròs.com, 06-03-2020. [Consulta: 24 abril 2024].
# Blankenberg (Mecklenburg)

* Per a altres significats, vegeu «Blankenberge».
Blankenberg (en baix alemany Blankenbarg) és un municipi del districte de Ludwigslust-Parchim de l'estat de Mecklemburg-Pomerània Occidental a Alemanya.
El 2011 tenia 428 habitants sobre una superfície de 21,33 km².

## Llocs d'interès

* Tempziner See

## Referències

* ↑ Bevölkerungsstand der Kreise, Ämter und Gemeinden in Mecklenburg-Vorpommern 31.12.2010, Statistisches Amt Mecklenburg-Vorpommern
# Star Wars (videojoc de 1983)

Star Wars és un videojoc de trets en primera persona dissenyat per Mike Hally i llançat com a videojoc arcade el 1983 per Atari. Utilitza gràfics vectorials en color 3D per simular l'assalt a l'Estrella de la Mort de la pel·lícula Star Wars de 1977. Hi ha tres seqüències de joc connectades: combat contra caces TIE a l'espai, volar per la superfície de l'Estrella de la Mort i la carrera de trinxeres final. La seqüència es repeteix amb complicacions afegides i l'Estrella de la Mort es regenera per a cadascun. El caça X-Wing del jugador té un escut que només protegeix dels danys un nombre determinat de vegades, i després el següent cop acaba el joc. La síntesi de la parla emula els actors de la pel·lícula.
Desenvolupat durant l'edat daurada dels jocs arcade, Star Wars s'ha inclòs a les llistes dels videojocs més grans de tots els temps. Els ports d'origen van ser publicats per Parker Brothers, Domark i Broderbund. Va ser seguit per una seqüela arcade menys coneguda, venuda com a kit de conversió per a l'original, el 1985: Star Wars: The Empire Strikes Back.

## Referències

* ↑ «Star Wars». arcade-history.com. [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ «Star Wars - Atari (1983)». The International Arcade Museum. [Consulta: 24 juny 2014].
* ↑ Collins, Karen. Game Sound: An Introduction to the History, Theory, and Practice of Video Game Music and Sound Design (en anglès). Cambridge, Massachusetts: MIT Press, 2008, p. 19. ISBN 978-0-262-03378-7.
* ↑ «Remembering Atari's Star Wars 1983 coin-op: a masterpiece of arcade tech» (en anglès). Wireframe magazine, 12-07-2022 [Consulta: 22 setembre 2022]. Arxivat 22 de setembre 2022 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa tècnica a Arcade history (anglès)
# Alberto Lievore

Alberto Lievore (Buenos Aires, 1948). Arquitecte per la Universitat de Buenos Aires i dissenyador industrial. El 1977 s'estableix a Barcelona i forma part del grup Berenguer juntament amb Jorge Pensi, Norberto Chaves i Oriol Pibernat amb qui projecta el SIDI, plataforma pel llançament internacional del disseny espanyol. Aquest grup combina l'ensenyament i teoria del disseny amb la pràctica. Durant aquests anys dissenya formant un tàndem amb Jorge Pensi. El 1984 crea el seu propi estudi, dedicant-se principalment al disseny de producte, a la consultoria i a la direcció d'art de diverses empreses, entre les quals destaquen Perobell o Andreu World.
En aquests anys les seves recerques el porten a experimentar amb noves tècniques i materials com per exemple el maderon. El 1991 entren a formar part de l'estudi Jeannette Altherr (Heidelberg, Alemanya, 1965) i Manel Molina (Barcelona, 1963) i aquest passa a denominar-se Lievore-Altherr-Molina. Entre els seus dissenys més coneguts destaquen la butaca Manolete (1988) i la Cadira de braços Rothko (1989).
L'any 1999 va rebre el Premio Nacional de Diseño en la modalitat de professionals.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].
* ↑ «Premios Nacionales de Diseño 1999» (en castellà). Idi.mineco.gob.es, 1999. Arxivat de l'original el 2016-10-22. [Consulta: maig 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de disseny industrial del Disseny Hub Barcelona
# Llinda de Can Pere Petit

La Llinda de Can Pere Petit és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

La vila de Santa Pau va créixer per la part nord, fora del recinte fortificat. L'any 1466 la reina donya Joana va cedir uns terrenys situats prop de la Porta de Vila Nova per a construir una plaça, avui Plaça del Baix. Un cop construïts els grans casals que l'envoltaven es va passar, al segle xviii, a la construcció dels edificis del carrer del Pont.

## Referències

* ↑ «Llinda de Can Pere Petit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Unibertsolariak munduaren ertzaren bila

Unibertsolariak munduaren ertzaren bila (Els balunis a l'aventura de la fi del món) és una pel·lícula d'animació basca de 2004 produïda per l'empresa basca Baleuko i dirigida per Juanjo Elordi. Fou rodada originalment en basc.

## Argument

Els Balunis són uns éssers que viuen a Borovila i només coneixen del que passa fora del seu món el que explica un venedor anomenat Cuadrado, qui a canvi d'unes bales que fabriquen ells, els proporciona altres productes. Amb les bales estan fent una estàtua per regalar a Plutó el dia del seu centenari. Satur la trenca sense voler, i quan li recriminen el fet, s'enfada tant que amenaça amb marxar de Borovila i anar a la zona fronterera. Quan l'endemà no el veuen. tots marxen a buscar-lo.

## Equip tècnic

| Direcció | Juanjo Elordi |
| Guió | Unai Iturriaga |
| Producció | Eduardo Barinaga i Karmelo Vivanco |
| Música | José Ramón Gutiérrez |
| Direcció artística | Iván Oneka |
| Edició | Alazne Portu |

## Nominacions

El 2004 fou nominada al Goya a la millor pel·lícula d'animació.

## Referències

* ↑ Unibertsolariak munduaren ertzaren bila al web d'EITB
* ↑ Los Balunis al web del ministerid e cultura
* ↑ Los balunis en la aventura del fin del mundo al web dels premis Goya
# Chesterita

La chesterita és un mineral de la classe dels silicats.

## Característiques

La chesterita és un inosilicat de fórmula química (Mg,Fe)$_{17}$Si$_{20}$O$_{54}$(OH)₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la chesterita pertany a «09.DF - Inosilicats amb 2 cadenes múltiples periòdiques» juntament amb els següents minerals: clinojimthompsonita, jimthompsonita, ierxovita, paraierxovita, tvedalita, bavenita i bigcreekita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1977 a la pedrera Carlton, a Chester, al comtat de Windsor, Vermont (Estats Units). Sol trobar-se associada a altres minerals com: clinojimthompsonita, jimthompsonita, antofil·lita, cummningtonita i talc.

## Referències

* ↑ «Chesterite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ «Chesterite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 7 octubre 2016].