OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Gol de la Torre

Can Gol de la Torre és una masia de Sant Antoni de Vilamajor (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Ha estat recentment restaurada.

## Descripció

L'edifici té estructura de masia catalana amb teulada a dues vessants i planta basilical asimètrica. A la façana destaquen la porta, amb onze dovelles, dues finestres goticitzants i dos escuts, l'un sobre la clau, partit en pal amb una guatlla agafant un cap pels cabells a cada compartiment. L'altre està a la llinda d'una finestra, a la mateixa vertical que la porta, descentrada amb relació al carener, aquest escut té dos pals. Sota el ràfec del carener hi ha un relleu de Crist Crucificat. I a la façana oposada a la porta hi ha un rellotge de sol. Posteriorment se li adossà una galeria.

## Història

La família Gol, o Gual, està bastant estesa per Sant Antoni i per Sant Pere de Vilamajor. L'actual masia es pot datar entre els segles XV-VI, basant-se en les finestres. Hi ha la possibilitat, però, que les seves primeres estructures fossin més antigues si, com hom creu, l'especificació "de la Torre" que la diferencià d'altres Can Gol, fes referència a la seguretat que donava la seva presència al camí de Cardedeu, de coneguda importància amb anterioritat al segle xv.

## Referències

* 1 2 «Can Gol de la Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Alexó

Alexó（en llatí Alexōn, ōnis; en grec antic Ἀλέξων, ωνος) fou un aqueu que servia a la guarnició cartaginesa de Lilibèon quan era assetjada pels romans l'any 250 aC durant la Primera Guerra Púnica.
Durant el setge, alguns dels gals mercenaris van planejar entregar la ciutat als romans, però Alexó, que ja una vegada havia salvat Agrigent d'un intent similar dels mercenaris, va alertar al comandant cartaginès Himilcó. També va ajudar a Himilcó a mantenir la pau entre els mercenaris i a aconseguir la seva fidelitat als cartaginesos, segons diu Polibi.

## Referències

* ↑ Alexon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 131
# Aprium

aprium, és un fruit híbrid producte del creuament de pruna i albercoc fet per Floyd Zaiger a la dècada de 1980. Es van necessitar diverses generacions de creuaments per a fer el nou fruit.
Genèticament és ¼ de prunera i ¾ d'albercoquer. Com en el cas del pluot deriva d'un altres fruit híbrid que s'anomena plumcot.
Els apriums semblen exteriorment albercocs, la seva polpa és densa i de gust molt dolç amb molta fructosa. El gust és una barreja d'aromes de pruna i albercoc.
"Aprium" és marca registrada de Zaiger's Genetics.
# Araucaria bidwillii

Araucaria bidwillii és una espècie de conífera de la família de les araucariàcies que es distribueix pel nord-est d'Austràlia. És un arbre perenne que es troba sobre sòls fèrtils i sans a boscos plujosos. És una espècie que té interès per la seva fusta i les seves llavors comestibles.

## Descripció
### El port i la capçada

Araucaria bidwillii és un arbre monoic que pot arribar als 50m d'alçada, amb un troc molt gruixut i amb una escorça de color gris marró fosc. Aquesta és escamosa. La capçada és de forma piramidal al principi del creixement, densa i amb branquillons penjants. De mica en mica es va obrint i arrodonint la seva forma amb el pas dels anys.

### Les fulles i flors

Les fulles es van agrupant cap al final de les branques. Les juvenils i produïdes a l'ombra són de color verd clar brillant, estretes, d'uns 2,5 - 5 cm de llarg, punxegudes i disposades en dues fileres sobre els branquillons. Les fulles madures i les produïdes al sol es disposen de forma radial, solapant-se; són de color verd fosc brillant, de forma lanceolada, de textura coriàcia, agudes i punxants. Les flors es presenten en cons femenins terminals de forma ovoide-subglobosa de color verd fosc amb bràctees engruixides als marges amb l'àpex triangular. Els fruits maduren als tres anys.

## Distribució

El seu lloc d'origen és a l'est d'Austràlia,

## Taxonomia

Araucaria bidwillii va ser descrita per Hooker, William Jackson i publicada a London Journal of Botany 2: 503–506, t. 18, 19, f. 1. 1843. (London J. Bot.)

### Etimologia

* Araucaria: nom genèric que fa referència a Arauco (Xile), lloc on es va descobrir la primera espècie.
* bidwillii: epítet específic en honor de John Carne Bidwill (1815-1853), jardiner anglès que va recol·lectar plantes de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ «Araucaria bidwillii» a EOL. Data consulta: 06 de febrer de 2014.
* ↑ «Araucaria bidwillii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 novembre 2013].
* ↑ «ARAUCARIA BIDWILLII». [Consulta: 2 gener 2022].

## Enllaços externs

* Gymnosperm Database: Araucaria bidwillii Arxivat 2007-07-12 a Wayback Machine.
* On the Bunya Trail
# Araucaria mirabilis

Araucaria mirabilis és una espècie extinta de conífera de la família Araucariaceae, que va viure al Juràssic fa uns 200 milions d'anys. El gènere Araucaria estava present en bona part del gran continent Gondwana. Aquesta planta era l'aliment de bona part dels dinosaures herbívors. S'ha trobat fossilitzada, entre altres llocs, al bosc petrificat de Cerro Cuadrado, a la Patagònia argentina.

## Referències

* ↑ Stockey, Ruth A. «Seeds and Embryos of Araucaria mirabilis». American Journal of Botany, 62, 8, 1975, pàg. 856–868. DOI: 10.2307/2441898.
# Araucaria laubenfelsii

Araucaria laubenfelsii és una espècie de conífera de la família de les araucariàcies (Araucariaceae). Només es troba a Grande Terre, l'illa principal de Nova Caledònia, principalment a les muntanyes del sud, per bé que també hi ha poblacions més petites a les muntanyes del nord.

## Descripció

Araucaria laubenfelsii creix com un arbre columnar perennifoli que pot arribar a fer entre els 10 a 50 m d'alçada. L'escorça és grisa cau en escates de forma irregular o en tires fines. Les branques són una mica retorçades i fan entre 18 a 28 mm de gruix.
En exemplars joves, les fulles són escates i tenen una punta corbada. Poden fer una llargada de 10 a 15 mm. En els exemplars més vells, les fulles en forma d'escala, que es cobreixen entre si com les teules, fan de 12 a 20 mm de llarg i de 8 a 10 mm d'ample i són triangulars amb un extrem superior punxegut o corbat i una nervadura central pronunciada.
Els cons de les flors masculines són de forma cilíndrica, de 12 a 15 cm de llarg i de 2,2 a 2,8 cm de diàmetre. Contenen microseporofil·les triangulars amb dotze sacs pol·línics. Els cons femenins esfèrics fan de 10 a 12 cm de llarg i de 8 a 9 cm de diàmetre. Les bràctees són llargues i erectes de 8-10 mm de llarg; recorbades a les puntes. La llavor fa uns 3 cm de gran i té una ala arrodonida. Les plàntules formen quatre cotiledons.

## Distribució i hàbitat

L'àrea de distribució natural d'Araucaria laubenfelsii es troba al sud de l' illa de Grande Terre, que pertany a Nova Caledònia. Es troba allà al Mont Dzumac, Mont Dou, Mont Kaala, Mont Mou, Mont des Sources i als voltants de Canala.
Araucaria laubenfelsii prospera en altituds d'entre 400 i 1400 m. Habita als vessants i cims de les muntanyes. L'espècie creix en sòls que es desenvolupen sobre roques ultramàfiques. Es troben principalment en màquies i a les selves tropicals més altes. Pot viure fins a 500 anys o més. En alguns llocs, es formen rodals mixtes amb Araucaria biramulata i Araucaria montana.

## Estat de conservació

Araucaria laubenfelsii està catalogada com a "Quasi amenaçada". La mineria a cel obert i les seves activitats associades , com ara la construcció de carreteres i l'abocament de deixalles poden haver afectat subpoblacions al Mont Kaala i les de la zona de Canala. A les parts del sud de la seva distribució, on es troben la majoria de subpoblacions i localitzacions, els incendis forestals i l'augment de la fragmentació associada representen la principal amenaça.

## Taxonomia

Araucaria laubenfelsii va ser descrita per Corbasson i publicat a Addisonia; colored illustrations and popular. . . 8: 467, a l'any 1968.

### Etimologia

Araucaria: nom genèric que prové dels araucans.
laubenfelsii: epítet atorgat en honor del botànic estatunidenc David John de Laubenfels.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «The Gymnosperm Database - Araucaria laubenfelsii». [Consulta: 29 setembre 2023].
* 1 2 3 «Thomas, P. 2010. Ouaoué Araucaria laubenfelsii. The IUCN Red List of Threatened Species 2010». [Consulta: 28 setembre 2023].
* ↑ «Araucaria laubenfelsii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 28 setembre 2023].
# Arteas de Arriba

Arteas de Arriba és un poble ubicat al terme municipal de Begís, a la comarca de l'Alt Palància, a 920 m.s.n.m. Enclavat entre les serres del Toro i d'Andilla, el volten els rius Palància i Canales, així com el barranc de la Marina i el de los Bullidores, afluents del darrer dels rius. El 2015 comptava només amb un habitant.

## Accés

A la localitat s'accedeix amb vehicle a través d'una pista forestal que naix al final del carrer Cloticos de Begís. Primer fa cap a Arteas de Abajo, el poblament més pròxim, i, poc després, a Arteas de Arriba.

## Referències

* ↑ «Sendero Fuentes Arteas» (en castellà). Ajuntament de Begís. Arxivat de l'original el 2016-12-08. [Consulta: 3 agost 2016].
* ↑ «Arteas de Arriba - Peña Juliana» (en castellà). Trotasendes Benicalap, 11-02-2012. [Consulta: 3 agost 2016].
* 1 2 «Arteas de Arriba» (en castellà). Institut Cartogràfic Valencià. Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 3 agost 2016].
* ↑ «Nomenclátor: Población del Padrón Continuo por Unidad Poblacional a 1 de enero» (en castellà). INE. [Consulta: 3 agost 2016].
# Astidamant el Vell

Astidamant el Vell (en grec antic: Ἀστυδάμας; en llatí: Astydamas) fou un poeta tràgic grec, fill de Mòrsim i d'una germana del poeta Esquil.
Va ser deixeble d'Isòcrates d'Atenes i segons Suides va escriure 240 tragèdies i va guanyar 15 premis. La seva primera tragèdia es va representar a l'Olimpíada 95, segons Diodor de Sicília. Va ser l'autor d'un epigrama que es conserva a l'Antologia grega, que va donar lloc a la dita Σαυτὴν ἐπαινεῖς ὥσπερ Ἀστυδάμας ποτέ ('Aplaudeix-te a tu mateix tal com va fer Astidamant una vegada').

## Referències

* ↑ 1.Astydamas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 390
# Astigarraga

Astigarraga és un municipi basc situat a la demarcació de Guipúscoa, a 7 km de Sant Sebastià, de qui va ser un barri durant molt de temps. Té 4388 habitants (cens de 2007) i 11,89 km². El codi postal és 20115.
És el centre de la tradició sidrera basca i compta amb diverses sidreries o sagardotegia en basc. Darrerament s'han potenciat aquest tipus d'establiments així com el cultiu de pomeres per tal de poder fer la sidra basca original. Per promocionar-la es fan diverses festes i fires anomenades Sadargo eguna. Un altre atractiu turístic del municipi és el camí de Sant Jaume que passa per la població ja des de l'edat mitjana i que mostren la importància de comunicació que té la localitat i que possiblement farà que el TGV hi passi.

## Administració

Els resultats de les eleccions municipals de 2019 van ser: EH Bildu 1.563 vots (7 regidors), Partit Nacionalista Basc 1.252 vots (5 regidors), PSE-EE 269 vots (1 regidor), PP 47 vots (cap regidor). Xabier Urdangarin (EH Bildu) va ser investit alcalde per majoria absoluta.
Llista d'alcaldes :
| 2011 | Andoni Gartzia Arruabarrena (Bildu) |
| 2007 | Bixente Arrizabalaga Bengoetxea (Eusko Alkartasuna) |
| 2003 | Bixente Arrizabalaga Bengoetxea (Eusko Alkartasuna) |
| 1999 | Miren Elixabete Laburu Labaka (Euskal Herritarrok) |
| 1995 | Mikel Zabala Arregi (Eusko Alkartasuna) |
| 1991 | Mikel Zabala Arregi (Eusko Alkartasuna) |
| 1990 | Martín Aguirre (Herri Batasuna) |
| 1987 | Antton Arka (Herri Batasuna) |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1929 | 1941 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2000 | 2005 | 2007 |
| 1.285 | | 1.451 | 1.614 | 1.684 | | | | | 3.070 | 3.730 | 4.156 | 4.988 |

## Persones il·lustres

* Txomin San Sebastian Murua, escriptor i músic.
* Norberto Almandoz Mendizabal, sacerdot i compositor.
* Joseba Barandiaran, jove assassinat per la policia franquista.
* Jon Garaño, director de cinema.
* Agin Laburu, bertsolari.

## Referències

* ↑ «Resultados electorales» (en castellà). Euskadi.eus. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ «Urdangarin nombrado nuevo alcalde y Etxezarraga dice adiós al Consistorio» (en castellà). El Diario Vasco, 16-06-2019. [Consulta: 4 abril 2020].
# Astragalus austriacus

Astragalus austriacus, és una espècie de planta herbàcia pertanyent a la família de les lleguminoses que es troba a Euràsia.
És una planta herbàcia perennifòlia que es troba a Àustria, Bulgària, República Txeca, Eslovàquia, a l'antiga Iugoslàvia, França, Alemanya, Itàlia, Polònia, Romania, Espanya, Suïssa, Rússia, Ucraïna, el Kazakhstan i Turquia.

## Taxonomia

Astragalus austriacus va ser descrita per Nikolaus Joseph von Jacquin i publicat a Enumeratio Stirpium Pleraumque, quae sponte crescung in agro Vindobonensi 263. 1762.

### Etimologia

Astragalus: nom genèric derivat del grec clàssic άστράγαλος i després del Llatí astrăgălus aplicat ja en l'antiguitat, entre altres coses, a algunes plantes de la família Fabaceae, a causa de la forma cúbica de les seves llavors semblants a un os del peu.
austriacus: epítet geogràfic que al·ludeix a la seva localització a Àustria.

### Sinonímia

* Astragalus dichopterus Pall.
* Astragalus olopterus DC.
* Astragalus onobrychis var. angustifolius DC.
* Astragalus scopaeformis Ledeb.
* Astragalus scopiformis Ledeb.
* Astragalus sulcatus Lam.
* Astragalus tenuifolius L.
* Phaca austríaca (Jacq.) Med.

## Referències

* ↑ Astragalus austriacus en ILDIS
* ↑ «Astragalus austriacus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 5 març 2013].
* ↑ Astragalus en Flora Ibérica
# Audressenh

Audressenh (francès Audressein) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Audrey Brown

Audrey Brown (Índia, Regne Unit, 24 de maig de 1913-Manchester, 11 de juny de 2005) va ser una atleta britànica, especialista en la prova de 4x100 m, en què va arribar a ser subcampiona olímpica l'any 1936.

## Carrera esportiva

En els JJOO de Berlín 1936 va guanyar la medalla de plata en els relleus de 4x100 metres, amb un temps de 47.6 segons. Va arribar a la meta després dels Estats Units (or amb 46.9 segons) i per davant del Canadà; les seves companyes d'equip eren Violet Olney, Eileen Hiscock i Barbara Burke.

## Referències

* ↑ «Audrey Brown» (en anglès). Comitè Olímpic Internacional (COI). [Consulta: 3 gener 2018].
* ↑ Phillips, Bob. «Track Stats - Audrey Brown». www.nuts.org.uk. [Consulta: 3 gener 2018].
# Ashton (Iowa)

Ashton és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 461 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ashton tenia 461 habitants, 192 habitatges, i 126 famílies. La densitat de població era de 176,2 habitants per km².
Dels 192 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,3% hi vivien parelles casades, en un 3,6% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.821 $ i la renda mediana per família de 35.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 17.045 $. La renda per capita de la població era de 15.848 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ashton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ashton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Arquitectura antipersona

L'arquitectura antipersona o arquitectura hostil és una estratègia defensiva de disseny urbà. Té com a objectius la dissuasió de l'incivisme i la dispersió de diversos col·lectius de persones en l'ús dels espais públics de les ciutats.

## Polèmica

Es tracta d'una tècnica polèmica i encunyada en la dècada de 2010, si bé amb orígens a diverses urbs dels Estats Units d'Amèrica i a Londres (Regne Unit) des de finals del segle xx. Els seus defensors en la planificació urbana justifiquen que té la finalitat de mantenir l'ordre i la seguretat pública, mentre que els seus detractors, organitzacions en defensa dels drets civils i bona part del consens acadèmic consideren que es tracta d'una militarització contemporània en la vigilància de les grans ciutats, una vulneració punitiva dels drets essencials de persones en situació de vulnerabilitat –especialment pel que fa a les persones sense llar– i una reducció de la diversitat cultural.

## Referències

* 1 2 Padgett, Deborah.. Housing first : ending homelessness, transforming systems, and changing lives (en anglès). Oxford: Oxford University Press, p. 24-25. ISBN 978-0-19-998980-5.
* 1 2 3 Petty, James «The London Spikes Controversy: Homelessness, Urban Securitisation and the Question of ‘Hostile Architecture’» (en anglès). International Journal for Crime, Justice and Social Democracy, 5, 1, 01-03-2016, pàg. 67. DOI: 10.5204/ijcjsd.v5i1.286. ISSN: 2202-8005.
* 1 2 Hu, Winnie «‘Hostile Architecture’: How Public Spaces Keep the Public Out» (en anglès). New York Times, 08-11-2019 [Consulta: 7 juliol 2020].
* 1 2 Licht, Karl Persson de Fine «Hostile urban architecture: A critical discussion of the seemingly offensive art of keeping people away» (en anglès). Etikk i praksis - Nordic Journal of Applied Ethics, 2, 14-11-2017, pàg. 27–44. DOI: 10.5324/eip.v11i2.2052. ISSN: 1890-4009.
* ↑ 324cat. «L'arquitectura hostil: així s'expulsa els pobres dels espais públics». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 20-01-2020. [Consulta: 7 juliol 2020].
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 - cros per equips masculí

El cros per equips masculí va ser una de les proves del programa d'atletisme disputades durant els Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912. La prova es va disputar el dilluns 15 de juliol de 1912 i hi van prendre part 41 atletes de 6 nacions diferents. Era la primera vegada que es disputava aquesta prova.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Suècia Hjalmar Andersson John Eke Josef Ternström | Finlàndia Jalmari Eskola Hannes Kolehmainen Albin Stenroos | Regne UnitErnest Glover Frederick Hibbins Thomas Humphreys |

## Resultats

Els tres primers atletes classificats de cada país en acabar la cursa individual puntuen per a la classificació per equips. Les seves posicions se sumen i l'equip que té menys punts és el vencedor. De les 10 nacions que envien participants en la prova de cros 6 tenen un mínim de 3 atletes (Àustria, França, Alemanya i Sud-àfica són les que no, ja que sols hi tenen un representant). Sols dos dels cinc atletes estatunidencs finalitzen la cursa, per la qual cosa no tenen una puntuació vàlida en aquesta prova.
| Pos. | Equip | Punts | Total |
| Final ||||
| 1 | Suècia | Suècia | 10 |
| 1 | Hjalmar Andersson | 2 | 10 |
| 1 | John Eke | 3 | 10 |
| 1 | Josef Ternström | 5 | 10 |
| | Brynolf Larsson | 9 |
| | Johan Sundkvist | 10 |
| | Klas Lundström | 13 |
| | Bror Fock | 17 |
| | Gustav Carlén | 21 |
| | Edvin Hellgren | DNF |
| | John Klintberg | DNF |
| | Axel Lindahl | DNF |
| | Henrik Nordström | DNF |
| 2 | Finlàndia | Finlàndia | 11 |
| 2 | Hannes Kolehmainen | 1 | 11 |
| 2 | Jalmari Eskola | 4 | 11 |
| 2 | Albin Stenroos | 6 | 11 |
| | Ville Kyrönen | 7 |
| | Viljam Johansson | 11 |
| | Väinö Heikkilä | 25 |
| | Matti Harju | DNF |
| | Aarne Lindholm | DNF |
| 3 | Regne Unit | Regne Unit | 49 |
| 3 | Frederick Hibbins | 15 | 49 |
| 3 | Ernest Glover | 16 | 49 |
| 3 | Thomas Humphreys | 18 | 49 |
| | Joe Cottrill | DNF |
| | William Scott | DNF |
| 4 | Noruega | Noruega | 61 |
| 4 | Olaf Hovdenak | 19 | 61 |
| 4 | Parelius Finnerud | 20 | 61 |
| 4 | Johannes Andersen | 22 | 61 |
| | Nils Dahl | DNF |
| 5 | Dinamarca | Dinamarca | 63 |
| 5 | Lauritz Christiansen | 14 | 63 |
| 5 | Viggo Petersen | 23 | 63 |
| 5 | Gerhard Topp | 26 | 63 |
| | Steen Rasmussen | 28 |
| | Holger Baden | DNF |
| | Fritz Danild | DNF |
| | Karl Jensen | DNF |
| — | Estats Units | Estats Units | — |
| — | Harry Hellawell | 12 | — |
| — | Louis Scott | 24 | — |
| — | Tell Berna | DNF | — |
| | George Bonhag | DNF |
| | William Kramer | DNF |

## Referències

* ↑ «Athletics at the 1912 Stockholm Summer Games: Men's Cross-Country, Team». Sports Reference. Arxivat de l'original el 7 de febrer 2009. [Consulta: 26 agost 2016].

## Enllaços externs

* Bergvall, Erik (ed.). Adams-Ray, Edward (trans.).. The Official Report of the Olympic Games of Stockholm 1912. Estocolm: Wahlström & Widstrand, 1913.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2015. [Consulta: 24 agost 2006].
# Avion Express

Avion Express és un proveïdor de lloguer d'avions i ACMI lituà amb seu a Vílnius. La companyia forma part d'Avia Solutions Group, un grup empresarial aeroespacial global.

## Història

Avion Express es va fundar l'any 2005 amb el nom de Nordic Solutions Air Services. En aquell moment, l'aerolínia operava quatre avions de càrrega i passatgers Saab 340. El 2008, la companyia va passar a anomenar-se Avion Express. El 2010, Avion Express va ser adquirida per la companyia d'inversió francesa Eyjafjoll SAS, que va ser fundada per Swiss Avion Capital Partners juntament amb altres inversors.
Avion Express va presentar el seu primer Airbus A320 el 2011, que va ser el primer avió d'Airbus registrat a Lituània. Al desembre, es van afegir dos Airbus A320 més a la flota. El 2013, Avion Express va completar amb èxit una auditoria de seguretat operativa de IOSA i, com a resultat, va rebre el registre IATA. L'últim vaixell de càrrega Saab 340 va ser desballestat el març de 2013. A l'estiu de 2014, la companyia aèria operava una flota de 9 Airbus A320 i 2 Airbus A319. El mateix any, Avion Express va establir la filial Dominican Wings, una companyia aèria de baix cost amb seu a Santo Domingo, República Dominicana. L'estiu de 2017, Avion Express va introduir avions Airbus A321 a la flota de la companyia.
El juny de 2017, Avion Express va anunciar que havia venut la seva participació del 65% a Dominican Wings al president de la companyia, Victor Pacheco.
El 2019, Avion Express va establir Avion Express Malta, una filial amb seu a Malta. L'empresa va començar a operar el maig del mateix any.
A juny de 2023, el grup opera 36 avions Airbus A320 i tres avions A321.

## Referències

* ↑ „Avion Express“ restruktūrizavimo planas sulaukė teismo patvirtinimo
* ↑ Avion Express retires its third and final Saab 340(F) freighter
* ↑ „Avion Express“ tolimesnę perspektyvą sieja su Malta

## Enllaços externs

* Web oficial
# Arç

«Arç» té aquests significats:
* Arçot (Rhamnus lycioides)
* Arç (Lycium spp.)
* Arç negre (Lycium barbarum)
* Arç de tanques, cambronera o arn (Lycium europaeum)
* Aranyoner o pruner bord (Prunus spinosa)
* Arç (Crataegus spp.)
* Arç o espinalb (Crataegus laevigata)
* Arç (Crataegus lavallei)
* Arç blanc, mallol o robeta de la Mare de Déu (Crataegus monogyna)
* Arç de Sant Josep o arç del Japó (Chaenomeles speciosa)
* Arç groc (Hippophae rhamnoides)