OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Filippo Ariosto

Filippo Ariosto va ser un pintor italià nascut a Bolonya, a qui la Generalitat de Catalunya va encarregar (1587-1588) la col·lecció de retrats de comtes i reis que governaren Catalunya per a decorar la sala del consistori de la Diputació del General. Un any abans, la Diputació General d'Aragó li havia encarregat la Col·lecció de retrats dels reis d'Aragó, de la qual només se'n conserva còpia d'alguns dels quadres, realitzades posteriorment.
La Galeria règia dels comtes i comtes-reis de Catalunya-Aragó està formada per cinquanta-quatre pintures a l'oli que representen la genealogia de la Casa Comtal de Catalunya i Aragó. La part principal d'aquesta sèrie, la formen quaranta-sis quadres, la va pintar Filippo Ariosto entre el juliol del 1587 i l'agost del 1588. La sèrie havia de decorar la Sala Nova de la Diputació que s'acabava de construir al Palau de la Generalitat (actual Saló Daurat). La part històrica la va dirigir Francesc Calça, membre de la Universitat de Barcelona.

## Referències

* Departament de la vicepresidència Gencat.net
* «Filippo Ariosto». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Història de la historiografia catalana Google books
* Eva Serra i Puig Poder polític: municipi, Generalitat i virrei pdf
# Zossen

Zossen és una ciutat alemanya en el Districte de Teltow-Fläming (Brandenburg), al sud de Berlín, i prop de l'autopista B96. Zossen consta de diversos petits municipis, que van ser agrupats l'any 2003 per formar la ciutat.

## Història

Zossen, com la majoria de les localitats a Brandenburg, va ser originalment un assentament eslau. El seu nom prové de "Sosna" (pi), que és un arbre comú a la regió. L'any 1875 s'hi va inaugurar una estació de ferrocarril en la línia fèrria que unia Berlín amb Dresden i que també connectava el ferrocarril militar prussià amb la caserna d'artilleria de Kummersdorf-Gut, en l'actual Am Mellensee.
L'any 1910 s'hi va establir un camp de proves i una guarnició de l'Exèrcit imperial alemany en la secció Waldstadt (Wünsdorf) i que segueix existint en l'actualitat. Durant la Primera Guerra Mundial va ser el lloc on es van instal·lar diversos camps de presoners de guerra, entre ells l'anomenat "campament de la mitja lluna" (Halbmondlager) per als combatents musulmans de la Triple Entesa, i on també es va erigir la primera mesquita a Alemanya. Del 1939 al 1945, Wünsdorf va acollir les casernes generals subterrànies de l'Alt Comandament de la Wehrmacht alemanya (Oberkommando der Wehrmacht, OKW) i l'Alt Comandament de l'Exèrcit (Oberkommando des Heeres, OKH).
Després de la Segona Guerra Mundial l'Exèrcit Roig va establir un gran aquarterament a la zona, que va constituir la caserna general del Grup de Forces Soviètiques a Alemanya fins al final de la Guerra freda.

## Geografia
### Municipis

Des de la reforma municipal de 2003, Zossen està format pels següents municipis:
* Glienick
* Kallinchen
* Nächst Neuendorf
* Nunsdorf
* Schöneiche
* Wünsdorf
* Zossen
# Espaulella (cognom)

Espaulella és un cognom poc corrent que es troba sobretot al Ripollès, a Osona i al Barcelonès. Algun Espaulella va anar a viure a Barcelona, com ho prova un document de dos folis del fons històric de l'Hospital de la Santa Creu. Es tracta de la venda i nova creació de censal per part de Josep Espaulella, jove adroguer, a Agustí Mir, baster. La venda té lloc a Barcelona el 20 d'agost de 1698.
L'adroguer Josep Espaulella formà part del Consell de Cent durant el setge de Barcelona (1713-1714).
L'any 1862 l'industrial Francesc Espaulella obtingué una concessió d'aigües al riu Ter per a una fàbrica de filats i teixits de cotó al Dolcet (Manlleu).

## Referències

* ↑ Biblioteca de Catalunya (Arxiu de l'Hospital; número 557, signatura BC AH Capsa 12)
* ↑ Mateo Bruguera. Historia del memorable sitio y bloqueo de Barcelona y heroica defensa de los fueros y privilegios de Cataluña en 1713 y 1714. L. Fiol y Gros, 1871, p. 419–.
* ↑ Boletín de la Revista general de legislación y jurisprudencia. IImp. de la Revista de Legislación, 1862, p. 50–.

## Vegeu també

* Espaulella, masia de Sant Pere de Torelló.
# Estíbaliz Espinosa Río

Estíbaliz Espinosa Río (A Coruña, 6 de juliol de 1974) és una poeta, escriptora, música i astrònoma aficionada gallega.
Llicenciada en Sociologia i en Filologia Hispànica per la Universitat de la Corunya, es dedica professionalment a la literatura, com a poetessa i escriu també relat curt, traducció o assaig. Tot plegat ho combina amb la divulgació científica, especialment sobre astronomia. I també, amb la música, com a mezzosoprano. Ha publicat set llibres de poemes, entre ells Pan (Premi Esquio 1999), -orama (Col·lecció Tambo, 2002) o Número e (Premi Espiral Maior de Poesia, 2001), alguns dins del marc de la tercera cultura, com Curiosidade, As neuronas irmás, i Papel a punto. També ha publicat assajos, un àlbum infantil, traduccions i relats [Cápsulas de son] sobre dones científiques. Col·labora literàriament amb el Planetari d'A Coruña, el Cuaderno de Cultura Científica de la UPV, ZigZag Diario (TVG) i l'Orquestra Simfònica de Galícia. Autora de sis llibres de poemes, entre ells Pan (Premi Esquio 1999), -orama (2002) o Número e (Premi Espiral Maior de Poesia, 2001). També ha publicat "Mecánica celeste" (1999), amb què es va donar a conèixer com a poeta, i "Pan, libro de ler e deler" (2000), entre altres obres. En aquest conjunt de textos hi ha referències al cinema, al joc humà i a l'espai exterior. Publica articles i relats en diversos mitjans de comunicació ia la xarxa gestiona els blocs mmmm ... i Abra cápsula, por favor. En la seva obra mostra influències molt variades, des de la ciència fins a les arts plàstiques, la música, la matemàtica o l'astronomia. Algunes de les seves obres poètiques han estat traduïdes al japonès, a l'hebreu, al català, al farsi, a l'anglès i a l'italià.

## Reconeixements

El 2011 va ser guardonada amb el Premi de Poesia Seria B a la Setmana Negra de Gijón, pel poema titulat "Proceso a la carne humana".
El 2017 va guanyar la XVa edició del Premi de Poesia Afundación, convocat per aquesta entitat juntament amb el Centre PEN de Galicia i amb el patrocini de la Xunta de Galicia.

## Referències

* 1 2 3 «Estíbaliz Espinosa Río». Revista Idees. Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya [Consulta: 22 juliol 2020].
* 1 2 3 «La coruñesa Estíbaliz Espinosa gana el premio Semana Negra de poesía». La Opinión de La Coruña, 24-07-2011 [Consulta: 22 juliol 2020].
* 1 2 «La coruñesa, Estíbaliz Espinosa, gana el Premio de Poesía de Afundación». A Coruña Hoy, 22-11-2017 [Consulta: 22 juliol 2020].
* 1 2 «Estíbaliz Espinosa gana el Premio de Poesia Serie B». La Informacion, 23-07-2011 [Consulta: 22 juliol 2020].
# Esèrnia

Esèrnia (llatí: Aesernia grec antic: Αἰσερνία) va ser una ciutat del Samni, dins el territori de la tribu dels Pentri, a la vall del Vulturnus, vora un petit rierol que desemboca en aquell riu i a uns 20 km de Venafrum. Els Itineraris la situen a la via que portava d'Aufidena a Bovianum.
És esmentada per primer cop l'any 295 aC quan va caure en mans de Roma amb tota la vall de Vulturnus. Els romans hi van establir una colònia de dret llatí el 264 aC. El 209 aC va ser una de les 18 ciutats que es van mantenir lleials a Roma durant la Segona Guerra Púnica, segons diu Titus Livi. Durant la guerra social el general samnita Vettius Cato la va atacar, i defensada per Marcel, es va haver de rendir per la fam l'any 90 aC. Va restar en mans dels confederats, i més tard en aquell lloc s'hi va refugiar el general samnita Gai Papi Mútil després de la seva desfeta davant Sul·la. Quan van caure Corfinium i Bovianum va ser durant un temps la seu dels aliats italians. Finalment, Sul·la la va ocupar i la va castigar severament. La ciutat va quedar quasi deserta diu Estrabó. Juli Cèsar hi va establir una colònia que no prosperar i cap a l'any 65 Neró en va enviar una altra. Era municipi i una ciutat important en temps de Trajà i dels Antonins. Des de l'inici del cristianisme era la seu d'un bisbat però l'existència del bisbe Benedicte al segle iv és dubtosa, però era seu sens dubte al segle v; després de la invasió longobarda, es va convertir en la seu d'un comtat fundat pel duc de Benevento. Al segle ix els àrabs la van destruir i es va reconstruir lentament però sense adquirir importància.
La ciutat correspon a la moderna Isernia. L'any 1032 la diòcesi de Venafro i la d'Isernia van ser unides però separades altra vegada el 1230 fins que es van reunir el 1818.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Esernia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 maig 2023].
# Evarra eigenmanni

Evarra eigenmanni és una espècie extinta de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat

Era un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es trobava a Mèxic.

## Referències

* ↑ Woolman A. J., 1895. Report on a collection of fishes from the rivers of central and northern Mexico. Bull. U. S. Fish Comm. v. 14 (1894). 55-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Mejía Guerrero, O. (2019). "Evarra eigenmanni." 2019 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2019. [Consulta: 6 abril 2023]
* 1 2 «Evarra eigenmanni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Navarro, G. L., 1955: Nueva especie de Evarra capturada en los canales de San Gregorio Atlapulco (Valle de México) (Pisc., Cyprin.). Ciencia (Ciutat de Mèxic) v. 15 (núms. 4-5): 98-100.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Espicastre

L'espicastre és el terme botànic que designa la inflorescència formada per verticil·lastres molt pròxims, per exemple la de la menta borda (Mentha suaveolens).

## Bibliografia

   * Font i Quer, Pius; Bolòs, Oriol de. Iniciació a la botànica. 2a. edició. Fontalba, 1979. ISBN 84-85530-08-X.

## Referències

* ↑ «espicastre | enciclopèdia.cat». [Consulta: 6 juliol 2018].
# Estrella simbiòtica

Una estrella variable simbiòtica és una estrella variable que forma un sistema binari que ha expandit el seu embolcall exterior i va perdent massa ràpidament, mentre una altra estrella calenta (sovint una nana blanca) està ionitzant el gas.
Les noves simbòtiques són estrelles variables eruptives irregulars lentes amb esclats de nova nova molt lents amb una amplitud d'entre 9 i 11 magnituds. La nova simbiòtica es manté al màxim durant una o unes quantes dècades, i després declina cap a la seva lluminositat original. Les variables d'aquest tipus són sistemes d'estrelles dobles amb un gegant vermell, que probablement és una variable Mira, i una nana blanca, amb espectres marcadament contrastats i les característiques de proximitat i masses l'indiquen com a estrella simbiòtica. El gegant vermell omple el lòbul de Roche de manera que la matèria es transfereix a la nana blanca i s'acumula fins que es produeix un esclat nou, causat per l'encesa de la fusió termonuclear. S'estima que la temperatura com a màxim s'elevarà fins a 200.000 K, similar a la font d'energia de nova, però diferent a la nana nova. El lent augment de lluminositat es deuria simplement al temps necessari per al creixement del front d'ionització al esclat. Hom creu que el component de la nana blanca d'un simbiótic nova roman per sota del límit de Chandrasekhar, de manera que es queda una nana blanca després del seu esclat. Un exemple de nova simbiótica és el V1016 Cygni, que es va produir un esclat en 1971-2007 clarament que esclatava una explosió termonuclear. Altres exemples són HM Sagittae i RR Telescopii.

## Referències

* ↑ David Darling site symbiotic star description
* ↑ Bryan, Greg L.; Kwok, Sun «Energy distributions of symbiotic novae». The Astrophysical Journal, 368, 1991, pàg. 252–260. Bibcode: 1991ApJ...368..252B. DOI: 10.1086/169688.
* 1 2 MURSET U.; NUSSBAUMER H. «Temperatures and luminosities of symbiotic novae.». Astronomy and Astrophysics, 282, 1994, pàg. 586–604. Bibcode: 1994A&A...282..586M.
* ↑ Photometric and Spectroscopic Evolution of the Symbiotic Nova ... Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Everett (Pennsilvània)

Everett és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.905 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Everett tenia 1.905 habitants, 876 habitatges, i 515 famílies. La densitat de població era de 687,4 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 876 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,5% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 41,1% no eren unitats familiars. En el 38,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.919 $ i la renda mediana per família de 33.819 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.953 $ mentre que les dones 16.196 $. La renda per capita de la població era de 15.841 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Everett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Everett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ettore Milano

Ettore Milano (San Giuliano Nuovo, 25 de juliol de 1925 - Novi Ligure, 21 d'octubre de 2011) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1949 i 1958. Durant molts anys va ser gregari de Fausto Coppi a l'equip Bianchi. Va aconseguir poques victòries com a professional, destacant una etapa al Giro d'Itàlia de 1953. En retirar-se passà a desenvolupar tasques de director esportiu en diferents equips italians, Carpano, Tricofilina-Coppi, Sanson i Zonca, fins al 1979.

## Palmarès

* 1948
** 1r a la Coppa Andrea Boero
* 1953
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1956
** 1r a Vallorbe

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1949. 27è de la classificació general
* 1950. 51è de la classificació general
* 1951. 29è de la classificació general
* 1952. 44è de la classificació general
* 1953. 27è de la classificació general. Vencedor d'una etapa.
* 1954. 41è de la classificació general
* 1955. 58è de la classificació general
* 1956. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1949. 51è de la classificació general
* 1951. 52è de la classificació general
* 1952. 51è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Milano, l'angelo di Coppi» (en italià). [Consulta: 25 novembre 2022].
* 1 2 «MILANO Ettore». [Consulta: 25 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ettore MILANO» (en italià). [Consulta: 25 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa i biografia d'Ettore Milano a museociclismo.it
* Fitxa i biografia d'Ettore Milano a sitiodeciclismo.net
# Fantasia romàntica

La fantasia romàntica és un gènere de la literatura fantàstica que usa les convencions de la novel·la sentimental, centrant l'interès de la història en una relació d'amor en un marc de fantasia, usualment en un entorn que recorda a l'edat mitjana. Apareix com a gènere independent a partir dels anys 60 del segle xx.

## Característiques

Les obres de fantasia romàntica se centren en el descobriment de l'amor per part dels protagonistes, que solen ser personatges marginats de la societat o amb una infantesa dura. Aquests aprenen que tenen poders màgics i els usen per assolir l'èxit, incloent la conquesta de la persona estimada. La trama pren molts elements del conte de fades, com ara el bosc, el personatge que ajuda el protagonista, el regne que cal conquerir o desencantar i l'enginy i virtuts naturals com a via per aconseguir els objectius, en contrast amb la força dels enemics o present a altres subgèneres de fantasia més èpics.
La relació entre la parella és un dels eixos de la història i no solament el premi final, fet que diferencia la fantasia romàntica dels contes de fades. Mentre passen aventures, els dos amants han de conèixer l'altre i superar obstacles (socials o bé la indiferència inicial d'un dels dos). Aquest coneixement mutu pot incloure també el domini de les habilitats màgiques, que són vistes com quelcom positiu i lligades a la natura, i no com la bruixeria.
Les parelles no han de ser necessàriament humanes, sinó que apareixen monstres i criatures de la mitologia com a personatges, o bé éssers humans que canvien per un encanteri a una d'aquestes criatures. Els monstres, però, estan presentats des d'una òptica positiva, fent èmfasi en la incomprensió de la societat davant la seva diferència, una diferència que l'heroïna és capaç de no tenir en compte per fixar-se en el caràcter de l'estimat. La presència de vampirs, fades, genis, bèsties i ogres és, doncs, una constant del gènere.
Els personatges acostumen a haver de recórrer un camí fins a arribar al seu destí, on s'enfronten a la prova final que permet el seu amor etern. Durant aquest camí poden succeir diverses aventures i encontres sentimentals. Les escenes de sexe explícit són freqüents quan els llibres de fantasia romàntica estan destinats a adults, no tant en el seu vessant de literatura juvenil, on sí que poden aparèixer però petons i declaracions d'amor. El camí és el que permet aprofundir en el marc físic i cronològic de la història.
El grau de fantasia pot diferir molt entre els llibres, en alguns és només una ornamentació o un tret dels personatges i en d'altres és part substancial de la trama. En canvi, la història amorosa sempre és central al desenvolupament de la història. També és fonamental el paper atorgat a la dona, altament protagonista, amb l'anàlisi dels seus sentiments i potencialitats.

## Referències

* ↑ «Guide to Fantasy Genres». Best Fantasy. Arxivat de l'original el 10 de setembre 2015. [Consulta: 4 setembre 2015].
* ↑ Buker, Derek. The Science Fiction and Fantasy Readers' Advisory: The Librarian's Guide to Cyborgs, Aliens, and Sorcerers. American Library Association, 2002. ISBN 9780838908310 [Consulta: 4 setembre 2015].
# Farinelli

Farinelli és el nom dels següents personatges:
* Biografies:
** Farinelli (castrat) (Àndria, Regne de Nàpols, 1705-1782), cantant d'òpera castrat
** Arturo Farinelli (Intra, província de Novara, 1867 - Torí, 1948), erudit hispanista italià
** Giovanni Batista Farinelli (1655 - 1720), compositor italià
** Giuseppe Farinelli (Este, 1769 – Trieste, 1836), compositor italià
** Pietro-Battista Farinelli de Falconara (Falconara, 1844 - Roma, 1915), compositor religiós italià
* Cinema:
** Farinelli, Il Castrato, pel·lícula italiano-belga-francesa dirigida per Gérard Corbiau el 1994.
# Farinelli, Il Castrato

Farinelli és una pel·lícula biogràfica sobre la vida i la carrera del cantant d'òpera italià Carlo Broschi, conegut com a Farinelli, considerat un dels millors cantants castrato de tots els temps.
És protagonitzada per Stefano Dionisi, en el paper de Farinelli i va ser dirigida pel director belga Gérard Corbiau. La veu de Dionisi interpretant a Farinelli, va ser creada per mitjà la mescla digital de les veus de Ewa Malas-Godlewska, una soprano polonesa, i Derek Lee Ragin un contratenor estatunidenc, amb l'objectiu de recrear una veu autèntica d'un castrat.
George Friedrich Händel, interpretat per Jeroen Krabbé, queda retratat com el dolent del film, prenent com base la competència entre la música de Händel i les actuacions de Farinelli, així com el fet que Händel va voler que Farinelli cantés al seu teatre, el Covent Garden, i mai ho va aconseguir. Farinelli va continuar cantant per al rival Opera of the Nobility.
El director musical de la cinta va ser el clavecinista francès Christophe Rousset. La gravació musical va ser feta a la sala de concerts de l'Arsenal a Metz per l'orquestra Les Talens Lyriques.

## Repartiment

* Stefano Dionisi en el paper de Carlo Maria Broschi (Farinelli)
* Enrico Lo Verso en el paper de Riccardo Broschi
* Elsa Zylberstein en el paper d'Alexandra Harris (Espossa de Farinelli)
* Jeroen Krabbé en el paper de George Frideric Handel
* Caroline Cellier en el paper de Margareth Hunter (La Comtessa)
* Renaud du Peloux de Saint Romain en el paper de Benedict (Fill de la Comtessa)
* Omero Antonutti en el paper de Nicola Porpora
* Marianne Basler en el paper de Comtessa Mauer
* Pier Paolo Capponi en el paper de Broschi
* Graham Valentine en el paper de Frederic del Regne Unit
* Jacques Boudet en el paper de Felip V d'Espanya
* Delphine Zentout en el paper de jove admirador

## Recepció

Fou estrenada el 1994 i va guanyar el Globus d'or a la millor pel·lícula estrangera el 1995. També va ser nominada a un premi Oscar a la mateixa categoria.

## Edició en DVD

Està classificada amb la lletra R per l'MPAA, per les representacions en temes de sexualitat.

## Referències

* ↑ Melissa U. D. Goldsmith; Paige A. Willson; Anthony J. Fonseca The Encyclopedia of Musicians and Bands on Film. Rowman & Littlefield Publishers, 2016-10-07, p. 114–118. ISBN 978-1-4422-6987-3.
* ↑ Charles P. Mitchell. The Great Composers Portrayed on Film, 1913 through 2002. McFarland, 2015-07-11, p. 89. ISBN 978-1-4766-0985-0.
* ↑ «Movie About 18th-Century Castrato Uses Technology to Create Voice». AP News, 17-03-1995 [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «The 67th Academy Awards (1995) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 26 setembre 2015].
# Exerodonta xera

Exerodonta xera és una espècie de granota que viu a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Exerodonta xera. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Exerodonta melanomma

Exerodonta melanomma és una espècie de granota que viu a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Exerodonta melanomma. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# FDE

FDE té els següents significats:
* Força de Defensa d'Equatòria, organització militar històrica de la regió d'Equatòria (Sudan)
* Frequency-domain equalization, mètode d'accés múltiple utilitzat en els canals de telecomunicacions