OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Bastida (Prullans)

La Bastida és un conjunt d'edificis del municipi de Prullans que està declarat bé cultural d'interès nacional.
A la serra de Santa Anna hi ha el conjunt de la Bastida, construït sobre les restes de l'antiga fortalesa que li dona el nom. D'aquesta fortalesa no en queden vestigis.
Al segle xiv era una possessió de la família de Jaume Cadell, que era el titular de la baronia de Prullans.

## Referències

* 1 2 «La Bastida». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 desembre 2017].
# Cantó de Sant Martin de Londras

El cantó de Saint-Martin-de-Londres és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió del Llenguadoc-Rosselló. Forma part del districte de Lodeva, té 10 municipis i el cap cantonal és Saint-Martin-de-Londres. Aquest cantó va ser transferit del districte de Montpeller a l'actual de Lodeva el dia 1 de novembre de 2009.

## Municipis

* Lo Causse de la Cèla
* Lo Castèl
* Londras
* Pegairòlas de Buòja
* Lo Roet
* Sant Andrieu de Buòja
* Sant Joan de Buòja
* Sant Martin de Londras
* Viòus en la Val
* Viòus lo Fòrt
# Hodge

Hodge és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 492 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hodge tenia 492 habitants, 238 habitatges, i 135 famílies. La densitat de població era de 197,9 habitants/km².
Dels 238 habitatges en un 21,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,3% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 42,9% no eren unitats familiars. En el 41,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,5% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.237 $ i la renda mediana per família de 32.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.953 $ mentre que les dones 15.893 $. La renda per capita de la població era de 14.192 $. Entorn del 9,9% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hodge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hodge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dead or Alive: Final

Dead or alive: Final és una pel·lícula japonesa dirigida per Takashi Miike, estrenada el 2002. Ha estat doblada al català

## Argument

En un futur post-apocalíptic, la població es troba sotmesa sota el règim dictatorial d'un governador boig, que no permet la reproducció humana si no és sota el ferri control de l'Estat. Riki Takeuchi és un dur policia del cos d'elit del govern dictatorial, i Sho Aikawa un replicant que s'uneix a una banda rebel, que intenta segrestar l'alcalde de Yokohama. Mentre que un vagabund els dona suport, un dur policia intenta eliminar-los. Mentre que l'enllaç entre els tres episodis de la saga no és evident d'entrada, es desvetlla en aquest últim episodi.

## Repartiment

* Shō Aikawa: Ryô
* Maria Chen: Michelle
* Richard Chen: Dictador Woo
* Jason Chu: Presoner
* Josie Ho: Jun
* Tony Ho: Ping
* Ken Lo: Pistoler
* William Tuen: Pistoler
* Rachel Ngan: Dona embarassada
* Don Tai: Don
* Riki Takeuchi: Oficial Honda
* Terence Yin: Fon

## Vegeu també

* 1999 : Dead or Alive, de Takashi Miike
* 2000 : Dead or Alive 2, de Takashi Miike
* Replicant

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Dead or alive: Final». [Consulta: 4 agost 2018].
* ↑ Holden, Stephen «FILM REVIEW; Yokohama, Androids And Revolt» (en anglès). The New York Times.
# Relacions entre la República Popular de la Xina i Maurici

La relació entre la República Popular de la Xina i Maurici es refereix a les relacions bilaterals entre l'estat insular de la República de Maurici i la República Popular de la Xina (RPX). Una part important de la població de Maurici és d'ascendència xinesa degut a les migracions a l'illa entre els segles XVII i XIX. Les relacions diplomàtiques oficials entre tots dos països es van establir el 15 d'abril de 1972 i, des de llavors, les relacions entre els dos països han estat forts i han experimentat un desenvolupament constant. El President xinès Hu Jintao va visitar Maurici el 16 de febrer de 2009.

## Finançament xinès del desenvolupament a Maurici

De 2000 a 2012, hi ha aproximadament 47 projectes oficials xinesos de finançament del desenvolupament identificats a Maurici a través de diversos informes dels mitjans de comunicació. Aquests projectes van des del finançament d'una terminal en l'aeroport internacional Sir Seewoosagur Ramgoolam, passant per un préstec en condicions favorables de 260 milions de dòlars del Banc d'Exportació i Importació de la Xina, fins a la renovació i reparació del Teatre Plaza en Rose-Hill mitjançant préstecs sense interessos oferts per la República Popular de la Xina.

## Acord de lliure comerç

Les negociacions d'un acord de lliure comerç (ALC) entre ambdós països van concloure formalment després de quatre rondes el 2 de setembre de 2018. L'acord en si va ser signat el 17 d'octubre de 2019 i va entrar en vigor l'1 de gener de 2020. Aquest ALC es va convertir en el primer de la República Popular de la Xina amb un estat africà.

## Referències

* ↑ «Mauritius and China consolidate friendly ties». Government of Mauritius, 10-02-2009. Arxivat de l'original el 15 de novembre 2012. [Consulta: 16 novembre 2012].
* ↑ Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China's Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development.
* ↑ Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, China's Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection.
* ↑ Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, China's Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection.
* ↑ «China Signs Free Trade Agreement with Mauritius» (en anglès), 28-10-2019. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «China-Mauritius Free Trade Agreement (FTA)». Ministry of Foreign Affairs, Regional Integration and International Trade of Mauritius, 20-08-2020, pàg. 1-2.
* 1 2 «China-Mauritius FTA creates model for Beijing’s trade with Africa, observers say» (en anglès), 03-01-2021. [Consulta: 4 gener 2021].
# Galeton

Galeton és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.325 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Galeton tenia 1.325 habitants, 513 habitatges, i 347 famílies. La densitat de població era de 730,8 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 513 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,9% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 22% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.727 $ i la renda mediana per família de 30.463 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.797 $ mentre que les dones 18.487 $. La renda per capita de la població era de 13.095 $. Entorn del 9,7% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Galeton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Galeton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Holden (Utah)

Holden és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 400 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Holden tenia 400 habitants, 140 habitatges, i 105 famílies. La densitat de població era de 280,8 habitants per km².
Dels 140 habitatges en un 40% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 20% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.000 $ i la renda mediana per família de 42.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.571 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 14.024 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Holden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Holden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Cueva del Hierro

Cueva del Hierro és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Descripció del poble

Està situat a la comarca de la Serranía de Cuenca, a l'extrem septentrional conegut com a Sierra Alta de Cuenca, a 87 quilòmetres de la capital de província. L'origen històric és incert però degut a l'important jaciment de mineral de ferro que s'hi localitza, sens dubte el jaciment més important de la província de Cuenca que donà nom a la població.
El terme municipal és molt muntanyós, amb forts desnivells, sobretot cap a l'est on s'obre la vall del riu Tajo. Està ubicat a força alçada: 1.334 m. per la població i 1.543 m. per al Cerro Juez, punt més alt del terme municipal i també de la comarca. Aquí neix el riu Guadiela, el principal afluent del tram superior del riu Tajo.
Pel que fa al medi natural s'hi pot veure el Passeig Botànic d'El Arroyo Nogueruela. El passeig està ubicat als marges d'aquest torrent de muntanya que és afluent del riu Guadiela. En aquest paratge i amb una llargada d'uns tres quilòmetres, s'hi poden observar espècies vegetals comunes en aquestes muntantes com el boix, el teix, el pi, l'alzina, el ginebró… fins a cinquanta espècies diferents catalogades. Totes amb les seves fitxes tècniques amb les dades d'ubicació geogràfica, característiques, usos terapèutics, etc. Passeig que es pot complementar amb la visita a l'Aula de Natura.

## Mina Romana i Centre d'Interpretació de la Mineria

L'explotació del mineral de ferro d'aquesta població és d'origen preromà. S'ha pogut documentar arqueològicament des de la segona edat del ferro per part dels celtibers. Però l'època de més moviment fou durant l'ocupació romana quan utilitzaren el mineral per fabricar armament i eines. En aquesta comarca hi ha assentaments romans importants com els de Priego, Cañizares, Alcantud i Beteta. Així mateix s'han pogut localitzar restes de vies romanes que servien per poder explotar aquests recursos miners. L'explotació continuà fins a mitjan segle xx quan tancà definitivament.
Es poden visitar l'interior de les galeries de la mina de ferro, que s'estenen per més de cinc quilòmetres de túnels dels quals només se'n visita una part. Sempre les visites són guiades i hi ha dues modalitats de visita, la normal que dura més d'una hora i la vista d'aventura que requereix agilitat per poder passar per les zones més complicades de la mina.
El Centre d'Interpretació de la Mineria és un espai expositiu que complementa la visita a la mina. S'hi expliquen els diferents minerals de ferro més comuns, la història de l'explotació i l'evolució de les tècniques extractives o els diferents sistemes d'il·luminació. Finalment hi ha un audiovisual que complementa la visita.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 45 | 45 | 51 | 50 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# La mandra

La mandra és un oli sobre tela de Ramon Casas que es troba a la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Descripció

L'obra no està datada. Tampoc es va presentar amb el mateix títol a cap Saló de París ni a la Sala Parés. Hi ha una reproducció de l'obra en les revistes Pèl & Ploma i Cataluña Artística, ambdues publicades el 1901.
Es pensa que podria tractar-se de l'obra Far niente, presentada a l'Exposició Internacional que va tenir lloc a Venècia el 1905, a causa de la similitud del títol. També és possible que l'obra fos adquirida per Lluís Plandiura directament al taller de l'artista.
L'obra se situa al voltant del 1900 si es té en compte el tipus de signatura, que Casas va anar modificant amb els anys.

## Referències

* ↑ «Descobreix una Joia del Museu». Ajuntament de Barcelona, 18-05-2003. [Consulta: 17 abril 2011]. PDF

## Bibliografia

* Doñate, Mercè; Mendoza, Cristina: Ramon Casas. El pintor del modernismo. MNAC. 2001. ISBN 84-8043-077-X.
# Horné Srnie

Horné Srnie és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1439.
# Der Judenstaat

L'Estat Jueu (en alemany: Der Judenstaat) és un llibre que és considerat un dels fonaments ideològics del moviment sionista. L'obra tracta sobre el problema de l'antisemitisme en el món, en aquest llibre, Theodor Herzl afirma que el problema tan sols serà resolt quan els jueus de la diàspora es puguin reunir i establir-se en un Estat independent i sobirà.
Aquesta obra fou escrita pel periodista austríac Theodor Herzl, editor literari del periòdic Neue Freie Presse, en 1896. Després del Primer Congrés Sionista, realitzat a Basilea, Suïssa el 29 d'agost de 1897, va fou creada l'Organització Sionista Mundial, Theodore Herzl va ser el seu primer president.
Aquest llibre va causar un impacte sense precedents en el món jueu de finals del segle xix. Fins llavors, els jueus solament parlaven sobre l'antisemitisme en cercles tancats i la majoria fins i tot fingia ignorar-ho per no atreure l'atenció d'enemics hostils. Herzl, tanmateix, va denunciar l'antisemitisme com ningú ho havia fet fins aleshores, i va donar-li una solució efectiva. Fou un gest d'audàcia personal, el fet d'introduir aquesta qüestió en el debat de l'època. Abans que Herzl, solament el jueu rus Leon Pinsker, va encarar el problema de forma semblant, en el llibre Autoemancipació. El propi Herzl va admetre que si hagués llegit l'obra de Pinsker, tal vegada no hauria escrit el llibre L'Estat Jueu (Der Judenstaat) obra que poc després de haver estat publicada, es va editar en anglès, rus, jiddisch, hebreu, francès i castellà. En el seu comentari editorial, el periòdic anglès Jewish Chronicle va publicar: "Un Moisès acaba de sorgir. Es diu Theodor Herzl".

## Referències

* ↑ «Histórico em português - formato PDF». Arxivat de l'original el 2020-09-23. [Consulta: 7 març 2017].
* ↑ Chronicle Theodor Herzl, cem anos do sonho à realidade (portuguès)

## Enllaços externs

* Homes de la Història Arxivat 2009-10-23 a Wayback Machine. (portuguès)
# Ragalna

Ragalna (sicilià Ragalna) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Catània. L'any 2008 tenia 3.468 habitants. Limita amb els municipis de Belpasso, Biancavilla, Paternò i Santa Maria di Licodia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Mario Castro | Poble de la Llibertat |
# Garralda

Garralda és un municipi de Navarra, a la comarca d'Auñamendi, dins la merindad de Sangüesa. Limita amb els municipis d'Auritz, Aria, Aribe i Olaldea

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 227 | 219 | 213 | 209 | 200 | 204 | 201 | 195 | 193 | 195 | 201 |
| Fonts: Garralda i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Personatges il·lustres

* Juan Carlos Etxegoien, Xamar (1956): escriptor en basc.

## Enllaços externs

* www.aezkoa.net - Pàgina Oficial de la vall d'Aezkoa
* www.pirineonavarro.com - Pàgina del Consorci Turístic del Pirineu navarrès
* Institut d'estadística de Navarra - Govern de Navarra
* Infraestuctura de Dades Espacials de Navarra Arxivat 2019-09-15 a Wayback Machine. - Govern de Navarra
# Haplochromis macrops

Haplochromis macrops és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cuevas Labradas

Cuevas Labradas és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Comunitat de Terol.
# La congiuntura

La congiuntura és una pel·lícula italiana de comèdia dirigida el 1965 per Ettore Scola. Fou exhibida com a part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1965.

## Sinopsi

Don Giuliano Niccolini Borges, una figura eminent de la Guàrdia Pontifícia que festeja Jane, una jove anglesa que accepta acompanyar-lo a Suïssa. A diferència de Don Giuliano que només pensa en "l'afer", Jane vol aprofitar el viatge per passar a Suïssa el botí d'un robatori. Els dos són seguits a distància per Sandro, antic xicot de Sandra que pensa recuperar el botí. Però una vegada que passen la duana per la placa diplomàtica del cotxe, Jane fuig en cotxe deixant els dos pretendents ...

## Repartiment

* Vittorio Gassman... Giuliano
* Joan Collins... Jane
* Jacques Bergerac... Sandro
* Hilda Barry... Dana
* Pippo Starnazza... Francesco
* Dino Curcio... Salerno
* Aldo De Carellis... Eduardo
* Alfredo Marchetti
* Halina Zalewska… Luisetta
* Ugo Fangareggi
* Maurice Rosemberg
* Paolo Bonacelli... Zenone
* Renato Montalbano... Dino
* Marino Masé... Angelo
* Adolfo Eibenstein... Enrico

## Referències

* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1965 al web del Festival
* ↑ Pier Marco De Santi, Rossano Vittori I film di Ettore Scola, p. 75
# Horné Semerovce

Horné Semerovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país.
La primera menció escrita de la vila es remunta al 1276.

## Referències

* ↑ «Population and housing census» (en anglès). Statistical Office of the Slovak Republic, 2011. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «História - Oficiálna stránka obce Horné Semerovce». [Consulta: 19 desembre 2021].
# Dipsacus sativus

El cardó de paraire o cardó (Dipsacus sativus) és una planta fanerògama pertanyent a la família de les caprifoliàcies. És originària d'Euràsia.

## Descripció

Té tiges que atenyen una grandària de fins de 1,5 m d'altura, erectes, amb costelles i robustos, simples o més generalment ramificats en la part superior. Fulles de llimbs oblongo-lanceolats o oblongo-el·líptics, sencer o a vegades irregularment crenat o dentat. Les inflorescències en capítols de 25-85 × 19-38 mm, ovoides o ovoide-cilíndrics, sobre peduncles fins de 26 cm. Corol·la de 8-10,5 mm, violeta o d'una rosa violeta, adpreso-pelosa en la cara externa, amb pèls retroflexos, pelosa també en la gola; tub 6,7-8 mm; lòbuls 1,3-2,5 mm, pubèrulo-glandulosos en la cara interna. Té un nombre de cromosomes de 2n = 18*, 36*.

## Distribució

Es fa en sòls humits o temporalment entollats, sovint nitrificats, rases, séquies, sots riparis, prades-joncars, etc.; a una altitud de 0-1200 metres. D'origen desconegut, avui dia estesa pel C, S i W d'Europa, Nord d'Àfrica, i W d'Àsia; naturalitzada a Amèrica del Nord.

## Història

L'ús medicinal del Card pels cardadores és vell, com ho demostra la seva presència en la Capitulare de villis vel curtis imperii, una ordre emesa per Carlemany que reclama als seus camps perquè conreïn una sèrie d'herbes i condiments incloent les "cardons" identificada actualment com a Dipsacus sativus.
Dipsacus sativus va ser descrita per (L.) Honck. i publicat en Vollständiges Systematisches Verzeichniss Aller Gewächse Teutschlandes 1: 374. 1782.

### Etimologia

Dipsacus: nom genèric que deriva del grec dípsakos; llatinitzat dipsacos = en Dioscòrides i Plini, planta de tiges i fulles espinoses, i flors reunides en cabeces espinoses, semblants a l'eriçó. Sens dubte, es tracta de les cardots –diverses espècies del gènere Dipsacus L. (Dipsacaceae), principalment D. fullonum L.–. Segons Dioscòrides, en la versió de Laguna, “les fulles llargues, espinoses [...] les quals de dues en dues abracen aquesta tija per cada juntura, o nus, fent amb les seves parts baixes (amb les quals s'ajunten) certes concavitats, en què es reculli i rebi la pluja, o rosada, d'on d'aquesta planta se'n diu Dipsacos, que vol dir assedegada” –gr. dípsa, = "set".
sativus: epítet llatí que significa "conreat".

### Sinonímia

* Dipsacus fullonum var. sativus L.
* Dipsacus fullonum subsp. sativus (L.) Thell.

## Referències

* ↑ https://dlc.iec.cat/Results?DecEntradaText=cardot
* ↑ Dipsacus sativus en Flora Vascular
* ↑ «Dipsacus sativus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ En Flora Vascular
* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ Dipsacus sativus en PlantList