OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Desplaçament cap al blau

En astronomia es denomina desplaçament cap al blau o decalatge cap al blau (blueshift en anglès) el fenomen invers del desplaçament cap al roig. Aquest últim és més conegut per la seva enorme importància en l'astronomia moderna.
És un fenomen que ocorre quan la freqüència d'un raig de llum emès per un objecte que s'aproxima a l'observador és rebuda per aquest desplaçada cap a l'extrem blau de l'espectre, és a dir, amb la seva freqüència augmentada (o el que és equivalent, amb la seva longitud d'ona disminuïda). S'aplica de la mateixa manera a qualsevol ona electromagnètica que arriba a l'observador amb una freqüència més gran que aquella amb què s'ha emès.
El fenomen del desplaçament d'ones en sistemes de referència en moviment es coneix com a desplaçament Doppler o efecte Doppler.
Mentre que el desplaçament cap al roig de la majoria de llum de les estrelles demostra que l'univers està en expansió, en astronomia hi ha alguns exemples de desplaçaments cap al blau:
* La galàxia d'Andròmeda es mou cap a la nostra Via Làctia dins el Grup Local; per tant, en ser observada des de la Terra, la seva llum es desplaça cap al blau.
* En observar galàxies espirals, el costat que gira cap a nosaltres tindrà un lleuger desplaçament cap al blau (vegeu relació Tully-Fisher).
* Algunes galàxies, més enllà del Gran Atractor, presenten un desplaçament cap al blau pel fet que s'acosten, igual que el nostre Grup Local, al centre d'aquest.
* També, els Blàzars són coneguts per emanar jets relativistes cap a nosaltres, emetent radiació síncrona i Bremsstrahlung (radiació de frenada, sol citar-se en alemany) que mostren desplaçament cap al blau.

## Vegeu també

* Efecte Doppler
* Desplaçament cap al roig
* Teoria de la relativitat
* Espectroscòpia Doppler
* Efecte Rossiter-McLaughlin
# Departament de Yoro

El departament de Yoro és un dels 18 departaments en què es divideix Hondures. Limita amb 6 departaments: Al nord amb el departament d'Atlántida, al sud amb els departaments de Comayagua i Francisco Morazán, a l'est amb els d'Olancho i Colón i a l'oest amb el departament de Cortés.

## Història

Una vegada declarat l'Estat d'Hondures i sent el seu primer Cap Suprem d'Estat el Llicenciat Dionisio de Herrera, el territori hondureny es va dividir per primera vegada segons la Constitució de 1825; Per la qual cosa apareix reconegut i creat el departament de Yoro. Al seu territori encara s'hi troben amerindis tolupans que parlaven llengües jicaque.

## Municipis

* Yoro (Yoro)
* Arenal (Yoro)
* El Negrito (Yoro),
* El Progreso (Yoro)
* Jocon (Yoro)
* Morazan
* Olanchito
* Santa Rita (Yoro)
* Sulaco (Yoro)
* Victoria (Yoro)
* Yorito (Yoro)

## Economia

L'economia de Yoro està basada en activitats agrícoles, ramaderes i industrials desenvolupats sota l'ègida de la bifurcació de l'economia d'enclavament promoguda per les companyies fruiteres de capital nord-americà. El cacau, la canya de sucre, blat de moro, fesols, bestiar boví, i la banana són alguns dels productes que sostenen l'economia de Yoro.
# Diacònicon

El diacònicon (del grec medieval διαχονιχον, diakonikon) és, en les esglésies ortodoxes orientals i catòliques orientals, una cambra al costat sud de l'absis central, custodiada pel diaca, on es guarden ornaments, llibres, etc., que s'usen en els ritus. Els gots sagrats es guarden en la pròtesi, que és al costat nord del santuari, oposat al diacònicon.
Al diacònicon hi ha el thalassidion, una aigüera que desguassa en un lloc on els líquids com l'aigua usada per a rentar els objectes sagrats es poden abocar i on els clergues es renten les mans abans de la litúrgia. El diacònicon sols tenir armaris per emmagatzemar els ornaments de l'església (antependia). Ací també es manté el carbó reservat, i un lloc per escalfar el zeon (aigua bullent que s'aboca al calze abans de la comunió). Les tovalloles i altres objectes s'hi guarden també.
Només els bisbes i sacerdots poden asseure's al santuari; els diaques i escolanets poden asseure's al diacònicon quan no són necessaris en el servei. Com que el diacònicon és darrere la iconòstasi es considera un lloc sagrat, i només aquells que tenen un deure litúrgic poden entrar-hi.
Durant el regnat de Justí II (565–574), per un canvi en la litúrgia, el diacònicon i la pròtesi arribaren a situar-se en absis separats a l'extrem est del santuari. Abans d'aquest moment només n'hi havia un absis.
A les esglésies del centre de Síria de data una mica anterior, el diacònicon és rectangular; els absis laterals de Kalat-Seman s'hi afegiren més tard.
També se'n pot referir al llibre litúrgic que especifica les funcions del diaca.

## Referències

* ↑ Léxico de arte. Akal, 1990, p. 61. ISBN 978-84-460-0924-5.
* ↑ Robinson, N.F.. Monasticism in the Orthodox Churches: Being an Introduction to the Study of Modern Hellenic and Slavonic Monachism and the Orthodox Profession Rites, Together with a Greek Dissertation on the Monastic Habit, Done in English, with Notes. Cope and Fenwick, 1916.

## Bibliografia

* Diversos autors (1910-1911). «Diaconicon». En Chisholm, Hugh, ed. Encyclopædia Britannica. A Dictionary of Arts, Sciences, Literature, and General information (11a edició).
* «Diacònicon» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 2003.

## Vegeu

* Altar
* Sagristia
# David Obua

David Obua (Kampala, 10 d'abril de 1984) és un exfutbolista ugandès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Uganda.
Pel que fa a clubs, destacà a Express Football Club, Kaizer Chiefs i Heart of Midlothian FC.
El setembre de 2018 fou nomenat entrenador assistent de Maroons FC.
És fill del també futbolista Denis Obua.

## Referències

* ↑ Nsimbe, John Vianney. «Rise and rise of David Obua» (en anglès britànic). Arxivat de l'original el 2019-01-30. [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ «Obua's Uganda threat – Vows never to play again». Sky Sports. Sky, 10-10-2011. [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ «Uganda vs. Ghana». National Football Teams, 03-07-2004. [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ «David Obua Stats». Soccerway. [Consulta: 27 febrer 2012].
* ↑ «David Obua Stats». Soccerbase. [Consulta: 27 febrer 2012].
* ↑ «2007-08 Player Profiles». SuperSport. [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ David Obua – Player profile Arxivat 21 October 2010$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Heart of Midlothian FC, 4 March 2010
* ↑ «Obua agrees contract with Hearts». BBC Sport. BBC, 20-07-2008. [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ David Obua a National-Football-Teams.com (anglès)
# Diagrama termodinàmic

Termodinàmica :
BranquesClàssica · Estadística · Química Equilibri / No-equilibri :
LleisZero · Primera · Segona · Tercera :
SistemesEstat: Equació d'estat Gas ideal · Gas real Estat de la matèria · Equilibri Volum de control · InstrumentsProcessos: Isobàric · Isocor · Isotèrmic Adiabàtic · Isentròpic · Isentàlpic Quasiestàtic · Politròpic Expansió lliure Reversible · Irreversible EndoreversibilitatCicles: Màquina tèrmica · Bomba de calor · Rendiment tèrmic :
Propietats del sistemaDiagrames Propietats intensives i extensivesFuncions d'estat: Temperatura / Entropia (intro.) † Pressió / Volum † Potencial químic / Nombre de partícules † († Variables conjugades) Títol de vapor Propietats reduïdesFuncions de procés: Treball · Calor :
Propietats dels materials
Capacitat tèrmica específica 
$c=$
$T$$\partial S$$N$$\partial T$
Compressibilitat 
$\beta =-$
$1$$\partial V$$V$$\partial p$
Dilatació tèrmica 
$\alpha =$
$1$$\partial V$$V$$\partial T$
Bases de dades termodinàmiques per substàncies pures :
EquacionsTeorema de Carnot · Teorema de Clausius · Relació fonamental · Llei dels gasos ideals · Relacions de MaxwellTaula d'equacions termodinàmiques :
PotencialsEnergia lliure · Entropia lliure
Energia interna$U(S,V)$
Entalpia$H(S,p)=U+pV$
Energia lliure de Helmholtz$A(T,V)=U-TS$
Energia lliure de Gibbs$G(T,p)=H-TS$ :
CientíficsBernoulli · Carnot · Clapeyron · Clausius · von Helmholtz · Carathéodory · Pierre Duhem · Gibbs · Joule · Maxwell · von Mayer · Rankine · Smeaton · Stahl · Thomson · Thompson · Waterson :
Els diagrames termodinàmics són diagrames que utilitzen els científics i enginyers per representar els estats termodinàmics d'un material o substància (normalment un fluid) i les conseqüències de manipular-lo. Per exemple, un diagrama temperatura-entropia (diagrama T-S) es pot fer servir per demostrar el comportament d'un fluid sota l'acció d'un compressor.

## Tipus de diagrames

Alguns diagrames de propòsit general són els següents:
* Diagrama P-V
* Diagrama T-s
* Diagrama H-S (diagrama de Mollier)
* Diagrama psicromètric
* Corba de refredament
* Corba de saturació de vapor
Pel que fa específicament als serveix meteorològics, els tres principals diagrames són:
* Diagrama Skew-T log-P
* Tefigrama
* Emagrama
Un diagrama que no és estrictament termodinàmic però que és àmpliament usat en l'educació a causa de la seva simple construcció és el diagrama de Stüve.

## Bibliografia

* The Physics of Atmospheres, de John Houghton, Cambridge University Press 2002.
* Handbook of meteorological soaring flight de la Organisation Scientifique et Technique Internationale du Vol à Voile (OSTIV) (capítol 2.3)
* Handbook of meteorological forecasting for soaring flight, WMO Technical Note No. 158. ISBN 92-63-10495-6, capítol 2.3.
# Dipturus bullisi

Dipturus bullisi és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 48 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i els ous tenen com a banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 200–600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic occidental central: costa septentrional de Sud-amèrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Cervigón, F., R. Cipriani, W. Fischer, L. Garibaldi, M. Hendrickx, A.J. Lemus, R. Márquez, J.M. Poutiers, G. Robaina i B. Rodríguez, 1992. Fichas FAO de identificación de especies para los fines de la pesca. Guía de campo de las especies comerciales marinas y de aquas salobres de la costa septentrional de Sur América. FAO, Roma. 513 p. Preparado con el financiamiento de la Comisión de Comunidades Europeas y de NORAD.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Uyeno, T., K. Matsuura i E. Fujii (eds.), 1983. Fishes trawled off Suriname and French Guiana. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 519 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A: P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Diego del Gastor

* Per a altres significats, vegeu «Diego Flores (desambiguació)».
Diego del Gastor -malnom de Diego Flores Amaya- (Arriate, 15 de març de 1908 - Morón de la Frontera, 1973) va ser un guitarrista flamenc, instal·lat a la vila de Morón de la Frontera, Sevilla.
Li deien del Gastor per haver-se criat en aquest poble de la província de Cádiz. Format pels seus germans grans, va estudiar una mica de solfa i va seguir com autodidacta. Va ser un gran improvisador amb la guitarra, el que provocava una especial resposta dels cantaores, que se sentien més motivats. Va actuar molt, però gairebé no va gravar per por a ser copiat, tot i que s'han editat un parell del CDs recopilatoris i algun material com a acompanyant, a més d'aparèixer en la sèrie de RTVE 'Rito y geografía del cante', editada en DVDs (la sintonia era el seu toc). Entre els cantaors que va acompanyar destaquen Juan Talega, Antonio Mairena o la germanes Bernarda i Fernanda de Utrera.
Va formar molts estudiants estatunidencs, pel veïnatge amb la base aèria Hispano Nordeamericana de Morón. El guitarrista català Toti Soler va estudiar amb ell, en abandonar la guitarra elèctrica. El seu estil, auster i poc florit però molt especial, es nota en el toc del seu nebot Diego de Morón, però també de Raimundo Amador. El grup Son de la Frontera està visiblement inspirat en ell.

## Referències

* ↑ «Flamenc a Catalunya». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: abril 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfica (castellà)
* Entrevista de 1969 en Flamenco World Arxivat 2007-07-07 a Wayback Machine. (anglès)
# De la Salle

De la Salle fou un vaixell francès, de la Compagnie Générale Transatlàntique-French Line amb 4.713 tones de desplaçament varat el 1921. Traslladà refugiats de la Guerra Civil espanyola a Amèrica. Va fer tres viatges a la República Dominicana. El 1940 va ser requisat per la marina alemanya en previsió de la invasió d'Anglaterra i el 1941 retornat als seus propietaris. Més tard fou capturat pels britànics i el 1943 fou torpedinat i enfonsat pels alemanys al Golf de Benin. Hi moriren deu persones d'un total de 249.

## Referències

* ↑ «Barcos de exiliados» (en castellà). Centro de Información Documental de Archivos. Arxivat de l'original el 2021-10-08. [Consulta: 25 juny 2023].
* 1 2 «De la Salle» (en anglès). uboat.net. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ Allen, Tony. «SS De La Salle (+1943)» (en anglès). WreckSite, 09-02-2014. [Consulta: 25 juny 2023].
# Debatik Curri

Debatik Curri (Lluga (Podujeva), 28 de desembre de 1983) és un exfutbolista albanès-kosovar de la dècada de 2010. Fou 44 cops internacional amb la selecció albanesa i un cop amb la de Kosovo. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Prishtina, Vorskla Poltava i Gençlerbirliği.

## Referències

* ↑ «Albania and Georgia national football teams played to a 0:0 draw». EU-Football.info, 22-03-2006 [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ «Stats for Albania vs. Holland». Soccerbase, 11-06-2006. Arxivat de l'original el 2 febrer 2009. [Consulta: 26 juny 2010].
* ↑ «International Friendly: Kosovo 1 Turkey 6». Sportal.co.nz, 21-05-2014 [Consulta: 27 setembre 2016]. Arxivat 1 October 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-10-01. [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ Kel Naraci «Debatik Curri 3 vjet kontrate me Gençlerbirligi» (en albanian). Albaniasoccer.com, 16-05-2010 [Consulta: 16 maig 2010].
* ↑ «Debatik Curri». Prishtina FC [Consulta: 2 novembre 2017]. Arxivat 7 de novembre 2017 a Wayback Machine.
* ↑ «Albania – D. Curri – Profile with news, career statistics and history». Soccerway [Consulta: 2 novembre 2017].
* ↑ Debatik Curri a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Debatik Curri – national football team player». EU-Football.info [Consulta: 27 setembre 2016].
# Durstel

Durstel (en alsacià Durschtel) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 394 habitants.
Forma part del cantó d'Ingwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes de l'Alsace Bossue.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 372 | 375 | 442 | 423 | 431 | 394 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Stutzmann | |
# Duruelo

Duruelo és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2006 |
| 119 | 155 | 140 | 138 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Diptychophora

Diptychophora és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Diptychophora adspersella (Snellen, 1893)
* Diptychophora calliptera Tams, 1935
* Diptychophora desmoteria (Meyrick, 1931)
* Diptychophora diasticta Gaskin, 1986
* Diptychophora harlequinalis (Barnes & McDunnough, 1914)
* Diptychophora huixtla B. Landry, 1990
* Diptychophora incisalis (Dyar, 1925)
* Diptychophora kuhlweinii Zeller, 1866
* Diptychophora kuphitincta T. P. Lucas, 1898
* Diptychophora lojanalis (Dognin, 1905)
* Diptychophora minimalis Hampson, 1919
* Diptychophora mitis Meyrick, 1931
* Diptychophora muscella Fryer, 1912
* Diptychophora ochrophanes Meyrick, 1931
* Diptychophora powelli B. Landry, 1990
* Diptychophora subazanalis Bleszynski, 1967

## Espècies antigues

* Diptychophora minutalis Hampson, 1893
* Diptychophora strigatalis Hampson, 1900

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].
# Diptychus

Diptychus és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Diptychus chungtienensis (Tsao, 1964)
* Diptychus kaznakovi (Nikolskii, 1903)
* Diptychus maculatus (Steindachner, 1866)
* Diptychus sewerzowi (Kessler, 1872)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Dipturus stenorhynchus

Dipturus stenorhynchus és una espècie de peix d'aigua salada de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.
Poden assolir fins a 90 cm de longitud total. És ovípar i els ous tenen com a banyes a la closca. És un peix d'aigües profundes que viu entre 253–761 m de fondària.
Es troba a l'oceà Índic occidentaldes del sud de Moçambic fins a la badia Plettenberg Bay a Sud-àfrica.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McEachran, John D.; Dunn, Katherine A. «Phylogenetic Analysis of Skates, a Morphologically Conservative Clade of Elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae)». Copeia, 1998, 2, 01-05-1998, pàg. 271. DOI: 10.2307/1447424.
* 1 2 3 4 Sa-a, Pascualita; Abucay, Luisa. «Dipturus stenorhynchus (Wallace 1967) Prow-nose skate» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ Dulvy, Nicholas K.; Reynolds, John D. «Evolutionary transitions among egg–laying, live–bearing and maternal inputs in sharks and rays» (en anglès). Proceedings of the Royal Society of London. Series B: Biological Sciences, 264, 1386, 22-09-1997, pàg. 1309–1315. DOI: 10.1098/rspb.1997.0181. ISSN: 0962-8452.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A: P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres.
# Domenico Criscito

Domenico Criscito (Cercola, Província de Nàpols, Itàlia, 30 de desembre de 1986) és un futbolista italià. Juga de defensa i el seu actual equip és el FC Genoa de la primera divisió italiana, coneguda com a Calcio A. Ha estat internacional amb la selecció italiana.

## Trajectòria

Criscito es feu notar en l'equip juvenil del Genoa CFC, equip amb el qual els comença en Serie B als 16 anys, al juny de 2003. La temporada 2004 - 2005 la Juventus FC adquireix la meitat de la seua fitxa i juga per 2 temporades al campionat Primavera. En aquest període, sovint entrenant-se amb el primer equip, se guanyà algunes convocatòries, als partits de la Lliga de Campions de la UEFA.

## Internacional

Ha estat internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia sub-21, ha jugat 13 partits internacionals i ha marcat 1 gol.

## Enllaços externs

* Perfil al lloc oficial del Genoa CFC (italià)
* Perfil Arxivat 2011-09-21 a Wayback Machine. en la pàgina web oficial de la FA Italiana (italià)
Domenico Criscito amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Jocs Olímpics de 2008
1 Viviano •
2 Motta •
3 De Ceglie •
4 Nocerino •
5 Cigarini •
6 Criscito •
7 Montolivo •
8 Marchisio •
9 Rocchi •
10 Giovinco •
11 Rossi •
12 Dessena •
13 Coda •
14 Acquafresca •
15 Bocchetti •
16 De Silvestri •
17 Abate •
18 Consigli •
Entrenador: Casiraghi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2010
1 Buffon •
2 Maggio •
3 Criscito •
4 Chiellini •
5 Cannavaro (c) •
6 De Rossi •
7 Pepe •
8 Gattuso •
9 Iaquinta •
10 Di Natale •
11 Gilardino •
12 Marchetti •
13 Bocchetti •
14 De Sanctis •
15 Marchisio •
16 Camoranesi •
17 Palombo •
18 Quagliarella •
19 Zambrotta •
20 Pazzini •
21 Pirlo •
22 Montolivo •
23 Bonucci •
Entrenador: Lippi :
# Dol (dret)

En dret, el dol és en un sentit genèric la voluntat deliberada de cometre un acte il·lícit essent conscient de la seva il·licitud (anar de mala fe). En els actes jurídics és la voluntat amb malícia d'enganyar algú o d'incomplir les obligacions contretes.
En dret penal designa la intenció de cometre una acció típica prohibida per la llei. En dret civil es refereix a l'acte il·lícit executat conscientment i amb la intenció de causar danys a la persona o als seus drets, a l'incompliment deliberat de les obligacions i, finalment, al vici dels actes voluntaris que consisteix en l'engany maliciós d'una de les parts per part de l'altra per tal de viciar-ne la voluntat.
Viccionari
# Dodecàedre excavat

En geometria, el dodecàedre excavat és un políedre estelat que té 60 cares triangulars equilàteres. La seva superfície exterior representa l'estelació Ef$_1$g$_1$ de l'icosàedre. Apareix al llibre de Magnus Wenninger Polyhedron Models com a model 28, la tercera estelació de l'icosàedre.

## Com a estelació

| Diagrama d'estelació | Estelació | Nucli | Envolupant convexa |
| | | Icosàedre | Dodecàedre |

## Políedres relacionats

* Està relacionat amb el dodecàedre pentakis, però té piràmides invertides.
* El gran dodecàedre s'assoembla a un icosàedre excavat (l'icosàedre és el dual del dodecàedre).

## Bibliografia

* H.S.M. Coxeter, Regular Polytopes, (3rd edition, 1973), Dover edition, ISBN 0-486-61480-8, 3.6 6.2 Stellating the Platonic solids, pp.96-104