OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esh (lletra)

Esh (majúscula: Ʃ, minúscula: ʃ) és una lletra usada com a extensió de l'alfabet llatí. La seva forma minúscula ʃ és similar a l'essa llarga ſ o un signe d'integral ∫; l'any 1928 l'alfabet internacional africà va prendre la sigma grega per a la forma majúscula Ʃ, però més recentment l'alfabet africà de referència ha deixat de fer-la servir, utilitzant només l'esh minúscula. La forma minúscula va ser introduïda per Isaac Pitman al seu Alfabet Fonètic de 1847 per representar la fricativa postalveolar sorda (x o ix catalanes, sh anglesa, etc.). És avui utilitzat en l'Alfabet Fonètic Internacional, així com en els alfabets d'algunes llengües africanes.

## Vegeu també

* Sh (dígraf)
* Ch (dígraf)
* Ш (lletra ciríl·lica)
* ഽ (Praslesham)
# Estat social

L'Estat social és el model d'estat que superaria l'estat liberal. L'estat liberal es limita a garantir els drets i llibertats per als particulars i concep la igualtat com a igualtat d'oportunitats mentre que l'estat social orienta les seues activitats a promoure la igualtat i assegurar a tots els ciutadans un nivell de benestar suficient.
La Constitució espanyola de 1978 estableix que l'Estat espanyol és un estat social.
Els drets que es reconeixen en aquest tipus d'estat són els drets socials com són el dret a l'habitatge, el dret a la seguretat social i el dret al treball.

## Referències

* ↑ Rebollo Delgado, Lucrecio; Pais Rodríguez, Ramón. Introducción al derecho I (Derecho público). Madrid: Dykinson, 2004, p. 226. ISBN 84-9772-331-7.
* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 42. ISBN 84-930048-0-4.
# Erró

    Aquest és un nom islandès. El darrer nom del nom oficial és un patronímic, no un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Erró, nom artístic de Gudmundur Gudmundsson, (Ólafsvík, Islàndia, 1932) és un artista postmodern. Va estudiar art a Noruega i a Itàlia, i ha residit a París, Tailàndia i a l'illa de Formentera durant gran part de la seva vida. El 1989 va donar una gran col·lecció de les seves obres al Museu de les Arts de Reykjavík, que n'ha posat part en l'exhibició permanent i va obrir un lloc web on es pot visitar la col·lecció completa.
El 2010 va ser acusat de plagi per Brian Bolland per copiar el seu treball no acreditat i la seva venda. Te obra exposada al MACBA de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Brian Bolland Takes On Erró... And Wins! Bleeding Cool Comic Book News and Rumors». Bleedingcool.com, 17-05-2010. [Consulta: 22 maig 2010].
# Ersa (satèl·lit)

Ersa, també conegut com a Júpiter LXXI (designació provisional S/2018 J 1), és un satèl·lit natural de Júpiter. Fou descobert per Scott S. Sheppard i el seu equip el 2018, i el seu descobriment fou anunciat el 17 de juliol del mateix any mitjançant la Minor Planet Electronic Circular del Minor Planet Center. Té aproximadament 3 quilòmetres de diàmetre i orbita a uns 11.483.000 quilòmetres amb una inclinació d'uns 30,61.< Pertany al grup d'Himalia.

## Referències

* ↑ «MPEC 2018-O18 : S/2018 J 1». Unió Astronòmica Internacional.
* ↑ «JupiterMoons». sites.google.com. [Consulta: 18 juliol 2018].

## Vegeu també

* Satèl·lits de Júpiter
# Ersan İlyasova

Ersan İlyasova (nascut el 15 de maig de 1987 en Eskisehir, Turquia) és un jugador turc de bàsquet que ha jugat a diferents equips de l'NBA.

## Carrera
### Europa

Ilyasova va començar jugant al bàsquet en el Ulker Spor de Turquia, equip que el va cedir en la temporada 2003-04 al Yesilyurt Istanbul, de la segona divisió turca. Durant la temporada 2004-05 va debutar amb l'Ulker amb el qual va guanyar la Copa. Promitjà 3.9 punts i 3.5 rebots, i va participar amb l'equip en l'Eurolliga. Va ser membre de la selecció turca cadet i júnior. En juliol de 2006 va assolir la medalla de plata en l'Europeu sub-20 de Izmir, on es va alçar amb el MVP. En 2003 també va assolir idèntica medalla però amb els cadets. En aquella competició va tenir de mitjana 20.5 punts, 10 rebots i 3.3 robatoris.

### NBA

Va ser triat per Milwaukee Bucks en segona ronda (lloc 36) del draft de 2005 i va signar un contracte de dos anys el 23 d'agost de 2005. Durant la temporada 2005-06 va ser enviat als Tulsa 66ers de la NBDL, pel que no va jugar cap partit en l'NBA. Les seves mitjanes van ser de 12.5 punts i 7 rebots.
La temporada 2006-07, i a causa de la plaga de lesions que va afectar els Bucks (especialment Bobby Simmons, Charlie Villanueva i Michael Redd), va comptar amb oportunitats per a demostrar la seva valia. I així ho va fer. Va signar la seva millor actuació el 17 de gener de 2007 davant Chicago Bulls amb 22 punts i 9 rebots, assolint el seu rècord en punts i rebots. Durant aquest mes de gener, les seves mitjanes es van disparar a 9.5 punts i 4.7 rebots. Al març va fer 6.8 punts i a l'abril 7.8 punts i 3.4 rebots. Els seus nombres en finalitzar la seva temporada com novençà en l'NBA van ser de 6.1 punts i 2.9 rebots.
Es tracta d'un dels jugadors als quals se li pressuposa major projecció dintre de l'NBA. Amb 19 anys ha comptat amb minuts en la seva primera temporada en Milwaukee Bucks. Durant la segona meitat de la temporada va fer en moltes ocasions les vegades de sisè home. Té un físic privilegiat que li permet ser versàtil, jugar tant per fora com per dintre, on no sol fer-ho. La seva especialitat radica en el tir exterior i, malgrat la seva altura, li agrada jugar molt més per fora, on aprofita millor les seves qualitats.
El 2007 signa un contracte per dos anys per l'AXA Barcelona de la Lliga ACB, pels quals ingressarà 5 milions de dólars, després va retornar a l'NBA, on tornà a jugar amb els Milwaukee Bucks.
El febrer de 2017 va ser traspassat als Atlanta Hawks. A meitats de la temprada 2017-18 va ser traspassat als Philadelphia 76ers. A l'inici de la temporada 2018-19 Ersan Ilyasova va ser traspassat novament als Milwaukee Bucks.

## Vegeu també

* Birsel Vardarlı
* Hidayet Türkoğlu
* Mehmet Okur
* Ömer Aşık

## Referències

* ↑ «Ersan Ilyasova Profile» (en anglès). nba.com.
* ↑ El Barça confirma el fitxatge d'Ilyasova Marca.com
* ↑ «Los Atlanta Hawks adquieren a Ersan Ilyasova a cambio de Tiago Splitter» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2017-02-24. [Consulta: 23 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Ersan İlyasova al web de l'NBA
* Ersan İlyasova jugador a l'ACB
# Estació de Gannes

L'estació de Gannes és una estació ferroviària situada al municipi francès de Gannes (al departament de l'Oise).
És servida pels trens del TER Picardie.
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| Amiens | Breteuil-Embranchement | TER Picardie | Saint-Just-en-Chaussée | Paris-Nord |
# Estació de Vallbona d'Anoia

Mapa FGC Línia Llobregat-Anoia :
Vallbona d'Anoia és una estació de la línia R6 i R60 de la Línia Llobregat-Anoia de FGC situada al nord del nucli urbà de Vallbona d'Anoia a la comarca de l'Anoia. Aquesta estació es va inaugurar el 1893.
Línia Llobregat-Anoia de FGC :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Espanya | Piera | | Capellades | Igualada |

## Edifici de l'estació

L'edifici de l'estació, d'estil modernista, està inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És de base rectangular. L'entrada està situat a una de les parets llargues i està centralitzat per una porta flanquejada per dues finestres a cada banda.
Arquitectònicament es pot relacionar amb la propera estació de la Pobla de Claramunt, que ha estat enderrocada. La línia del carrilet de Barcelona a Igualada per Martorell fou inaugurada l'any 1893. La construcció d'aquesta estació deu datar d'aquest any.

## Referències

* 1 2 «Estació FF.CC.». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estació de Vall d'Hebron - Sant Genís

* El títol d'aquest article és incorrecte a causa de limitacions tècniques. El títol correcte de l'article és Vall d'Hebron | Sant Genís.
Mapa Metro Línia 3 :
Mapa Metro Línia 5 :
Vall d'Hebron | Sant Genís, anteriorment Vall d'Hebron, és una estació de les L3 i L5 del metro de Barcelona situada sota el Passeig de la Vall d'Hebron al districte d'Horta-Guinardó de Barcelona. L'estació de la L3 es va inaugurar el 1985 i la de la L5 el 30 de juliol de 2010. Al costat de l'estació hi ha les úniques cotxeres de la L3, les cotxeres de Sant Genís i la cua de maniobres de Línia 5.

## Serveis ferroviaris

Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Zona Universitària | Penitents | | Montbau | Trinitat Nova |
| Cornellà Centre | El Coll | la Teixonera | | terminal | terminal |

## Accessos

* Passeig de la Vall d'Hebron
* Carrer de les Basses d'Horta

## Galeria d'imatges

* Infraestructura ferroviària i semafòrica de l'estació.
* Comboi de la sèrie 5000 a l'estació de la L5.
* Comboi de la sèrie 5000 a l'estació de la L3.

## Referències

* ↑ «Canvi de nom en 10 estacions de metro, Rodalies i tramvia». [Consulta: 9 maig 2022].

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Far del Cap Blanc

El far del Cap Blanc és un far situat al Cap Blanc, al Migjorn de Mallorca, al terme municipal de Llucmajor, i serveix de guia als vaixells que transiten per la badia de Palma per la part de l'est. Aquest far té un pla focal de 90 m sobre el nivell de la mar i de 10 m sobre el terreny. És de 6è ordre, atès que arriba a les 20 milles marines. Es construí l'any 1862 i és dels anomenats d'època isabelina. Al llarg del temps ha funcionat amb oli d'oliva, amb parafina, petroli i, fins al 17 d'octubre de 1951, amb carbur de calci. El 1966 marxava amb gas acetilè i, de 1970 ençà, és elèctric i funciona de manera automàtica.

## Referències

* ↑ Calviño, C; Clar, J.; Grimalt, M. Llucmajor. Palma: Hora Nova, 2000 (Guia dels pobles de Mallorca).
# Far del Cap de la Nau

El Far del cap de la Nau està situat al Cap de la Nau, a l'extrem sud del golf de València, al municipi de Xàbia, la Marina Alta. De secció octogonal, té una altura de 20 metres i està situada a uns 122 metres sobre el nivell de la mar. La seua llum arriba una distància de 23 milles, el senyal nocturn de les quals consisteix en una sèrie continuada de centellejos.
A pesar que l'obra es va subhastar l'1 de juliol de 1914 (per un total de 68.212 pessetes), el far va entrar en funcionament el 26 de maig de 1928. Aquest retard va ser a causa que es va haver de fer una carretera per poder portar els materials, un vial que es va començar el 3 de juliol de 1923, que comunicava el far del cap de la Nau amb el barri de Duanes.
Sobre el promontori del cap de la Nau, abans que es construïra el far, es van realitzar el 29 de desembre de 1902, les proves de telegrafia sense fils entre la península i Eivissa, amb un sistema dissenyat pel valencià Julio Cervera.

## Referències

* ↑ «Faros de Levante». Arxivat de l'original el 12 de juliol de 2012.
* 1 2 «Cap de la Nau - Portal Turístico de Xàbia - Ayuntamiento de Xàbia». [Consulta: 31 maig 2020].
# Família multigènica

Una família gènica o família multigènica és un grup de loci cromosòmics la seqüència de nucleòtids és similar i que deriven d'una seqüència comuna ancestral.
En alguns casos, les famílies gèniques no només alberguen multitud de còpies en el genoma de gens amb lleugeres diferències, sinó també pseudogens més variables. Aquest fet s'explica per una major acumulació de mutacions a causa de la menor pressió de selecció existent sobre una variant gènica quan hi ha una altra còpia viable en correcte funcionament. Aquest fet es considera un mètode de generació de variabilitat en el cas de les duplicacions gèniques. Per exemple, l'actina, una proteïna clau en les cèl·lules, tot i que està molt conservada en la filogènia, està codificada per una família multigènica que, en plantes, alberga més de 60 elements, entre gens i pseudogens i que, en humans, té més de 30.

## Referències

* ↑ Rodin, S.N. & Rodin, A.S. (2007), "Evolution by Gene Duplications: from the Origin of the Genetic Code to the Human Genome", Biosphere Origin and Evolution. Springer: Berlin: 253–272, <http://www.springerlink.com/index/q408x243n7539611.pdf>
* ↑ Ponte, P.; Gunning, P. & Blau, H. et al. (1983), "Human actin genes are single copy for alpha-skeletal and alpha-cardiac actin but multicopy for beta- …", Molecular and Cellular Biology 3 (10): 1783–1791, <http://mcb.asm.org/cgi/content/abstract/3/10/1783> «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-02-05. [Consulta: 5 gener 2013].
# Fatehgarh

Fatehgarh és una ciutat i municipi (Farrukhabad-Fatehgarh) a l'estat d'Uttar Pradesh, Índia, capital del districte de Farrukhabad, a la riba dreta del Ganges a 27° 22′ N, 79° 38′ E﻿ / ﻿27.37°N,79.63°E﻿ / 27.37; 79.63. El seu nom vol dir Fort de la Victòria.
La seva població considerant únicament Fatehgarh és de 14.682 habitants el 2001, però la municipalitat, que a efectes de cens és considerada una unitat, té una població de 227.876 habitants. La municipalitat es va formar el 1864. La població de la municipalitat era el 1872 de 79.204, el 1881 de 79.761, el 1891 de 78.032 i el 1901 de 67.338 (dels quals 51.060 eren a Farrukhabad i la resta a Fatehgarh).
# Fateh Singh Rao Gaikwar (II)

Shrimant Maharaja Fateh Singh Rao (Baba Sahib) Gaikwar (Fateh Singh Rao Gaikwar (II)), Sena Khas Khel Shamsher Bahadur, fou regent de Baroda en nom del seu germà Anand Rao Gaikwar.
Va néixer a Baroda (ciutat) el 3 de setembre de 1769. El 1807 Fateh Singh Rao Gaikwar (II) esdevingué membre del consell d'estat i va començar a rebre poders degut a l'estat deficient del seu germà; el 1812 va ser nomenat diwan o primer ministre Gangadhar Sastri. Per segona vegada el seu germanastre Kahonji Gaikwar (un altre fill de Govind Rao Gaikwar, però il·legítim) va intentar desestabilitzar el govern però el complot fou avortat i Kahonji arrestat i deportat a Madras. El 1812-1813 hi va haver una epidèmia de fam.
Les disputes entre el peshwa i el Gaikwar s'havien de resoldre i semblava arribat el moment; així es va establir que la cessió de Ahmedabad no seria renovada al final dels 10 anys (1814). Gangadhar Sastri fou enviat a negociar a Poona i semblava que tot aniria bé, però les intrigues de Sitaram, un destituït ministre de Baroda, van impulsar al peshwa a no escoltar les propostes de Sastri; Ahmedabad fou assignada a Trimbakji Danglia, i la resta de punts foren deixats pendents; mentre encara es negociava, Gangadhar Sastri fou assassinat i va seguir un intent de revolta a Baroda a favor de Sitaram, però fou avortat i finalment l'ex ministre fou fet presoner i deportat a Navsari el 1816.
Mentre s'havia format una confederació dels grans caps marathes i el peshwa tractava de forçar a Fateh Singh a entrar-hi i enviava als seus agents a provocar disturbis a Kathiawar; la qüestió dels drets del peshwa a aquesta regió amenaçava en desembocar en una guerra i els britànics van arribar a preparar la guerra però finalment el peshwa es va fer enrere i el 1817 es va signar un tractat a Poona pel qual el Gaikwar esdevenia independent del peshwa i aquest renunciava a tots els seus drets a canvi d'un pagament de 4 lakhs a l'any, i la part del peshwa en el tribut del Kathiawar fou cedit als britànics; Ahmedabad fou cedit a perpetuïtat al Gaikwar per 4,5 lakhs a l'any. El novembre del mateix any es va signar un tractat complementari entre els britànics i el Gaikwar pel que aquest ampliava la força militar subsidiària que havia de mantenir, cedia la seva part de les rendes de Ahmedabad per pagar aquest manteniment i rebia la província d'Okhamandal i l'illa de Beyt, i alguns territoris menors. Aquest tractat va provocar poc després la guerra amb Baji Rao, el peshwa maratha, amb el raja de Nagpur, els Pindaris, i Holkar d'Indore, durant les quals Fateh Singh fou estret aliat dels britànics rebent en premi la condonació del tribut de 4 lakhs a pagar al peshwa, el poder del qual fou aniquilat. Poc després (23 de juny de 1818) va morir Fateh Singh Rao, i fou succeït com a regent pel seu germà petit Sayaji Rao Gaikwar.
Es va casar cinc vegades però només va tenir una filla.
# Fernando Claudín

Fernando Claudín (Madrid, 1915 – 1990) va ser un polític espanyol, exdirigent del Partit Comunista d'Espanya (PCE). Casat amb Josefina López Sanmartín.
Estudiant d'arquitectura durant la Segona República, es va afiliar el 1933 a les Joventuts Comunistes. Va intervenir activament en el procés d'unificació entre aquestes i les Joventuts Socialistes, que va donar lloc l'1 d'abril de 1936 a la formació de les Joventuts Socialistes Unificades (JSU). Militant del PCE a partir de la Guerra Civil, es va exiliar després de la derrota de 1939 a Mèxic.
Allí formaria part del Secretariat del PCE al costat de Santiago Carrillo, Joan Comorera, Pedro Checa i Antonio Mije, sota la direcció de Vicente Uribe. El novembre de 1947, fou al costat d'Uribe responsable del procés de depuració interna del Partit. El 1954 manté al costat de Carrillo una pugna per la direcció davant Dolores Ibárruri i Uribe, participant en el qual es perfilarà com la nova política de reconciliació nacional propugnada posteriorment pel PCE. Al febrer de 1956 assisteix al XX Congrés del PCUS en el qual s'aprova la nova línia de desestalinització en la Unió Soviètica propugnada per Nikita Khrusxov. A l'abril i maig d'aquest mateix any se celebra un ple del Buró Polític del PCE, en el qual es resolen les diferències anteriors. Pasionaria reorienta la seva posició i pacta amb els joves, destituint Vicente Uribe i ascendint Carrillo a la màxima direcció del Partit, situant-se després d'ell Claudín.
Després del VI Congrés del PCE, celebrat el 1960, Claudín és escollit membre del Comitè Central i dels seus òrgans de direcció: el Comitè Executiu i el Secretariat. Aquest últim passa a estar format per Carrillo com a secretari general, Claudín, Ignacio Gallego, Antonio Mije i Eduardo García. A partir de llavors comencen a sorgir divergències polítiques entre Claudín i Carrillo sobre la situació d'Espanya i les tasques del PCE de cara a la caiguda del règim franquista. El març de 1964 Claudín exposa davant el Comitè Executiu les seves postures. Mentre Carrillo i la direcció mantenen que la tasca pendent de cara a la derrota del franquisme és una revolució democràtica o ruptura en la qual el PCE tingui un paper dirigent, el sector de Claudín planteja que existeix una nova realitat socioeconòmica en el país, cercant suports en nous sectors opositors com els intel·lectuals o els estudiants per a forr una àmplia plataforma de l'oposició.
El novembre d'aquest any és expulsat del Partit al costat del també dirigent Federico Sánchez (Jorge Semprún). Després de la mort del general Franco el 1975 i l'inici de la Transició, Claudín va tornar a Espanya, ingressant en el Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), que el va designar com a director de la Fundació Pablo Iglesias. Així mateix, va ser col·laborador del diari El País.

## Obres

* Las divergencias en el partido (1964)
* La crisis del movimiento comunista. De la Komintern al Kominform (1970)
* Eurocomunismo i socialismo (1977)
* Documentos d'una divergencia comunista (1978)
* La oposición en el "socialismo real" (1981).
# Factor de potència

En enginyeria elèctrica, el factor de potència d'un sistema de potència elèctric de corrent altern es defineix com la ràtio entre la potència real i la potència aparent. És un paràmetre sense dimensions i el seu interval va de -1 A +1. El seu símbol és FP o també cos φ. Les càrregues resistives pures tenen un FP=1, en canvi les càrregues inductives pures (inductives o capacitives) tenen un FP=0.

## Càlcul del Factor de potència

La fórmula per a calcular el factor de potència és la següent (vegeu Fig.2 que és una representació gràfica mitjançant un triangle)
$FP={\frac {P}{|S|}}=\cos(\Phi )\!$

## Referències

* ↑ «Què és el factor de potencia?». circutor.com. [Consulta: 12 gener 2017].
* ↑ «Power Factor | Calculation and Power Factor Improvement | Electrical4u». www.electrical4u.com. [Consulta: 12 gener 2017].
# Filip (fill d'Antípatre)

Filip (grec antic: Φίλιππος, llatí: Philippus) fou un general i príncep macedoni, fill d'Antípatre i germà de Cassandre.
Cassandre el va enviar l'any 313 aC al front d'un exèrcit per envair Etòlia, però quan va arribar a Acarnània es va assabentar que Eàcides havia recuperat el tron de l'Epir i va decidir encaminar l'exèrcit contra aquest rei, al que va aconseguir derrotar en una sagnant batalla. Eàcides, amb les forces que li restaven, es va unir a les forces etòlies i es va tornar a enfrontar a Filip, però va ser derrotat i mort. Els etolis van abandonar el camp obert i es van refugiar a les seves muntanyes, segons explica Diodor de Sicília.
Justí diu que va participar amb el seu germà Cassandre i un tercer germà, Iol·les, en una conspiració per l'assassinat d'Alexandre.

## Referències

* ↑ 15.Philippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 271
# Filip (fill d'Antígon)

Filip (en llatí Philippus, en grec antic Φίλιππος), fou un general macedoni, fill d'Antígon el Borni.
Antígon el va enviar al front d'un exèrcit, l'any 310 aC, per fer front a la revolta del general Fènix de Ténedos i recuperar les ciutats de l'Hel·lespont de les que el general rebel s'havia fet amo temporalment, segons diu Diodor de Sicília. Va morir l'any 306 aC, just en el moment que Antígon es preparava per envair Egipte.
Diodor menciona també amb el nom de Fènix un fill d'Antígon que va morir el 306 aC, però se sap que Antígon només tenia dos fills, Demetri Poliorcetes i Filip. La mort de Demetri està ben documentada, i el fill que va morir el 306 aC ha de ser aquest Filip i no pas un Fènix.

## Referències

* ↑ 17.Philippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 271
# Eutropiichthys

Eutropiichthys és un gènere de peixos pertanyent a la família dels esquilbèids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Taxonomia

* Eutropiichthys britzi (Ferraris & Vari, 2007)
* Eutropiichthys burmannicus (Day, 1877)
* Eutropiichthys goongwaree (Sykes, 1839)
* Eutropiichthys murius (Hamilton, 1822)
* Eutropiichthys salweenensis (Ferraris & Vari, 2007)
* Eutropiichthys vacha (Hamilton, 1822)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 Ferraris Jr., C.J. & Vari, R.P., 2007. Revision of Catfishes of the Genus Eutropiichthys, with the Description of Two New Species (Siluriformes: Schilbidae). Copeia, 2007 (4): 866–885.
* ↑ Sykes, W. H., 1839. On the fishes of the Deccan. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1838 (pt 6): 157-165.
* 1 2 Hamilton, F., 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres: i-vii + 1-405, Pls. 1-39.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Hora, S.L., 1941. Siluroid fishes of India, Burma and Ceylon. XI. Fishes of the schilbeid genera Silonopangasius (Hora), Pseudeutropius (Bleeker), Proeutropiichthys (Hora) and Ailia Gray. Rec. Indian Mus. 43(2):97-112.
# Esseliakh

Esseliakh (en rus: Эселях) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2014 tenia 588 habitants, pertany al districte de Borogontsi.

## Referències

* ↑ Хохлачев В.. Заполярный Помпей.
# Florian Klein

Florian Klein (nascut el 17 de novembre de 1986 a Linz, Àustria) és un futbolista austríac que juga al VfB Stuttgart de la Bundesliga d'Alemanya.

## Clubs

| Club | País | Any |
| LASK Linz | Àustria | 2004-2009 |
| FK Àustria Viena | Àustria | 2009-2012 |
| Red Bull Salzburg | Àustria | 2012-2014 |
| VfB Stuttgart | Alemanya | 2014- |

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Bundesliga | Red Bull Salzburg | Àustria | 2013/14 |
| Copa d'Àustria | Red Bull Salzburg | Àustria | 2013/14 |

## Referències

* ↑ «VfB sign Florian Klein». vfb.de. VfB Stuttgart, 06-05-2014. Arxivat de l'original el 6 de maig 2014. [Consulta: 6 maig 2014].

## Enllaços externs

* Estadístiques en uefa.com Arxivat 2014-07-15 a Wayback Machine.