OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jhon Mosquera Rebolledo

Jhon Edison Mosquera Rebolledo (nascut el 8 de maig de 1990) és un jugador de futbol professional colombià que juga de migcampista al Viktoria Plzeň.

## Carrera del club

Va arribar a Espanya l'any 2007, inicialment a Mallorca. Després jugaria a diversos equips valencians de categories inferiors, debutant amb el Dénia en tercera divisió. Mosquera va jugar la Copa del Rei amb l'CE Alcoià contra el Reial Madrid el 2012, tot i que el seu equip va perdre per 4-1. Va jugar al CD Olímpic de Xàtiva la temporada 2013-14, última temporada amb un equip valencià, i on també jugaria contra el Madrid en Copa del Rei.
Es va unir al club txec Bohemians 1905 el 2014, convertint-se en el seu primer jugador colombià. Va marcar el seu primer gol a la lliga amb els Bohemians l'agost de 2014, marcant en una victòria a domicili per 3-2 contra el Příbram.

## Referències

* ↑ «Hořký konec? Mosquera odchází do Liberce, rozlučka s Bohemians po SMS» (en txec). blesk.cz, 05-08-2020. [Consulta: 5 agost 2020].
* ↑ «Plzeň má první posilu! Z Liberce přichází Kolumbijec Mosquera» (en txec). blesk.cz, 04-06-2021. [Consulta: 4 juny 2021].
* 1 2 «Ahoj, jsem Jhon Mosquera, fanděte nám dál» (en txec). bohemians.cz, 27-08-2014. [Consulta: 18 octubre 2014].
* 1 2 «Mosquera, rival del Barça en Champions, así lo recuerdan en el modesto fútbol alicantino» (en castellà), 06-09-2022. [Consulta: 6 setembre 2022].
* ↑ «Benzema compite hasta en El Collao» (en castellà). El País, 31-10-2012. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ «Un colombiano, principal duda del Olímpic para enfrentar a Real Madrid» (en castellà). El Tiempo, 05-12-2013. [Consulta: 18 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Jhon Mosquera Rebolledo a BDFutbol
* Jhon Mosquera Rebolledo a La Preferente (castellà)
* Jhon Mosquera Rebolledo, Fitxa a Soccerway
# Jhonatan Restrepo Valencia

Jhonatan Restrepo Valencia (Pácora, Departament de Caldas, 28 de novembre de 1994) és un ciclista colombià, professional des del 2014, actualment corre a l'equip Polti Kometa. Combina la carretera amb la pista, on ha obtingut certs èxits. En carretera destaca la victòria al Giro de la Província de Reggio de Calàbria de 2023, així com diverses etapes en curses menors.

## Palmarès en pista

* 2013
** Campió del Colòmbia en Persecució
** Campió del Colòmbia en Persecució per equips
* 2014
** 1r als Campionats Panamericans en Persecució per equips
** Campió del Colòmbia en Persecució
** Campió del Colòmbia en Persecució per equips
** Campió del Colòmbia en Madison
* 2015
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en Persecució per equips
** 1r als Campionats Panamericans en Persecució
** 1r als Campionats Panamericans en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2013
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Colòmbia sub-23
* 2015
** Campió panamericà sub-23 en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia sub-23
* 2019
** Vencedor d'una etapa de la Vuelta al Valle del Cauca
* 2020
** Vencedor de 2 etapes de la Volta al Táchira
** Vencedor de 4 etapes al Tour de Ruanda
* 2021
** Vencedor d'una etapa del Tour de Ruanda
* 2022
** Vencedor d'una etapa del Tour de Ruanda
* 2023
** 1r al Giro de la Província de Reggio de Calàbria
* 2024
** Vencedor d'una etapa al Tour Colombia
** Vencedor d'una etapa del Tour de Ruanda

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 128è de la classificació general
* 2018. 105è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020. 103è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Team Polti Kometa». UCI.org. Union Cycliste Internationale. [Consulta: 20 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Jip i Janneke

Jip i Janneke (neerlandès: Jip en Janneke) és una sèrie de llibres infantils dels Països Baixos, escrit per Annie M.G. Schmidt i il·lustrat per Fiep Westendorp. La sèrie és coneguda per la seva simplicitat i enginy.
La sèrie va parèixer al diari d'Amsterdam Het Parool. Entre el 13 de setembre de 1952 i el 7 de setembre de 1957 s'hi publicava un episodi setmanal de només de 250 paraules. Cada episodi és una història independent. Les històries foren més tard recollides en llibres.
La sèrie ha estat traduïda a diferents llengües, incloent el llatí (traduït Jippus et Jannica) i Xinès (traduït Yǐyǐhéyāyā, en xinès simplificat: 乙乙和丫丫). Tres versions angleses han estat publicades. Mick and Mandy, una adaptació amb les il·lustracions originals, i Bob and Jilly, traduccions amb noves il·lustracions, ja no són impreses. L'any 2008 l'editorial neerlandès, Querido en va publicar una traducció nova deDavid Colmer del primer llibre de la sèrie, amb les il·lustracions originals, titulada Jip and Janneke.
La sèrie ha esdevingut una icona popular d'infantesa i ha inspirat una gran quantitat d'articles de marxandatge. Un del més coneguts d'aquests és el vi Jip i Janneke, una llimonada carbonatada no alcohòlica utilitzada a les festes infantils i per les celebracions de cap d'any.
En aquests darrers anys, Jip i Janneke ha esdevingut part d'una expressió per designar un llenguatge senzill: «llengua Jip i Janneke» (neerlandès: jip-en-janneketaal) amb el significat de llengua senzilla o llenguatge planer. És més sovint utilitzat en un context de política, quan els polítics pensen que necessiten expressar les seves idees en llengua «Jip i Janneke» perquè les persones entenguin de què estan parlant.

## Enllaços externs

* Jip i Janneke - Lloc web oficial
# Joan Druguet i Sallent

Joan Druguet i Sallent (Centelles, Osona, 2 d'abril de 1977) és el contrabaix de la Cobla Sant Jordi i compositor de sardanes.
Anteriorment havia tocat a la cobla Lluïsos de Taradell, a la cobla Marinada, a la Jovenívola de Sabadell i a La Principal del Llobregat.
Es va formar com a contrabaixista al Conservatori professional de Música de Badalona, amb Enric Rigau com a professor de contrabaix i, l'any 2006 va obtenir el títol Superior d'Interpretació de Contrabaix a l'ESMuC, on va estudiar amb Antoni García Araque i Jonathan Camps.
Ha format part de diverses orquestres formatives, com la JONC, l'Orquestra Simfònica del S.XXI i l'IRO, on ha tingut l'oportunitat de treballar amb directors com Manel Valdivieso, Jordi Mora, Robert King i Salvador Mas, entre d'altres.
La seva sardana Bombolles d'amistat (2005) va ser finalista del premi Sardana de l'Any.

## Referències

* ↑ http://coblasantjordi.cat/web/Components_i_bio.html

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Joan Domènech

Joan Domènech és el nom dels següents personatges:
* Joan Domènech Mas, (Reus, 1891 - 1976), metge i esportista reusenc
* Joan Domènech Miró (Reus 1922 - Tarragona 1980) metge i esportista reusenc
* Joan Domènech i Moner (Lloret de Mar 1943) mestre i historiador català
Per similitud
# Jijia

El Jijia (en ucraïnès, Жижия) és un riu romanès, que té però les seves fonts a la província ucraïnesa de Txernivtsí.
El riu neix a la regió subcarpàtica, en una zona de turons a 410 msnm. Immediatament les aigües davallen cap al sud, entrant a la província romanesa de Botoşani. El riu travessa de nord a sud aquesta província, i acull nombroses poblacions a les seves ribes, entre les quals destaca la ciutat de Dorohoi.
Més cap al sud, el Jijia entra a la província de Iaşi, la qual travessa fins a tocar pràcticament la frontera amb la República de Moldàvia a prop de la localitat de Gorban. En aquest punt, i després de 275 km de recorregut i una conca drenada de 5757 km², el riu desemboca al Prut.
Al llarg del seu recorregut, el riu compta amb diversos afluents, entre els quals destaca el riu Bahlui. Al mateix temps, i per tal de reduir els efectes d'un cabal amb grans fluctuacions, s'han construït diverses obres de regulació i endagament. Entre elles destaca un important canal, a les proximitats de Iaşi, que recull les aigües del Jijia i del Bahlui i les porta al Prut molts kilòmetres abans de la seva desembocadura natural. Aquesta desviació ha permès minimitzar els efectes de les riuades alhora que ha augmentat la superfície dedicada als cultius de regadiu. Per contra però, ha modificat en bona part el curs baix del riu, alterant-ne l'equilibri ecològic.

## Mes informació

* Administraţia Naţională Apelor Române - Cadastrul Apelor - Bucureşti - en (romanès)
* Institutul de Meteorologie şi Hidrologie - Rîurile României - Bucureşti 1971 - en (romanès)
* ICPA - Comune vulnerabile - judeţul Botoşani Arxivat 2007-01-12 a Wayback Machine. - en (romanès)
* ICPA - Comune vulnerabile - Judeţul Iaşi Arxivat 2012-02-08 a Wayback Machine. - en (romanès)
* Trasee turistice - judeţul Iaşi - en (romanès)
# Joanna Bruzdowicz

Joanna Bruzdowicz (Varsòvia, 17 de maig de 1943 - Tellet, 3 de novembre de 2021) va ser una compositora polonesa del Grup de Recerca Musical.
Llicenciada per la Universitat de Música Fryderyk Chopin de Varsòvia, va estudiar a París amb Nadia Boulanger, Olivier Messiaen i Pierre Schaeffer després de rebre una beca del govern francès de la mà de Maurice Ravel.
Demanada per compondre moltes partitures de pel·lícules, en particular per Agnès Varda i Yves Angelo, va crear el departament de so del grup de producció audiovisual Cat. Studios Productions. També és fundadora i directora del festival de música clàssica de Ceret.
Mare dels cineastes Jörg Tittel i Jan Tittel, va estar casada amb l'antic assessor de la President de la Comissió Europea Horst-Jurgen Tittel, que va morir el 2017.
Va morir el 3 de novembre de 2021 a Tellet (Pirineus Orientals).

## Composicions

Per al cinema, Joanna Bruzdowicz ha compost, entre altres coses, les bandes sonores de les pel·lícules:
* 1980: Bobo la tête
* 1983: Tante Blandine, série TV
* 1985: Sans toit ni loi
* 1985: Stahlkammer Zürich, série TV
* 1987: Le Jupon rouge
* 1987: Kung-fu Master
* 1991: Jacquot de Nantes
* 1997: Un air si pur...
* 2000: Les Glaneurs et la Glaneuse
* 2002: Deux ans après
* 2003: Le Lion volatil
* 2005: Les Âmes grises
* 2007: Testudo (curt)
* 2008: Les Plages d'Agnès
* 2009: J'ai oublié de te dire...

## Referències

* 1 2 «La pianiste et compositrice Joanna Bruzdowicz s'est éteinte» (en francès). France Musique, 05-11-2021. [Consulta: 5 novembre 2021].
# Joan Ayné

Joan Ayné (Tarragona, segles XIX-XX) va ser un fabricant d'instruments i editor de música. Va néixer a Tarragona tot i que la seu principal del seu negoci, el Saló Ayné (1870), era a Barcelona, al número 51-53 del Carrer Ferran VII (avui dia Carrer Ferran). Tot i això, a Tarragona tenia una sucursal a la rambla de Sant Joan número 40, el Centre d'Institució Musical del Saló Ayné, on s'oferien classes de solfeig, violí, piano i harmònium a càrrec de diferents especialistes com Pau Ricomà Totusaus, Josep Català Rufà, Josep Sabater Domènech o Mn. Echegoyen. També acollia diferents activitats culturals marginals.
Pel que fa a l'edició de partitures, no hi ha notícies de cap activitat anterior al 1883, que és quan va publicar A los toros, peça per a piano del mestre Antoni Urgellés i Granell. Sabem que abans del 1890 hi ha 102 publicacions, per tant, la producció editorial era bastant reduïda; això ens mostra que la construcció i venda d'instruments d'aeròfons, cordòfons (mandolines, guitarres, pianos, etc.), instruments firmats per ell i que alguns dels quals podem veure exposats en el Museu de la Música de Barcelona. Era molt més important la tasca de construcció i venda d'instruments que no pas l'editorial. És per això que molt poc després del 1903, on encara publicava alguna partitura, una gran part d'aquestes va passar a la Casa Dotesio, precedent de la Unió Musical Espanyola, i més tard passà a l'editor de Madrid Ildefonso Alier. Aquest fons editorial estava format sobretot per obres de compositors catalans com Isaac Albèniz, Càndid Candi, Robert Goberna, Franscesc Roca Traveria, Vicent Costa i Nogueras, etc, i sobretot de música de saló per a piano i música vocal religiosa.

## Referències

* ↑ Diccionario de la música española e hispanoamericana. Iberautor Promociones Culturales, 1999. ISBN 9788480483049 [Consulta: 19 gener 2016].
* 1 2 Fukushima, Mutsumi «Fabricantes de pianos en la Barcelona de 1900». Recerca Musicològica, XVII-XVIII, Data incorrecta [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ Cateura, Baldomero. Escuela de mandolina española. Barcelona: Juan Ayné Editor S.A. [Consulta: 19 gener 2016].
# Jaume Barjau Martí

Jaume Barjau Martí, amb el nom religiós de Fra Josep Oriol, (Barcelona, 25 de juliol de 1891 - Manresa, 24 de juliol de 1936) fou un religiós caputxí català.
Fill de l'hebraista de la Universitat de Barcelona Dr. Francesc Barjau, desenvolupà la seva infantesa a Sevilla, on el seu pare exercí de catedràtic d'Àrab i Hebreu. Quan retornà a Barcelona, junt amb el seu germà Francesc ingressaren al Seminari Conciliar de Barcelona, però fascinat per la figura de sant Francesc d'Assís, Jaume Barjau sol·licità l'ingrés als caputxins. Començà el noviciat al Convent de Caputxins d'Arenys de Mar el 21 d'octubre del 1906. El 15 d'agost de 1911 exercí la seva professió religiosa, sent ordenat sacerdot el 29 de maig de 1915. Va ensenyar litúrgia, hebreu i història eclesiàstica al teòleg de Sarrià. Des del 1925 va viure al convent de Manresa. En el seu exercici religiós es dedicà a la predicació, atenció al confessionari, direcció espiritual i, també, a la recerca històrica. Preparà l'edició del Chorale Psalterium, obra monumental que rebé els elogis del papa Pius XI, estampat l'any 1932 a Manresa per a ús de totes les cases de l'Orde.
Es va veure obligat a abandonar el convent i, el 24 de juliol de 1936, mentre portava la comunió a una monja clarissa, va ser identificat pels milicians i portat amb un camió just a la sortida de la ciutat. El P. Oriol havia trobat refugi en una casa veïna al convent i celebrava clandestinament l'eucaristia i també visitava i administrava els sagraments a religiosos i religioses ocults. En una d'aquestes sortides, fou descobert i detingut. Després de manifestar-se religiós, fou insultat i assotat mentre perdonava els botxins i recitava el Te Deum. Finalment, al capvespre del 24 de juliol del 1936 fou assassinat junt amb Mn. Vintró al camí rural del Pouet de Bufalvent, als afores de Manresa. El P. Oriol inaugurà la llista dels màrtirs caputxins in odium Ecclesiae. El seu procés de beatificació començà a la diòcesi de Vic el 18 d'abril del 1955, fou tramès a Roma l'any 1962 i fou prosseguit i completat entre 1997-2005. El 24 de gener del 2020 el papa Francesc aprovava la seva beatificació.

## Referències

* 1 2 Serra de Manresa, Fra Valentí «Els caputxins màrtirs de Manresa. Aprovada la beatificació de Benet de Santa Coloma de Gramenet, Josep Oriol de Barcelona i Domènec de Riudebitlles. Josep Oriol de Barcelona és el nom de religiós de Jaume Barjau Martí». Ràdio Estel, 28-01-2020 [Consulta: 1r novembre 2020].
* 1 2 «Els caputxins assassinats a Manresa el 1936 seran beatificats a la Seu». Regió 7, 04-05-2020 [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «Beatificació de tres màrtirs caputxins a Manresa». Catalunya Religió [Consulta: 1r novembre 2020].
# Joan Macias

Joan Macias (Ribera del Fresno, 2 de març de 1585 - Lima, 16 de setembre de 1645) fou un religiós i sant dominic espanyol que evangelitzà el Perú a partir del 1620. Fou canonitzat el 1975 per Pau VI.

## Biografia

Fill de Pedro de Arcas i de Juana Sánchez, però el sobrenom li prové de les terres de pastors on va viure, que s'anomenaven "las Macías". Va quedar orfe amb quatre anys sota la tutela d'un oncle que el va fer treballar de pastor. Va abandonar la casa familiar quan tenia vint-i-vuit anys.
Va conèixer un comerciant, amb qui va treballar i fer un primer viatge a Amèrica. Va arribar primer a Cartagena de Indias (Colòmbia), i després a Nova Granada, passant per Pasto i per Quito (Equador), i finalment va arribar al Virregnat del Perú, on es va quedar fins a la seva mort. La seva primera acció en arribar-hi fou la d'indagar sobre l'Orde de Predicadors, a la qual volia entrar per servir Déu d'acord amb la vocació que va sentir a vint anys.
Confiat a la seva especialitat, va treballar amb pagesos als afores de la ciutat i allà va néixer la seva vocació a la vida religiosa. La seva extrema bondat feia que freqüentment repartís el poc que tenia entre els pobres, feia tasques socials i donava suport a l'Orde de Predicadors com a germà llec al convent de Santa Maria Magdalena, on finalment fou admès i després, el 23 de gener del 1622, va prendre l'hàbit. Un any després va fer els vots definitius, el 25 de gener del 1623.
Sant Joan Macias fou amic íntim de Sant Martí de Porres i coetani a Santa Rosa de Lima. Foren els tres sants dominics que, al segle xvii, van animar la vida cristiana a la ciutat de Lima.

### Conseller de rics i de pobres

Ja al convent estant, Sant Joan Macias va marcar la seva vida en la pregària profunda, la penitència i la caritat, però a causa d'això va patir una greu malaltia per la qual va haver de ser intervingut en una operació perillosa. Tanmateix, mai no va descuidar els més necessitats, els qui ajudava des de la porta del convent. Era freqüent veure pidolaires, malalts i abandonats de tot Lima que hi acudien cercant consol. La classe alta, qui eren anomenats "pobres vergonyants" tampoc no era aliena als seus consells, fins i tot el propi Virrei Toledo i la noblesa de Lima acudien a ell. Sant Joan Macias tenia cura, fins i tot, que els rics caiguts en desgràcia econòmica no fossin vistos perquè no els causés pena i dolor. No distingia entre les persones i ajudava tothom que necessités un tros de pa o una paraula de consol.
# Jaume Ribas i Surinyach

Jaume Ribas i Surinyach (Barcelona, 1918 - Álvaro Obregón, Districte Federal de Mèxic, 7 de gener de 1994)
De nom en clau Lipstick pels anglesos i els aliats i Felip Mataró pels alemanys, fou un agent doble català. Fill de Lluís Ribas i Camps i Pilar Surinyach i Surinyach. Fou militant del Front Nacional de Catalunya i es casà amb Carolina Pi-Sunyer i Cuberta, filla de Carles Pi i Sunyer i de Carme Cuberta i Aroles. Fou tinent de l'exèrcit republicà. Entre 1942 i 1944 fou agent de MI5 i entre 1944 i 1946 del MI6.
Mor als 75 anys a Álvaro Obregón, Districte Federal de Mèxic.

## Referències

* ↑ Mèxic-Districte Federal. Registres (1832-2005). Álvaro Obregón. Defuncions any 1994
# Krasnoslobodsk (Volgograd)

* Per a altres significats, vegeu «Krasnoslobodsk (Mordòvia)».
Krasnoslobodsk - Краснослободск (rus) és una ciutat de l'óblast de Volgograd, a Rússia. Es troba a la riba esquerra del Volga, davant de Volgograd.

## Història

Krasnoslobodsk fou un khútor batejat com Bakatin. El 1917 es reanomenà Kràsnaia Slobodà. Rebé l'estatus de possiólok (poble) el 1938 i el de ciutat el 1955.

## Enllaços externs i referències

* (rus) Informació de Krasnoslobodsk
* (rus) Mapes topogràfics
# Xvédino

Xvédino (en rus: Шведино) és un poble del krai de Stàvropol, a Rússia, que el 2017 tenia 1.757 habitants. Pertany al districte rural de Petrovski.

## Referències

* ↑ Протокол учредительского съезда Ставрсельскосоюза 11-13 января 1925 года и приложение к нему. Ставрополь: [Б. и.], 1925, p. 29-31.
# Chulupí

El poble chulupí (nom guaraní) o nivaclé són un poble indígena del Gran Chaco a l'Argentina format pels chulupís de Salta una branca del poble nivaclé. Apareixen esmentats també com a churupí, chulupie, chulupe, ashlushlay i axluslay. En algunes fonts antigues se'ls anomena també chorpil o chunupí.
Viuen a algunes comunitats de la província de Salta. Històricament han estat caçadors-recol·lectors. La seva llengua forma part de la família lingüística mataco-guaycurú, subfamília Mataco-mataguayo.

## Cens

L'Enquesta Complementària de Pobles Indígenes (ECPI) 2004-2005, complementària del Cens Nacional de Població, Llars i Habitatges 2001, va donar com a resultat que es reconeixen o descendeixen en primera generació del poble chulupí i nivaclé 440 persones a les províncies de Salta i Formosa dels quals 392 resideixen en comunitats. A tot el país es van reconèixer 553 chulupís i nivaclés.
La majoria de comunitats del poble a l'Argentina són a Salta (18 comunitats). La branca de les muntanyes, que s'anomena chulupí, viu a Salta i formen de fet una branca separada del poble principal, però la branca dels nivaclés dits de riu viuen a la província de Formosa, sobre el riu Pilcomayo on hi ha dues comunitats principals: Missió La Pau i La Borsa. A Paraguai es creu que són uns 18.000, que viuen en els departaments de Presidente Hayes i Boquerón. Entre Argentina i Paraguai i entre els nivaclés propis i la branca chulupí, no serien gaire més de 20.000 persones.

## Subgrups

* Tovoc Lhavos, branca del riu
** Chishamnee Lhavos, poble de dalt
** Shichaam Lhavos, poble de baix
* Yita' Lhavos, poble del bosc
* C'utjaan Lhavos, poble de les puntxes
* Jotoi Lhavos, poble ode l'herba d'espart
* Tavashai Lhavos, poble de la sabana

## Llengua

La llengua chulupí o nivaclé és parlada per aproximadament 15.000 persones (incloent-hi els chulupís i els nivaclés de Formosa i del Paraguai), però només uns centenars la parlen a l'Argentina. Hi ha dos dialectes principals, el dels chulupí de l'interior o de la muntanya i el dels chulupí dels rius; els de Salta parlen castella però originalment parlaven el dialecte de l'interior.

## Referències

* ↑ «INDEC. Cens 2001 - Encuesta Complementaria de Pueblos Indígenas». Arxivat de l'original el 2007-04-06. [Consulta: 16 novembre 2015].
* 1 2 Glosario de lenguas indígenas sudamericanas, Edgardo Civallero, Universidad Nacional de Córdoba
* ↑ "Nivaclé - Orientation." Countries and Their Cultures, a
# Circumvolució

En neuroanatomia, una circumvolució és un plec cerebral a l'escorça cerebral. Generalment, està envoltat d'un o més solcs. Les circumvolucions i els solcs creen l'aspecte plegat del cervell en humans i altres mamífers.

## Referències

* ↑ Deng, Fan; Jiang, Xi; Zhu, Dajiang; Zhang, Tuo; Li, Kaiming; Guo, Lei; Liu, Tianming «A functional model of cortical gyri and sulci». Brain Structure and Function, vol. 219, 4, 2013, pàg. 1473–1491. DOI: 10.1007/s00429-013-0581-z. ISSN: 1863-2653. PMC: 3909019. PMID: 23689502.