OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saturnino García Rodríguez

Saturnino García Rodríguez (Bariones de la Vega, Lleó, 5 de febrer de 1935) és un actor espanyol.
De jovenet va treballar com a pastor i agricultor. El 1952 va emigrar amb la seva família a Barakaldo, on va treballar com a obrer metal·lúrgic. El 1966 va formar part del grup de teatre Akelarre, dirigit per Luis Iturri. A partir de 1970 va treballar com a presentador, màgic, pallasso, animador infantil i escriptor. Va debutar al cinema en un petit paper a l'episodi El míster de la sèrie Curro Jiménez el 1977. Després aparegué a les sèries de televisió com Cervantes (1981) Brigada Central (1990), Farmacia de guardia (1992), ¡Ay, Señor, Señor! (1994), Los ladrones van a la oficina (1996), Compañeros (1999) o A tortas con la vida (2005).
Va debutar al cinema gràcies a Fernando Fernán Gómez en la seva pel·lícula El viaje a ninguna parte (1986). Aquest paper li va obrir les portes per treballar amb Antonio Mercero, Vicente Aranda o Álex de la Iglesia. El salt a la fama l'assolí el 1994 quan va protagonitzar la pel·lícula de la Cuadrilla Justino, un asesino de la tercera edad, amb la que va guanyar el Goya al millor actor revelació. El 1998 va guanyar el Premi de Cinema d'Alfàs del Pi per La raya i el 2008 va guanyar el Premi del Festival de la Comèdia de Peníscola per la seva carrera.
Ha publicat la seva autobiografia titulada Del dónde y cómo al porqué en agosto de 2006.

## Filmografia (selecció)

* Tiempo después (2018)
* Media hora (y un epílogo) (2018)
* Abracadabra (2017)
* Shevernatze, un ángel corrupto (2007)
* El Lobo (2004)
* Agujeros en el cielo (2004)
* El último tren (2002)
* Marujas asesinas (2001)
* La mujer más fea del mundo (1999)
* Goya en Burdeos (1999)
* Lisboa (1999)
* Matías, juez de línea (1996)
* El día de la bestia (1995)
* Boca a boca (1995)
* Salto al vacío (1995)
* Nadie hablará de nosotras cuando hayamos muerto (1995)
* Así en el cielo como en la tierra (1995)
* Siete mil días juntos (1994)
* Justino, un asesino de la tercera edad (1994)
* Todo es mentira (1994)
* Cómo ser infeliz y disfrutarlo (1994)
* Acción mutante (1993)
* Todo por la pasta (1991)
* Amantes (1991)
* El viaje a ninguna parte (1986)

## Referències

* ↑ “En esto de ser actor, todos los oficios dan escuela” al web de l'AISGE
* ↑ Curro Jiménez (1976–1979) El míster a IMDB
* ↑ Saturnino García a Auñamendi Eusko Entziklopedia

## Enllaços externs

* Saturnino García: doblete en casa para un "Goya" leonés
* El ‘Goya’ leonés Saturnino García sorprende al público de su tierra Arxivat 2019-04-14 a Wayback Machine.
* Notícis de Saturnino García a El País
# The Rolling Stone Album Guide

The Rolling Stone Album Guide, anteriorment conegut com a The Rolling Stone Record Guide, és un llibre que conté ressenyes professionals d'àlbums i artistes escrites per membres de la revista Rolling Stone. La seva primera edició va ser publicada en 1979 i l'última en el 2004. La guia pot consultar-se en la base de dades musical Rate Your Music.
El llibre està dividit en seccions per gènere musical i conté la llista d'artistes i bandes en ordre alfabètic. Els àlbums també són esmentats en ordre alfabètic.

## Referències

* ↑ Rock List Music 5-Star-Albums from the Second Edition of "The Rolling Stone Record Guide"
* ↑ Rock List Music 5-Star-Albums from the Fourth Edition
# Nathan Earle

Nathan Earle (Hobart, 4 de juny de 1988) és un ciclista australià professional des del 2008 i actualment militant a l'equip Team Ukyo.

## Palmarès

* 2007
** 1r al Mersey Valley Tour i vencedor de 2 etapes
* 2009
** 1r al Baw Baw Classic
* 2010
** 1r al Baw Baw Classic
** 1r a la Grafton to Inverell Classic
** Vencedor d'una etapa al Tour de Toowoomba
* 2011
** Vencedor de 3 etapes al New Zealand Cycle Classic
* 2012
** 1r al Baw Baw Classic
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Borneo
** Vencedor d'una etapa al Mersey Valley Tour
* 2013
** 1r al New Zealand Cycle Classic i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour de Toowoomba i vencedor d'una etapa
** 1r al National Capital Tour i vencedor de 2 etapes
** 1r al North Western Tour i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Herald Sun Tour
** Vencedor d'una etapa al Tour de Taiwan
** Vencedor d'una etapa al Tour de Perth
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Japó
* 2017
** 1r al Tour de Lombok i vencedor de 2 etapes
* 2022
** 1r a la Volta al Japó i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour de Kumano
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tailàndia
* 2023
** 1r a la Volta al Japó i vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Basses dels aglàbides

Les basses dels aglàbides (àrab: فسقية الأغالبة, fisqiyyat al-aḡāliba) són quinze basses situades a la ciutat de Kairuan, començades a construir pel governador Ubayd-Al·lah ibn al-Habhab per ordre del califa omeia Hixam ibn Abd al-Màlik, per proveir d'aigua la ciutat.
La bassa més famosa la va construir l'emir aglàbida Ibrahim entre el 859 i el 863, formada per dues cisternes a cel obert comunicades entre si. La gran bassa és un polígon circular amb 64 costats, de 129,67 metres de diàmetre interior, amb una capacitat de 57.764 m³. La bassa petita és un polígon de 17 costats de 37,40 metres de diàmetre interior i una capacitat de 4.119 m³.
L'aigua ve de l'Oued Mergellil i es recollia a la bassa petita per passar després a la gran.
Avui dia són visitades pels turistes.
# Samedan

Samedan és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Maloja.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Foxfield

Foxfield és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 746 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Foxfield tenia 746 habitants, 247 habitatges, i 218 famílies. La densitat de població era de 223,3 habitants per km².
Dels 247 habitatges en un 38,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 84,2% hi vivien parelles casades, en un 2,8% dones solteres, i en un 11,7% no eren unitats familiars. En el 8,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 17,7% entre 25 i 44, un 39% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 109.507 $ i la renda mediana per família de 117.255 $. Els homes tenien una renda mediana de 66.750 $ mentre que les dones 46.250 $. La renda per capita de la població era de 40.970 $. Entorn del 2,7% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Foxfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Foxfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Villatuerta

Villatuerta és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Oriental, dins la merindad d'Estella. Limita amb Deierri al nord, Aberin i Oteiza al sud, Cirauqui i Mendigorria a l'est i Estella a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 786 | 767 | 817 | 778 | 818 | 864 | 908 | 970 | 990 | 983 | 1 044 |
| Fonts: Villatuerta i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Personatges cèlebres

* Sant Veremon: Abat del monestir de Santa María la Real d'Iratxe o Iratxe, des de 1056 aa 1098). Patró del Camí de Santiago a Navarra. Se celebra el 8 de març.
# Picot negre nord-americà

El picot negre nord-americà (Hylatomus pileatus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae)

## Descripció

* Gran picot amb una llargària de 40-48 cm i 250-340 g de pes.
* De color general negre, amb capell i cresta vermella (el mascle també el front). Línea ocular i clatell negre. Sota aquesta, una línea blanca que es continua pels costats del coll. A continuació una línea des del bec fins al pit, completament negra en la femella, i vermella al costat del bec als mascles. Mentó i gola blanc.
* Gran taca blanca sota les ales, visible en vol.
* Potes i bec gris. Ales arrodonides.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i encara parcs de les ciutats d'Amèrica del Nord, des de la Colúmbia Britànica cap a l'est, a través del sud del Canadà fins Nova Escòcia i, cap al sud, per l'oest dels Estats Units fins a Califòrnia, i per l'est fins a Florida.

## Subespècies

* D. p. abieticola (Bangs, 1898). Des del sud del Canadà cap al sud fins l'oest, nord i nord-est dels Estats Units.
* D. p. pileatus (Linnaeus, 1758). Sud-est dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Picot negre nord-americà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 13/06/2013 (català)
# Terry Eagleton

Terry Eagleton (Salford, Anglaterra, 22 de febrer de 1943) és un crític literari anglès, un dels de més renom de l'època contemporània. De família catòlica, va estudiar a Cambridge on va començar a ensenyar. Actualment treballa a la Universitat de Lancaster com a professor de teoria de la literatura i filologia.
Defensor del marxisme literari, de la psicoanàlisi, els estudis culturals i altres mètodes basats en la desconstrucció del text des del punt de vista ideològic, la seva obra se centra en el canvi de percepció sobre el text des del segle xix fins avui dia, en comparació amb la crítica anterior. Així, afirma que la literatura parteix d'un ús especial del llenguatge (la funció poètica de Roman Jakobson) però que vehicula un pensament personal que modifica també la manera de pensar del receptor i que no es pot analitzar una obra sense aquest diàleg i context. L'obra d'Eagleton destaca també pel seu atac al postmodernisme, que ha descrit com "una broma malaltissa". Segons ell, el cinisme i la ironia del pensament postmodern no revelen la veritat. La seva manca de valors absoluts i la idea relativista que totes les idees tenen el mateix valor és una abdicació moral. Més que això, és reaccionari, perquè mentre pretén abraçar una neutralitat nihilista, avala un statu quo capitalista que oprimeix els pobres.
És conegut per la seva defensa de les humanitats, que veu en declivi, en la línia d'altres acadèmics com Martha Nussbaum o Jordi Llovet. Ha publicat també crítiques sobre els clàssics de la literatura anglesa. Una polèmica que va popularitzar l'obra d'Eagleton va tenir lloc amb Richard Dawkins sobre la teologia, on atacava el poc rigor de Dawkins i defensava les aportacions de la teologia i l'esperit crític religiós, malgrat que Eagleton ja no és creient.

## Algunes obres destacades

* Shakespeare and Society (1967)
* Criticism and Ideology (1976)
* Literary Theory (1983)
* The Illusions of Postmodernism (1996)
* The Meaning of Life (2007)
* Why Marx was Right? (2011)
* Guió de la pel·lícula Wittgenstein
* Culture (2016)

## Referències

* ↑ Perfil a The Independent
* ↑ «Terry Eagleton». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Eagleton Qué Es La Literatura» (en anglès). [Consulta: 26 desembre 2017].
# Beatriz Cuesta Arribas

Beatriz Cuesta Arribas (Baracaldo, Biscaia, 23 de febrer de 1993) és una àrbitre de futbol de la Primera Divisió Femenina d'Espanya. Pertany al Comitè d'Àrbitres de Galícia.

## Trajectòria

Va ascendir a la màxima categoria del futbol femení espanyol l'any 2018.

## Temporades

| Categoria | País | Any |
| Primera Divisió | Espanya | 2018- |

## Referències

* ↑ «Árbitro de Fútbol Beatriz Cuesta Arribas :: Fútbol de Andalucía ::». www.lapreferente.com. [Consulta: 14 febrer 2020].
* ↑ «Beatriz Cuesta Arribas: «Fue todo muy raro porque no sabía si llorar, saltar o incluso reír»» (en castellà). La Voz de Galicia, 19-08-2018. [Consulta: 14 febrer 2020].
# S'Escala

S'Escala és una platja de la costa nord-est del municipi de Maó (Menorca). És una platja verge i el seu accés és exclusivament marítim o per a vianants. Ésta ubicada dins del territori protegit del Parc Natural de s'Albufera des Grau.
# Same

Same (o també Samos; grec antic: Σάμη o Σάμος) era la ciutat més antiga de Cefal·lènia. Segons la interpretació tradicional, l'illa de Same que apareix a l'Odissea entre les illes dels cefal·lenis es correspon amb Cefal·lènia i la ciutat de Same hauria rebut el seu nom per causa d'aquest antic nom de l'illa. Era situada a la costa oriental de l'illa, enfrontada amb Ítaca.
Juntament amb altres ciutats de l'illa (Crànios, Pronnes i Pale) es va aliar amb Atenes l'any 431 aC. Quan Marc Fulvi Nobílior l'any 189 aC es va presentar a l'illa, es va sotmetre als romans juntament amb les altres ciutats, però es va revoltar al cap de poc i va poder ser ocupada fins al cap de quatre mesos de setge. Segons Titus Livi, tots els seus habitants van ser venuts com a esclaus. De la narració que en fa es dedueix que Same tenia dues ciutadelles: la més petita, anomenada Cyatis, i l'altra, que anomena simplement «ciutadella major» (llatí: arx major. A l'època d'Estrabó i Plini el Vell només en romanien algunes restes.
Està situada dalt d'un turó a l'est de la vila d'Aigialós, que el 1914, seguint els criteris d'hel·lenització de la toponímia de l'estat grec per recuperar la toponímia de la Grècia Clàssica, fou reanomenada Σάμη (pronunciat [sámi]). Actualment és capital del municipi de Sami.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Same». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 juliol 2021].
# Walda Pla i Rosés

Walda Pla i Rosés (el Masnou, Maresme, 8 d'octubre de 1913 - Badalona, 22 de maig de 2014) va ser una novel·lista catalana.
Va publicar novel·les romàntiques amb un rerefons històric, Salt d'euga (1961), Amarga joia (1968) i Quan el vent dansa amb el destí (2009). La seva darrera novel·la reflecteix la hipocresia de la societat benestant de les dècades del 1960 i el 1970. Va deixar sense publicar poemes sobre l'Empordà.
Era descendent de nissaga marinera del Masnou i el seu pare, Anton Pla i Manent, va fer les amèriques. Era familiar de l'escriptor i poeta Marià Manent, cosí del seu pare, que va indicar en un estudi del 1994 que considerava que era una de les escriptores oblidades. També era cosina de la novel·lista Cèlia Sunyol i Pla.

## Referències

* ↑ «Walda Pla i Rosés | enciclopedia.cat». [Consulta: 1r setembre 2023].
* ↑ «EXPOSICIÓ Dones destacades del Masnou». Arxiu Municipal del Masnou, novembre / desembre 2022. Arxivat de l'original el 2023-09-01. [Consulta: 1r setembre 2023].
* 1 2 Muray, Joan, In Memòriam, Walda Pla i Rosés Gent del Masnou, 2014, pàgina 7
* ↑ Puig Pla, Josep «Breu notícia d'escriptors del Maresme». Sessió d'Estudis Mataronins, 22, 2005, pàg. 193–198. ISSN: 2385-4774.
# Pierre Frédéric Sarrus

Pierre Frédéric Sarrus, nascut el 10 de març 1798 a Saint-Affrique i mort el 20 de novembre de 1861, fou un matemàtic francès.
L'any 1815 Sarrus dubtava, per continuar els seus estudis, entre medecina i matemàtiques. La negativa del batlle de Saint-Affrique per fer-li un certificat de "bona vida i bons costums", perquè era bonapartista (seguidor de Napoleó Bonaparte) i perquè tenia orígens protestants, el van empènyer cap a la Facultat de Ciències.
A Montpeller va conèixer Joseph Diaz Gergonne i va publicar diferents articles i memòries a la revista Annales de Gergonne, una de les primeres revistes de matemàtiques, en els anys 1820.
L'any 1829 el nomenen professor de matemàtiques a la facultat de Ciències d'Estrasburg, de la qual serà degà de 1839 a 1852. Publica la majoria dels seus treballs en el Journal de mathématiques pures et appliquées de Liouville. Comença a tenir problemes de salut i es jubila l'any 1858.
Va ser membre de la Société des amis du muséum d'histoire naturelle de Strasbourg.
Es va dedicar als mètodes de resolució d'equacions numèriques i al càlcul de variacions. L'any 1853, resol un dels problemes més complexos de la mecànica de les peces articulades, el de la transformació de moviments rectilinis alternatius en moviments circulars continus amb el mecanisme de Sarrus.
Se'l coneix sobretot entre els/les estudiants de matemàtiques per una regla de càlcul del determinant d'una matriu quadrada d'ordre tres que porta el seu nom. Aquesta regla va ser publicada per primer cop a Estrasburg l'any 1833 en l'article Nouvelles méthodes pour la résolution des équations.

## Fonts

* «Pierre Frédéric Sarrus» (en francès). [Consulta: 4 desembre 2013].
* Sarrus, Borel, Deltheil. «Le Rouergue et ses mathématiciens» (en francès). J.-B. Hiriart-Urruty. [Consulta: 4 desembre 2013]. PDF
* Demouly, Alban & Mvondo, Georges, Martial 1998. « Anniversaire : il y a deux cents ans naissait Pierre Frédéric Sarrus (1798-1861). Doyen de la Faculté des Sciences de Strasbourg entre 1839 et 1852 », L'Ouvert, 93 (1998), 33-44.

## Bibliografia

* Sarrus, Pierre-Frédéric. F.-G. Levrault. Maître Pierre, ou le Savant de village (In-18) (en francès), 1835, p. 191.

## Enllaços externs

* SCD de l'Université de Strasbourg. «Ouvrages de Sarrus numérisés». [Consulta: 4 desembre 2013].
# Tommaso Landolfi

Tommaso Landolfi (Pico, província de Frosinone, 1908 — Roma, 1979) va ser un escriptor, traductor i crític literari italià. Les seves novel·les de caràcter grotesc se situen prop de la ficció especulativa, la ciència-ficció i el realisme. Va guanyar nombrosos premis, incloent-hi el Premi Strega.

## Obres

* La pietra lunare (1939)
* La spada (1942)
* Cancroregina (1950)
* La raganella d'oro (1952)
* Racconti impossibili (1966)
* A caso (1975)

## Referències

* ↑ «Tommaso Landolfi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Beidel·lita

La beidel·lita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'esmectita. Rep el nom per Beidell, Colorado, la seva localitat tipus.

## Característiques

La beidel·lita és un silicat de fórmula química (Na,Ca$_{0.5}$)$_{0.3}$Al₂((Si,Al)₄O$_{10}$)(OH)₂·nH₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1 i 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la beidel·lita pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, chernykhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la localitat de Beidell, al districte de Crystal Hill del comtat de Saguache (Colorado, Estats Units). Es tracta d'una espècie mineral àmpliament distribuïda per tot el planeta, amb prop d'un centenar de jaciments documentats.

## Referències

* ↑ «Beidellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 gener 2019].
# Roelos de Sayago

Roelos de Sayago és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 187 | 177 | 151 | 153 |
# Sayago (Montevideo)

Sayago és un barri del nord de Montevideo, Uruguai. És un important centre ferroviari del país, ja que connecta les diferents zones geogràfiques uruguaianes.
El barri va ser fundat el 1873 per iniciativa de Luis Girard. Aquesta zona va prendre el nom en homenatge a Francisco Sayago, antic propietari de les terres sobre les quals es va edificar l'emplaçament actual.
És seu del Racing Club de Montevideo.

## Referències

* ↑ Història de Sayago a sayagovirtual.com Arxivat 2010-11-26 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Google Maps: Sayago, Montevideo
* Pàgina web de la Intendència Municipal de Montevideo (castellà)
# Walker

«Walker» té aquests significats:
* Toponímia:
** Walker (Iowa)
** Walker (Louisiana)
** Walker (Minnesota)
** Walker (Missouri)
** Punta Walker o Pointe Walker muntanya entre les regions de l'Alta Savoia a França i de la Vall d'Aosta (Itàlia)
** Walker Mill, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland
** Walker Valley, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York
* Biografies:
** Antonio Garrigues Walker (Madrid, 1934), advocat i polític espanyol
** Alick Walker (1925 - 1999), paleontòleg britànic
** Dave Walker, pilot de curses automobilístiques australià
** Francis Walker (1809-1874) entomòleg britànic
** Geoffrey J. Walker, lingüista, historiador i professor de la Universitat de Cambridge
** George Arnott Walker Arnott (1799 – 1868), botànic escocès
** George Herbert Walker Bush (1924), president dels Estats Units d'Amèrica (1989 -1993)
** George Walker Bush (1946), President dels Estats Units (2001-2009)
** James Walker (1897 - ?), ciclista sud-africà que va prendre part va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers de 1920
** Jim Walker (músic), flautista i educador estatunidenc
** Joaquín Garrigues Walker (Madrid, 1933 - 1980), advocat i polític espanyol que fou diverses vegades ministre
** John Ernest Walker (Halifax, 1941), químic anglès guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1997
** John George Walker (Papakura, 1952), atleta de Nova Zelanda especialista en proves de mig fons
** John James Walker (Londres, 1825 - Londres, 1900), matemàtic i president de la London Mathematical Society
** Leroy Pope Walker (Huntsville, Alabama, 1817 - 1884), polític sudista
** Mike Walker o Michael Walker, guionista de cinema i televisió
** Paul Walker (1973), actor estatunidenc
** Peter Walker pilot de curses automobilístiques anglès
** Robert Walker o Robert Hudson Walker (Salt Lake City, 1918 - Los Angeles, 1951), cronista de ràdio i actor estatunidenc
** Ryley Walker
* Miscel·lània:
** Jugador d'escacs de Walker, màquina que jugava a escacs creada pels germans Walker, de Baltimore, Maryland a la dècada de 1820
** Nus Matthew Walker, nus que s'utilitza per evitar que l'extrem d'una corda es desfili
** Model Robertson-Walker, mètrica solució de les equacions de camp d'Einstein que descriu un univers homogeni, isòtrop i en expansió o contracció
** The Night Walker, pel·lícula estatunidenca dirigida per William Castle, estrenada el 1964
# Picot andí septentrional

El picot andí septentrional (Colaptes cinereocapillus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la puna, praderies i terres de conreudels Andes, 2000-5000 m, del sud de l'Equador i nord del Perú.
# Tomomi Seo

Tomomi Seo (瀬尾 智美) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1986. Va disputar 1 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1986 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)