OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ISO 3166-2:ES

La ISO 3166-2:ES és el subconjunt per a Espanya de l'estàndard ISO 3166-2 publicat per l'Organització Internacional per a l'Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Els codis ISO 3166-2 per a Espanya estan definits per a dos nivells de subdivisions:
* 17 comunitats i 2 ciutats autònomes
* 50 províncies
En els casos de comunitats uniprovincials disposen de codis diferents per a cada nivell. Pels codis provincials es mantenen els antics codis de matriculació de vehicles definits per a les capitals provincials.

## Codis

Codis de 1r nivell :
| Codis de 1r nivell Codi Comunitat/ciutat autònoma ES-AN Andalusia ES-AR Aragó ES-AS Astúries ES-CN Canaries !Canàries ES-CB Cantàbria ES-CM Castella Manxa !Castella - la Manxa ES-CL Castella Lleo !Castella i Lleó ES-CT Catalunya ES-EX Extremadura ES-GA Galícia ES-IB Illes Balears ES-RI Rioja, La ES-MD Madrid ES-MC Múrcia ES-NC Navarra, Comunitat Foral ES-PV País Basc (País Vasco) ES-VC Valenciana, Comunitat ES-CE Ceuta ES-ML Melilla | Codis de 2n nivell Codi Província C.A. ES-C Corunya !La Corunya GA ES-VI Alaba !Àlaba (cap. Vitòria) PV ES-AB Albacete CM ES-A Alacant VC ES-AL Almeria AN ES-O Astúries (cap. Oviedo) AS ES-AV Avila !Àvila CL ES-BA Badajoz EX ES-PM Balears !Illes Balears (cap. Palma [de Mallorca]) IB ES-B Barcelona CT ES-BU Burgos CL ES-CC Caceres !Càceres EX ES-CA Cadis AN ES-S Cantàbria (cap. Santander) CB ES-CS Castelló VC ES-CR Ciudad Real CM ES-CO Cordova !Còrdova AN ES-CU Cuenca CM ES-GI Girona CT ES-GR Granada AN ES-GU Guadalajara CM ES-SS Guipúscoa (cap. Sant Sebastià) PV ES-H Huelva AN ES-HU Osca (Huesca) AR ES-J Jaén AN ES-LO Rioja !La Rioja (cap. Logronyo) RI ES-GC Palmas !Las Palmas (cap. Las Palmas de Gran Canaria) CN ES-LE Lleó (León) CL ES-L Lleida CT ES-LU Lugo GA ES-M Madrid MD ES-MA Màlaga AN ES-MU Múrcia MC ES-NA Navarra NC ES-OR Ourense GA ES-P Palencia !Palència CL ES-PO Pontevedra GA ES-SA Salamanca CL ES-TF Santa Cruz de Tenerife CN ES-SG Segòvia CL ES-SE Sevilla AN ES-SO Sòria CL ES-T Tarragona CT ES-TE Terol AR ES-TO Toledo CM ES-V Valencia !València VC ES-VA Valladolid CL ES-BI Biscaia PV ES-ZA Zamora CL ES-Z Saragossa (Zaragoza) AR |

## Vegeu també

* Llista de províncies d'Espanya

## Referències

* ISO 3166-2 Newsletter No II-1, del 19-02-2010, p. 9-10.
# Marco Antonio Navas González

Marco Navas és un exfutbolista andalús, que ocupava la posició de migcampista. Va nàixer a Los Palacios el 21 de setembre de 1982. És germà del també futbolista Jesús Navas.

## Carrera esportiva

Format al planter del Sevilla FC, debuta amb el primer equip jugant tres partits de primera divisió a la temporada 03/04. La temporada 05/06 és cedit al Polideportivo Ejido, de Segona Divisió, on juga 30 partits i marca un gol.
Sense lloc al Sevilla, el 2006 fitxa pel Xerez CD. Hi juga dos discretes temporades a l'equip xeresista, sent de nou cedit la temporada 08/09, ara a l'Albacete Balompié. L'estiu del 2009 marxa al CD Guadalajara, de la Segona Divisió B.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Kenya, Uganda, Tanganyika i Zanzibar

Kenya, Uganda, Tanganyika i Zanzíbar una vegada independents (1963, 1962, 1961) van mantenir alguns serveis comuns establerts ja en el temps del domini colonial, i van formar la East Africa Common Service Organization (després East Africa Common Service Community) continuant la política de la East Africa High Comission establerta el 1948. No es va estendre a Zanzíbar que fou independent el 1963 però s'hi va afegir després, el gener de 1964 quan després d'una revolució es va unir a Tanganyika per formar l'efímer estat de Tanganika & Zanzíbar que al cap de 8 mesos es va transformar en Tanzània. Aquesta unió va durar fins al 1976.

## Referències

The Stamp Atlas, 1986
# Naiyer Masud

Naiyer Masud (Lucknow, Uttar Pradesh, Índia; 1936 - 24 de juliol de 2017) va ser un escriptor indi.
Va viure sempre en Lucknow (Uttar Pradesh), en una casa construïda pel seu pare, catedràtic de persa com ell, a la qual va denominar Adabistan ('Casa de la Literatura'). Va ser catedràtic de llengua persa a la Universitat de Lucknow fins a la seva jubilació, i traductor de literatura persa a l'urdu i en particular de Franz Kafka. Va ser doctor en literatura persa per la Universitat de Lucknow i en literatura urdu per la Universitat d'Allahabad.
Va ser un declarat admirador de Kafka, Poe i Borges. A més d'assajos literaris i alguns contes infantils, va escriure tres volums de relats que van rebre importants guardons de l'Índia, com el premi Urdu de Sahitya Akademi el 2001, o el Saraswati Samman el 2008. Aquest últim premi, atorgat per la Fundació Birla a una obra literària excepcional escrita en una llengua de l'Índia, és un dels honors literaris més prestigiosos del país.

## Referències

* ↑ Naiyer Masud, who metamorphosed Kafka in Urdu, dies at 81.
* ↑ «Naiyer Masud - Biografía, libros y novelas (pag 1)». Arxivat de l'original el 2014-07-15. [Consulta: 2 agost 2017].

## Bibliografia

* Masud, Naiyer. Aroma de alcanfor. Traducció al castellà de Rocío Moriones Alonso. Colección Ars brevis. Vilaür: Ediciones Atalanta, 2010. ISBN 978-84-937247-6-4 [Consulta: 14 juliol 2014].
# Rosa moschata

Rosa moschata és una espècie de planta de la família de les rosàcies que porta molt de temps conreada. Els seus orígens silvestres són incerts però se sospita que es troben a l'oest de l'Himàlaia.

## Descripció

És un arbust que arriba als 3 m d'alçada amb flors blanques d'uns 5 cm en una fluixa cima o corimbe, que floreix a un nou creixement des de finals de primavera fins a finals de tardor als climes càlids, o de finals de l'estiu en endavant a climes d'estius frescos. Els sèpals són de 2 cm de longitud amb punts fins. Les flors tenen una aroma característica d'almesc, que emana dels estams. Aquesta característica també es troba en alguns dels seus descendents.
Les espines a les tiges són rectes o lleugerament corbes i tenen una base àmplia. Les fulles són de color verd clar o verd grisós i tenen de 5 a 7 folíols ovals amb petites dents; les venes a vegades són pubescents i el raquis posseeix espines. Les estípules són estretes amb àmplies terminacions lliures. Fruits petits, ovalats anomenats gavarrons, que es tornen vermell ataronjats a la tardor.
Aquesta espècie ha estat històricament confosa amb Rosa brunonii, una molt semblant de l'Himàlaia. Aquesta espècie és de major altura i hàbit d'enfiladissa que fa les flors a la primavera i que posseeix una olor d'almesc. Es poden distingir als jardins per la seva temporada de floració i pels seus hàbits de creixement diferents.

## Cultiu

S'ha afirmat que no s'han trobat exemples veritablement salvatges de Rosa moschata, tot i que es registra en el cultiu del segle xvi. És important en el cultiu com un pare per a diversos grups de roses cultivades i és valorat per la seva olor i per la seva inusualment llarga temporada de floració entre les espècies de roses.

## Referències

* ↑ «Rosa moschata a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2017].

## Bibliografia

* Pedro Montserrat Recoder, Daniel Gómez García, José Vicente Ferrández Palacio y Manuel Bernal Gálvez (2015): Rosas de Aragón y tierras vecinas. Colección Monografías de Botánica Ibérica, nº 14. 324 páginas en COLOR. Edita: Jolube Consultor Botánico y Editor. ISBN 978-84-941996-9-1
* Agnes Pahler: Rosen : die große Enzyklopädie ; [mit 2000 Sorten]. Dorling Kindersley, Starnberg 2004, ISBN 3-8310-0590-7, S. 276
* Charlotte Testu, les roses anciennes p123, P124 et 125 la maison rustique Flammarion, ISBN 2-7066-0139-6
* «Moschata rose». U.S. National Park Service. [Consulta: març 2001].
* «Rosa Moschata». Rogers Roses. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 31 agost 2007].

## Enllaços externs

* Flora of China: Rosa moschata
# Mansfield (Pennsilvània)

Mansfield és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 3.411 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mansfield tenia 3.411 habitants, 957 habitatges, i 467 famílies. La densitat de població era de 700,5 habitants/km².
Dels 957 habitatges en un 23,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,6% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 51,2% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,1% tenia menys de 18 anys, un 50,2% entre 18 i 24, un 15,3% entre 25 i 44, un 12,4% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 39.420 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.858 $ mentre que les dones 18.693 $. La renda per capita de la població era d'11.042 $. Entorn del 10% de les famílies i el 26,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mansfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mansfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mare de Déu del Consol de la Coma

La Mare de Déu del Consol de la Coma és una capella del poble de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès.
Està situada en el mas de la Coma, al nord del poble, a l'extrem del terme municipal, llindant amb Calders i Moià. Es tracta d'una petita capella barroca popular d'una sola nau, sense absis exempt, situada al costat nord de la masia, una mica enlairada al capdamunt d'una roca que domina el complex de masia i masoveria de la Coma.
Conté unes pintures al fresc fetes a començaments de la segona meitat del segle XX que representen els amos de la masia en aquell moment, així com la majoria de treballadors de la finca, en actitud d'adoració a la Mare de Déu de la Coma.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Mare de Déu del Congost Vella

Nostra Senyora del Congost Vella és una església romànica situada a la part aragonesa del congost de Mont-rebei, dins del municipi de Viacamp i Lliterà. Situada a uns centenars de metres de Nostra Senyora del Congost, se l'anomena vella per distingir-la de l'altra.
Arruïnada, roman gairebé a nivell de l'aigua quan el pantà és ple, i manté dempeus el seu absis i part dels murs.
# Manuel Saenz de Quejana y Toro

Manuel Sáenz de Quejana y Toro (Madrid, 20 de juny de 1859 – Madrid, agost de 1924) fou un advocat i polític espanyol, vuit vegades diputat i tres senador durant el període històric conegut com a restauració borbònica a Espanya.

## Biografia

De professió advocat, auxiliar de la classe de tercers, càrrec al qual renuncia després de rebre l'acta de diputat a les llistes del Partit Conservador.

## Diputat

Comença la seva marxa en l'elecció parcial, a les eleccions generals espanyoles de 1886 verificada el 29 de desembre de 1889, en el Districte 216 d'Alcalá de Henares a la circumscripció de Madrid per a cobrir la vacant deixada per Emilio Pérez Villanueva obtenint 805 vots. A les eleccions d'Eleccions generals espanyoles de 1898 va obtenir acta pel districte 198, Llucena a la circumscripció de Castelló de la Plana, amb 3.541 vots d'un total de 6.821 emesos en un cens electoral de 8.889 electors.
En les següents sis eleccions (30 d'abril de 1903, 10 de setembre de 1905, 21 d'abril de 1907, 8 de maig de 1910, 8 de març de 1914, 9 d'abril de 1916) consolida el seu escó en el Districte 320, Villacarrillo, circumscripció de Jaén.

## Senador

Fou també senador electe per la província de Jaén en la legislatura 1919-1920, repetint en la de 1921-22 i també en la de 1923.

## Referències

* ↑ Signatura:A.C.D. Serie documentación Electoral:102 nº 3
* ↑ Signatura:A.C.D. Serie documentación Electoral:111 nº 13
* ↑ Relació d'eleccions en las que fou diputat
* ↑ «Expedient personal del Senador D. Manuel Saenz de Quejana y Toro, per la província de Jaén». Arxivat de l'original el 2010-08-29. [Consulta: 28 febrer 2010].
# Manuel Ruz Baños

Manuel Ruz (Benimamet, Ciutat de València, 5 d'abril de 1986) és un futbolista valencià, que ocupa la posició de defensa. Ha estat internacional amb les seleccions espanyoles inferiors.
Sorgeix del planter del València CF, amb qui debuta a primera divisió en tres partits de la temporada 04/05. L'any següent és cedit al Nàstic de Tarragona, sent peça clau en l'ascens a la màxima categoria. Fitxat pels tarragonins, juga 17 partits a Primera amb el Nàstic.
L'any següent recala al Granada 74 CF, i al posterior retorna al País Valencià per militar a l'Hèrcules CF. El 2009, una greu lesió en partit de Copa del Rei el deixa en blanc el que queda de temporada.
Actualment tornar a jugar al Gimnàstic de Tarragona.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Manuel Bochons i Soler

Manuel Bochons i Soler, a vegades esmentat com Manuel Bachons (València, 1840 - Barcelona, 1 de gener de 1905).Paleta i sindicalista.
El gener de 1870 era Secretari d'una Societat de Paletes de Barcelona. Representant la Societat Cooperativa d'Oficials Paletes "La Fraternal" va assistir al primer Congrés Obrer d'abast estatal, celebrat a Barcelona el juny de 1870. Representant els Paletes de Barcelona va assistir al primer congrés del la Unió d'Obrers Constructors de la Federació´Regional Espanyola de l'AIT (Barcelona, 25 i 26 de març de 1871). El 8 d'octubre de 1872 va ser elegit Secretari interí (i posteriorment el 9 de desembre de 1872 Secretari general) de la Unió d'Obrers Constructors d'Edificis de la FRE de l'AIT, amb seu a Barcelona. També va assistir al tercer congrés de la FRE de l'AIT (Còrdova, del 25-12-1872 al 2-01-1873), representant les Societats Obreres de Palamós, Sant Feliu de Guíxols i Llagostera. Fou nomenat administrador de la Federació Local de Barcelona de la FRE de l'AIT (1873). Distanciat de la Federació, participà en la constitució del Centre Federatiu de Societats Obreres de Barcelona (1876), el qual organitzà uns congressos obrers a Barcelona l'agost de 1877, el gener de 1878 i un altre l'any 1882 (en el què assistí Pablo Iglesias). Participà en la creació del Partit Democràtic Socialista Obrer a Catalunya (agost 1882). Fou tresorer de la Lliga Nacional de Resistència (gener de 1883). Quan es reorganitzà l'Ateneu Obrer de Barcelona (febrer 1891), el dirigí. Col·laborà en el periòdic "El Obrero" de Barcelona, òrgan de les Tres Classes de Vapor (1880), i a la "Revista Social", òrgan de la Unió Manufacturera.
Mor al barri de Gràcia, al carrer Torrent de l'Olla núm.5, baixos, per causa de tifus, a l'edat de 64 anys. Casat amb Enriqueta Miró.

## Referències

* ↑ «obituario». La Publicidad : eco de la industria y del comercio, diario de anuncios, avisos y noticias: Edición Mañana, 02-01-1905, pàg. 3.
* 1 2 «Defuncions. Any 1905. Registre núm.14. Jutjat Gràcia». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 01-01-1905. [Consulta: 6 abril 2022].
* ↑ Diccionari de sindicalistes. La Veu Obrera
# Marcantonio Colonna

Marcantonio Colonna (1523–1597) va ser un bisbe i cardenal de l'Església Catòlica.

## Història

Marcantonio va néixer a Roma el 1523, membre de la família Colonna. Era fill dels nobles romans Camilo i Victòria Colonna. Era renebot del cardenal Pompeu Colonna. Va estudiar filosofia i teologia cristiana amb Felice Peretti, futur papa Sixt V, el 1585.
El 9 de juliol de 1560, va ser nomenat arquebisbe de Tàrent i va participar en el Concili de Trento entre 1562 i 1563.
Pius IV el va nomenar cardenal-presbíter en el consistori de 12 de març de 1565. Va rebre el seu capel i l'església titular dels Sants Apostols el 15 de maig de 1565. Va participar en el Conclave de 1565–1566 que va triar Pius V. El 13 d'octubre de 1568 va ser traslladat a l'arxidiocesi de Salern i, quatre anys després, va participar en el nou conclave, que va elegir el Gregori XIII.
En el Jubileu de 1575, va obrir la porta santa de Sant Joan del Laterà. Entre el 8 de gener de 1579 i el 8 de gener de 1580 va ser camarlenc del Col·legi de Cardenals. El 5 de desembre del mateix any, va optar per l'església titular de San Pietro in Vincoli. El 25 d'octubre de l'any següent, va ser nomenat legat papal a Marques.
Va participar en el conclave de 1585, que va elegir el Sixt V. El 13 d'octubre de 1586, quan va ser nomenat cardenal protopresbíter, va canviar novament d'església titular: San Lorenzo in Lucina. En el pontificat de Sixt V, va ser cap d'edició de l'Index Librorum Prohibitorum, la llista de llibres prohibits per la censura de l'Església. L'11 de maig de 1587, va ser promogut cardenal-bisbe de la seu suburbicària de Palestrina i, dos dies després, va ser nomenat legat papal de la Província de Campanya i Marítima.
Marcantonio va participar novament en un conclave de 1590 el setembre de 1590, que va elegir el papa Urbà VII, i, per tant de seguida, d'un segon conclave el 1590, que va elegir Gregori XIV. L'any següent, un nou conclave va elegir Innocenci XI i, finalment, el conclave de 1592 va elegir Climent VIII.
Va ser el bibliotecari de la Biblioteca Vaticana entre 1591 i 1597.
Marcantonio va morir a Zagarolo el 13 de març de 1597 i va ser enterrat en una església franciscana de la ciutat.

## Referències

* ↑ Petrucci, Franca. «Colonna, Marcantonio». A: Dizionario Biografico degli Italiani (en italià). 27. Treccani, 1982.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Marcantonio Colonna» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-01-28. [Consulta: 29 abril 2020].
* 1 2 3 «Marcantonio Cardinal Colonna (Sr.) [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 29 abril 2020].
# Marcelo Alberto Bielsa

Marcelo Alberto Bielsa (Rosario, 21 de juliol, 1955) és un exfutbolista i entrenador de futbol argentí.
Jugà de defensa a Newell's Old Boys però es retirà aviat, a l'edat de 25 anys. Destacà més com a entrenador. El seu primer equip fou Newell's Old Boys, però el 1992 es traslladà a Mèxic on dirigí dos clubs, l'FC Atlas i el Club América. El 1997 retornà a l'Argentina per dirigir a Vélez Sársfield. El 1998 signà contracte amb l'Espanyol però deixà el club aviat quan la Federació Argentina li feu una oferta per dirigir la selecció. Amb Argentina classificà l'equip per la Copa del Món de 2002 però no passà de la primera fase. Posteriorment arribà a la final de la Copa América 2004 i guanyà la medalla d'or als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004. El 2004 deixà la selecció. El 2007 es convertí en seleccionador de Xile, càrrec que deixà el 2011 per passar a entrenar l'Athletic Club de la Lliga BBVA, fins que fou substituït el 2013 per Ernesto Valverde. Posteriorment ha entrenat el Leeds United FC.

## Referències

* ↑ Bielsa tactics to blame for our early exit - Football News - Telegraph
* ↑ ESPN - Argentina captures first Olympic gold - Olympics
* ↑ CNN.com - 'Tired' Bielsa quits Argentina job - Sep 15, 2004
* ↑ Confederación Sudamericana de Fútbol
* ↑ «Bielsa renueva el contrato con el Athletic un año más» (en castellà). Canal Athletic, 03-06-2012. Arxivat de l'original el 2012-06-06. [Consulta: 3 juny 2012].
* ↑ «Valverde, nou entrenador de l'Athletic Club». Diari Ara. [Consulta: 21 juny 2013].
* ↑ «Valverde, nuevo entrenador del Athletic» (en castellà). Athletic Club, 20-06-2013. [Consulta: 20 juny 2013].
* ↑ «Marcelo Bielsa nuevo entrenador del Leeds United FC» (en castellà). Diario Sport, 15-06-2018. [Consulta: 17 gener 2019].
# Marcello Venusti

Marcello Venusti (1512/5 - 1579) va ser un pintor manierista italià, que va treballar a Roma cap a mitjans del segle xvi.
Nadiu de Mazzo di Valtellina, a prop de Como, se suposa que va ser alumne de Perino del Vaga. És famós perquè va realitzar una còpia reduïda del Judici Final de Michelangelo, encarregada pel cardenal Alexandre Farnese, acabada en vida del mestre i que tingué la seva aprovació. La seva pintura del Crist al Jardí és a la Galeria Doria-Pamphilj. Buonarroti el va contractar per pintar una Anunciació en el seu disseny per a la Capella de Cesi, a l'església de Santa Maria della Pace. La còpia del Judici Final actualment és a Nàpols.
Al Palazzo Borghese hi ha un coixinet de Crist amb la seva Creu fet per ell, a partir d'un disseny de Michelangelo. Una Oració al Mont dels Olivars és a San Ignazio, a Viterbo, i una Sagrada Família i un Crist que expulsa als comerciants, que està a la National Gallery de Londres. Hi ha és també un Crist al Purgatori al Palazzo Colonna, a Roma.

## Referències

* Freedberg, Sydney J. Pelican History of Art. Painting in Italy, 1500-1600, 1993, p. 485 Penguin Books Ltd.
* Bryan, Michael. Walter Armstrong & Robert Edmund Graves. Dictionary of Painters and Engravers, Biographical and Critical (Volume II: L-Z). York St. #4, Covent Garden, London; Original from Fogg Library, Digitized May 18, 2007: George Bell and Sons, 1889, p. 652.
# Margarida de Rajadell

Margarida de Rajadell (s. XV) fou una abadessa del monestir de clarisses de Sant Antoni de Barcelona. Membre d'una important família catalana, Margarida no era la primera Rajadell que feia d'abadessa en aquest convent; ho havien estat abans Serena i Elionor.
Durant el seu abadiat es van traslladar les sepultures de les dues monges fundadores, Agnès de Peranda i Clara de Janua, del cementiri a l'església del monestir.
Margarida de Rajadell és coneguda per haver estat deposada a la dècada del 1490, juntament amb Violant de Montcada, de Santa Maria de Pedralbes. La raó, haver anat en contra del procés de reforma iniciat amb les visites de Juan Daza i Miguel Fenals a sengles monestirs, amb l'objectiu d'imposar un seguit de canvis que formaven part d'una reforma monàstica iniciada amb mà fèrria per la monarquia dels Reis catòlics —autoritzats pel mateix papat a nomenar reformadors que visitessin els monestirs de monges dels seus regnes i aturessin la suposada relaxació dels costums.
Al darrere d’aquesta política règia hi havia el franciscà fra Francisco Jiménez de Cisneros, conseller i confessor de la reina Isabel, executor i part activa del procés. Significativament, les visites havien començat a terres catalanes, on es va dirimir el procés de reforma més important i on també es produïren els conflictes i tensions més significatius en diverses comunitats. El de Margarida de Rajadell –el de Sant Antoni i Santa Clara de Barcelona–, va ser el primer monestir a ser visitat pels reformadors, el 5 de juliol de 1493, quan feia molt poc que ella n'era l'abadessa.

## Referències

* 1 2 3 Roca i Costa, Maria Carme. Abadesses i priores a la Catalunya Medieval. Editorial Base, pàgs. 175 a 176 (Col·lecció Base Històrica). ISBN 9788416166220.
* 1 2 La reforma dels monestirs femenins en la construcció de l'estat modern (segle XV). Barcelona: Institut Català de les Dones, 2013 [Consulta: 20 setembre 2013].
# Mario López

Mario López (San Diego, 10 d'octubre de 1973) és un actor dels Estats Units que és conegut pels seus papers a les sèries de televisió com Saved by the Bell o Pacific Blue.