OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Baré

El baré és una llengua amenaçada de les llengües arawak de l'Alt Amazones parlada pels barés.Aikhenvald (1999) informa que "només quedaven alguns parlants ancians" de baré pròpiament dit i que la varietat guinau estava extingida. Kaufman (1994) considera el baré pròpiament dit, guinau i marawá (actualment extingits) com a llengües diferents dins del grup baré com a part del grup Alt Amazones Central,
Baré és un nom genèric per a diverses llengües arawak de la zona, incloses les mandawaca, warekena, baniwa i piapoco. Kaufman, Aikhenvald i Ethnologue li donen el nom Baranawa. També es coneix com Ibini (un error tipogràfic per a Ihini ~ Arihini?).

## Fonologia
### Vocals

Les vocals poden presentar-se en tres formes; oral, nasal i sorda:
| | Frontal | Central | Posterior |
| Tancada | i ĩ i̥ | | u ũ u̥ |
| Mitjana | e ẽ e̥ | | |
| Oberta | | a ã ḁ | |
* Els sons vocàlics /a ã ḁ/, /e ẽ e̥/, i /u ũ u̥/ se senten com [ɵ ɵ̃ ɵ̥], [ɛ ɛ̃ ɛ̥], i [o õ o̥] quan es troben en posició àtona.
* /a/ s'escolta com un so posterior [ɑ] frdpt´rd fr /w/.

### Consonants

| | | Labial | Alveolar | Palatal | Velar | Glotal |
| Oclusives | sorda | p | t | | k | |
| Oclusives | aspirada | pʰ | tʰ | | kʰ | |
| Oclusives | sonora | b | d | | | |
| Africada | sorda | | | t͡ʃ | | |
| Africada | aspirada | | | t͡ʃʰ | | |
| Fricativa | Fricativa | | s | | | h |
| Nasal | sorda | m̥ | n̥ | | | |
| Nasal | sonora | m | n | | | |
| Bategant | Bategant | | ɾ | | | |
| Aproximant | sorda | w̥ | | j̊ | | |
| Aproximant | sonora | w | | j | | |
* Els sons /t, n/ es realitzen com a dentals i palatals [t̪, ɲ] abans i després der /i/.
* /d/ es realitza com a africada [d͡ʒ] davant les vocals anteriors.
* /ɾ/ pot tendir a fluctuar fins a una [ɫ] velaritzada en variació lliure.

## Referències

* ↑ Ramirez, Henri (2019). Enciclopédia das línguas arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. (no prelo)
* ↑ Ramirez, Henri, & França, Maria Cristina Victorino de. (2019). Línguas Arawak da Bolívia. LIAMES: Línguas Indígenas Americanas, 19, e019012. https://doi.org/10.20396/liames.v19i0.8655045
* ↑ Aikhenvald, Alexandra Y. «The Arawak language family». A: The Amazonian languages. Cambridge, England: Cambridge University Press, 1999. ISBN 978-0-521-57021-3.
* ↑ Ramirez, Henri. Enciclopédia das línguas arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. 4. 1. Curitiba: Editora CRV, 2020, p. 254. DOI 10.24824/978652510231.3. ISBN 978-65-251-0231-3 [Consulta: 29 juny 2021]. Arxivat 2021-06-29 a Wayback Machine.
* ↑ Cunha de Oliveira, Christiane. Uma descrição do Baré (Arawak): Aspectos fonológicos e gramaticais. Universidade Federal de Santa Catarina, 1993.
# Cranston

Cranston és una població dels Estats Units a l'estat de Rhode Island. Segons el cens del 2000 tenia 79.269 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cranston tenia 79.269 habitants, 30.954 habitatges, i 20.243 famílies. La densitat de població era de 1.071,3 habitants per km².
Dels 30.954 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,2% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 44.108$ i la renda mitjana per família de 55.241$. Els homes tenien una renda mitjana de 40.031$ mentre que les dones 28.279$. La renda per capita de la població era de 21.978$. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cranston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cranston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fleurigné

Fleurigné (en bretó Flurinieg, en gal·ló Floereinyaè) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 997 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 646 | 674 | 676 | 812 | 841 | 896 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Louis Morel | |
# Trimounsita-(Y)

La trimounsita-(Y) és un mineral de la classe dels silicats. Va ser acceptada com a espècie mineral vàlida per l'IMA l'any 1989 i el seu nom fa referència a la localitat on va ser descoberta, la mina de talc Trimouns, a prop de Luzenac, Migdia-Pirineus, a França; l'única localitat on ha estat trobada.

## Característiques

La trimounsita-(Y) és un nesosilicat de fórmula química Y₂Ti₂(SiO₄)O₅. Cristal·litza en el sistema monoclínic en cristalls prismàtics, allargats al llarg de [001], de fins a 5 mm. És de color marró clar i la seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la trimounsita-(Y) pertany a «09.AG: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats) amb anions addicionals; cations en coordinació > [6] +- [6]» juntament amb els següents minerals: abswurmbachita, braunita, neltnerita, braunita-II, långbanita, malayaïta, titanita, vanadomalayaïta, natrotitanita, cerita-(Ce), cerita-(La), aluminocerita-(Ce), yftisita-(Y), sitinakita, kittatinnyita, natisita, paranatisita, törnebohmita-(Ce), törnebohmita-(La), kuliokita-(Y), chantalita, mozartita, vuagnatita, hatrurita, jasmundita, afwillita, bultfonteinita, zoltaiïta i tranquillityita.

## Formació

La trimounsita-(Y) es forma en porcions dolomítiques de dipòsits de talc. Es va trobada associada amb els següents minerals: allanita, bastnäsita, monazita, parisita, sinquisita, calcita i dolomita.

## Referències

* ↑ «Trimounsita-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Trimountsita-(Y)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 25 octubre 2016].
# Zdeněk Češpiva

Zdeněk Češpiva (21 de gener de 1941 - 22 de març de 2019) fou un pilot d'enduro txec de renom internacional durant la dècada del 1970. Sempre com a pilot de Jawa, va guanyar tres campionats d'Europa en la categoria de superiors a 350 cc (1972-1973 i 1975) i, com a membre de l'equip de Txecoslovàquia, cinc Trofeus consecutius als ISDE entre el 1970 i el 1974. Češpiva formà part de la selecció txecoslovaca per a aquesta prova en catorze ocasions.

## Palmarès

* 3 campionats d'Europa en superiors a 350cc (1972-1973 i 1975)
* 5 victòries al Trofeu dels ISDT amb l'equip estatal (1970-1974)

## Referències

* ↑ Felt, Karel. «Šampióni Šestidenní nejprve prísahali na kríž. První svetový titul pak vyhráli» (en txec). sport.cz, 10-10-2020. [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ Kaderábek, Petr. «‚Když to vidím, brecel bych.‘ Cechoslováci patrili v Šestidenní ke svetové špicce, nyní je na okraji zájmu» (en txec). irozhlas.cz, 16-11-2019. [Consulta: 12 maig 2023].
# BRI

BRI té els següents significats:
* Banc de Pagaments Internacionals (del seu nom en francès Banque des Reglements Internationaux), institució financera internacional amb seu a Basilea (Suïssa)
* Iniciativa del Cinturó i Ruta de la Seda (del seu nom en anglès Belt and Road Initiative), projecte politico-econòmic d'abast euroasiàtic presentat per la Xina
* Brigada de Recerca i d'Intervenció, forces especials de la policia de França
* Basic Rate Interface, configuració d'accés a una xarxa digital de serveis integrats
# Charles King

Charles King és el nom dels següents personatges:
* Charles King (compositor), compositor anglès dels segles XVII i xviii.
* Charles Bird King (1785–1862), pintor estatunidenc
* Charles King (general) (1844–1933). Soldat i escriptor estatunidenc
* Charles Dunbar Burgess King (1875–1961), president de Libèria
* Charles King (atleta), atleta estatunidenc, doble medallista als Jocs Olímpics d'Estiu de 1904
* Charles King (actor) (1895–1957), actor de cinema estatunidenc
* Charles King (ciclista) (1911-2001), ciclista britànic, medallista als jocs Olímpics d'estiu de 1936
# Conny Vandenbos

Conny Vandenbos (La Haia, 16 de gener de 1937 – Amsterdam, 7 d'abril de 2002) fou una cantant neerlandesa.

## Biografia

Va néixer Jacoba Adriana Hollestelle. Va prendre el nom d'artista Conny Vandenbos després de casar-se amb Wim van den Bos.
Va començar la seva carrera interpretant cançons franceses a la fi dels anys 50 del segle passat. El 1961 va obtenir el seu primer contracte, després del seu èxit al festival de la cançó Knokkefestival a la ciutat balneària de la costa belga Knokke. El 1964 va realitzar el seu propi espectacle televisiu.
El 1965 va representar els Països Baixos al Festival d'Eurovisió i obtenir l'onzena posició amb la cançó «'t Is genoeg geweest» (trad.: Ja n'hi ha prou). El 1966 va aconseguir el seu primer número u amb «Ik ben gelukkig zonder jou» (trad.: Sóc feliç sense tu) una cançó divertida a la qual una dona divorciada exulta en descobrir els plaers de la vida després de divorciar-se d'un home masclista. Un tema encara força revolucionari a aquesta època.
El 1974 va aconseguir dos números u més amb «Roosje m'n roosje» i «Sjakie van de hoek». El 1976 van atorgar-li un Edison i el premi de la Gouden Harp per l'àlbum «Zo wil ik leven» (trad.: Així vull viure). A més a més va fer un espectacle de teatre amb Ted de Braak i una revista amb l'actor còmic André van Duin. Va amistar-se amb Janis Ian, de la qual va traduir un àlbum i amb qui va cantar un duet. També va participar en el musicals Boefje i Heimwee. El 1979, els belgues van elegir-la Dona de l'any. El 1993, va obtenir un disc d'or amb l'àlbum «14 Grootste Hits Van Conny Vandenbos» (trad.: Els 14 èxits de Conny Vandenbos). El 2000 li van oferir una llosa al Walk of fame de la ciutat de Rotterdam.
Té una filla del seu primer casament amb Wim van den Bos, Karin. Amb son segon marit, el baixista Ger Faber, va tenir un fill Jeroen. Va morir el diumenge 7 d'abril 2002, dues setmanes després de descobrir-li un càncer de pulmó.

## Referències

* ↑ «Conny VANDENBOS en de omroepmuziek» (en neerlandès). Stichting Omroep Muziek. [Consulta: 8 gener 2022].
* 1 2 «Crowdfundingactie voor cd met hele oeuvre Conny Vandenbos: 'Ze verdient dit'» (en neerlandès). Omroep West, 1er març 2017. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Over Conny Vandenbos» (en neerlandès). Walk of Fame. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Conny Vandenbos overleden» (en neerlandès). De Telegraaf, 12-04-2002. Arxivat de l'original el 8 de gener 2022. [Consulta: 8 gener 2022].

## Enllaços externs

* Web de Conny Vandenbos
* Biografia de Conny Vandebos (en neerlandès) amb moltes fotos Arxivat 2008-01-13 a Wayback Machine.
# Francesc Martínez Miret

Francesc Martínez Miret (Beniopa, 1901 - 1936) va ser un sacerdot i poeta valencià.
Als dotze anys va ingressar al seminari dels Pares Camils, a Vic. Allà va estudiar teologia, llatí i grec, i va conèixer la literatura de la renaixença. Els seus poemes, alguns dels quals publicats en revistes com El Vers Valencià (sovint amb el pseudònim Ben-Ogra), reflecteixen una notable influència del seu admirat Verdaguer. A l'inici de la Guerra Civil Espanyola torna al poble d'amagat, on gràcies a les gestions de l'alcalde no pateix cap represàlia. La seua sort canvia a la tardor, i el 3 d'octubre del 1936, membres de la comarcal de la FAI el detenen junt al sacerdot Vicent Aparisi. Foren portats fora del poble i mai més se'ls va vore ni s'ha sabut on estan soterrats.
El 1987, el CEIC Alfons el Vell de Gandia va publicar la seua poesia reunida en un volum, Esclats poètics, a cura d'Antoni Garcia.

## Referències

* ↑ «El Pare Miret, poeta i patriota». Levante-EMV, 07-01-2017. [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ Piera, Josep; López i Quiles, Antoni; Ferrer Solivares, Enric; Verger, Eduard J. Francesc M. Miret: l'últim poeta romàntic. Gandia: CEIC Alfons el Vell, 2001. ISBN 8486927536.
# Mas Fucimanya (Balsareny)

Mas Fucimanya és una masia del municipi de Balsareny (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de tres plantes, d'estructura rectangular, amb coberta a dues aigües i el carener perpendicular a la façana. La façana té una base ben distribuïda, amb dos portals i una finestra al centre. Els pisos han estat fortament modificats a principis de segle, desfigurant la sòbria façana inicial. La contundència dels volums ha estat debilitada per les reformes.
Als darreres hi ha adossat un petit cos, amb la part superior oberta, suspesa per un pilar.

## Història

L'estructura actual del mas és pròpia de l'època moderna, tot i que és probable que el mas existís amb anterioritat. Els segles XVII -XVIII van ser pròspers per Balsareny i Fucimanya n'és un bon exemple. En aquesta època la casa era propietat del baró de Balsareny, màxim propietari de la zona.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Fucimanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Ángel Urzáiz y Cuesta

Ángel Urzáiz y Cuesta (Puerto de Santa María, 21 de febrer de 1856 - Madrid, 1 de maig de 1926) va ser un advocat, periodista i polític espanyol, ministre d'Hisenda durant la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena i durant el regnat d'Alfons XIII.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat Central de Madrid al mateix temps que col·laborava com a periodista en periòdics com "El Correo", "Los Debates" i la "Revista de España", la seva carrera política s'inicia quan és elegit diputat per Pontevedra a les eleccions generals espanyoles de 1881, escó que tornaria a obtenir en totes les eleccions celebrades fins a 1920 excepte en els comicis de 1884 i 1891. En 1922 accediria al Senat com a senador vitalici.
Es va casar al maig de 1883 amb Adela Cadaval Muñoz, senyora del pazo de Cadaval de Nigrán, amb qui va tenir dos fills: Elodia i Joaquín Urzáiz Cadaval.
Governador civil de Còrdova i Intendent a Cuba fins a la pèrdua de la colònia en 1898, després de tornar a Espanya serà ministre d'Hisenda entre el 6 de març de 1901 i el 19 de març de 1902 en un gabinet Sagasta. Posteriorment, entre el 23 de juny i el 18 de juliol de 1905, assumirà novament la cartera d'Hisenda en un govern que va presidir Eugenio Montero Ríos veient-se obligat a dimitir per la concessió d'uns crèdits destinats a pal·liar la crisi econòmica en què es va veure immersa Andalusia. Finalment tornaria a dirigir el ministeri d'Hisenda entre el 9 de desembre de 1915 i el 25 de febrer de 1916 en un gabinet Romanones.

## Referències

* 1 2 «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 juny 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa en el Congrés dels Diputats
* El pazo de Cadaval-Urzáiz, a Nigrán Arxivat 2010-03-26 a Wayback Machine.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Manuel Allendesalazar y Muñoz de Salazar Antonio García Alix Gabino Bugallal Araujo | Ministre d'Hisenda 1902-1902 1905 1915-1916 | Succeït per: Tirso Rodrigáñez y Sagasta José Echegaray y Eizaguirre Miguel Villanueva Gómez |
# Ban (dret)

Un ban era el poder que tenien els reis germànics d'obligar i de castigar. En l'època carolíngia, es considerava que qualsevol delicte havia d'ésser castigat pel ban reial. Aquest poder el tenien, per delegació, els diferents funcionaris locals, com, per exemple, els comtes. Al segle x, aquests comtes s'apropiaren, de fet, del poder que abans tenia el rei. Cap a l'any 1000, alguns veguers comtals, els castlans, els antics fidels reials i els senyors eclesiàstics immunes també s'apropiaren del ban. A l'inici del segle xi, hi hagué la desintegració del poder públic, fet que va portar que un gran nombre de senyors s'apropiessin del ban i de la jurisdicció. Les càrregues que pesaven sobre els pagesos que vivien en una senyoria banal, podien tenir un origen militar (obres al castell o albergues), econòmic (lleudes), fiscal (censos i monopolis) o bé judicial. S'hi afegiren altres càrregues arbitràries (forces, toltes, talles). La senyoria banal, segons Pierre Bonnassie, fou la base material sobre la qual es construí l'edifici feudal. El ban també era, a l'edat mitjana, la pena pecuniària que havien de pagar tots aquells que infringien una llei.

## Referències

* ↑ Bonnassie, Pierre. «From the Rhône to Galicia: Origins and Modalities of the Feudal Order». A: From Slavery to Feudalism in South-Western Europe (en anglès). Cambridge University Press, 1991, p.104–131. ISBN 0521363241.

## Bibliografia

* Jordi Bolòs, Diccionari de la Catalunya medieval (segles VI-XV), pàg. 40, Edicions 62, Barcelona, 2000. ISBN 84-297-4706-0
# Memorial Valenciaga

El Memorial Valenciaga (en euskera Balentziaga Memoriala) és una cursa ciclista d'un dia que es disputa a Eibar (Euskadi). Té categoria amateur i és puntuable per la Copa d'Espanya de ciclisme.
La cursa es creà el 1972 i està organitzada pel Club Ciclista Eibarrés.

## Palmarès

| 1972: José Luis Viejo 1973: Felipe Yáñez 1974: Miguel Aguilera 1975: Enrique Martínez Heredia 1976: Jesús Suárez Cuevas 1977: Miguel Albéniz 1978: Jesús María Segura 1979: José Maria Madrigal 1980: Didier Paponneau 1981: Julián Gorospe 1982: Jokin Mujika 1983: Jokin Mujika 1984: Jesús Alonso 1985: Javier Murguialday | 1986: Luis María Díaz de Otazu 1987: Ion Garmendia 1988: Enrique Alonso 1989: Antonio Miguel Díaz 1990: Jesús García Real 1991: Iñaki Aiarzaguena 1992: Pedro Luis García 1993: Antonio Vargas 1994: José Luis Rubiera 1995: Claus Michael Møller 1996: Unai Osa 1997: Óscar Freire 1998: Pedro Díaz Lobato |
| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1999 | Francisco José Lara | Juan Antonio Flecha | Iban Mayo |
| 2000 | Joaquim Rodríguez | Manuel Calvente | Carlos García Quesada |
| 2001 | Jon Bru | Manuel Calvente | Lander Euba |
| 2002 | Dionisio Galparsoro | Juan Diego Navamuel | Francisco Gutiérrez Álvarez |
| 2003 | Ivan Uberuaga | | |
| 2004 | Jordi Riera | Beñat Albizuri | Iván Santos |
| 2005 | Víctor García | Efraín Gutiérrez | Francisco José Terciado |
| 2006 | David Rodríguez | David Belda | Unai Elorriaga |
| 2007 | Mikel Nieve | Joaquín Novoa | Jaume Rovira |
| 2008 | David Belda | Andrey Amador | Ismael Esteban |
| 2009 | Pedro Merino | Jorge Martín Montenegro | Francisco Javier Martínez |
| 2010 | Víctor Cabedo | Raúl Alarcón | Javier Etxarri |
| 2011 | Evgeny Shalunov | José David Martínez | Adrían Alvarado |
| 2012 | Eduard Prades | Airán Fernández | Borja Abásolo |
| 2013 | Airán Fernández | Antonio Pedrero | José Manuel Gutiérrez |
| 2014 | Cristian Cañada | Alberto Gallego | Antton Ibarguren |
| 2015 | Jaime Rosón | Romain Campistrous | Antonio Pedrero |
| 2016 | José Manuel Díaz | Richard Carapaz | Jaime Castrillo |
| 2017 | Álvaro Cuadros | Sergio Samitier | Manuel Sola |
| 2018 | annul·lada |
| 2019 | Íñigo Elosegui | Diego Noriega | Roger Adrià |
| 2020 | Jon Barrenetxea | Miguel Ángel Ballesteros | Abner González |

## Enllaços externs

* Palmarès a la web del Club Ciclista Eibarrés Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès
# Valdelagua del Cerro

Valdelagua del Cerro és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Xvetsova

Xvetsova (en rus: Швецова) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 36 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Bandera de la Baronia de Rialb

La bandera oficial de la Baronia de Rialb té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blava clara, amb la casa blanca, tacada de negre, de l'escut, d'altura 14/18 de la del drap i d'amplada 15/27 de la llargària del mateix drap.
Va ser aprovada el 2 de setembre de 1999 i publicada en el DOGC el 23 de setembre del mateix any amb el número 2981.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Noguera

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 2 de setembre de 1999, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de la Baronia de Rialb.» (pdf). DOGC num. 2981, 23-09-1999. [Consulta: 14 desembre 2009].
# Chao

El txao (en xinès 钞 chāo) va ser el paper moneda oficial de la dinastia Yuan xinesa. A diferència dels bitllets anteriors, com els jiaozi, va ser el primer paper moneda que s'utilitzarà com a mitjà predominant que circula en la història de la Xina. El 1294, amb la finalitat de controlar la tresoreria, l'Il-kan de Pèrsia Gaykhatu va tractar d'introduir el paper moneda al seu imperi i per això va imitar el txao xinès. Aquest paper moneda, però, es va topar amb una forta oposició popular; en no ser acceptat, les fàbriques es van aturar, el comerç va tancar i les viles es van despoblar, i per evitar la ruïna es va haver de suprimir i retornar a les tradicionals monedes. Els bitllets, de forma oblonga, portaven signes xinesos i la xahada, sota la qual la inscripció Irindjin turči (transcripció de Rin-c'en rdorje que vol dir "perla valuosa" nom que donaven al kan Gaykhatu els monjos tibetans) i el valor (mig, un, dos, i fins a deu dinars).

## Referències

* ↑ The Inner Mongolian Numismatic Research Institute. A Compilation of Pictures of Chinese Ancient Paper Money. Bilingual. Beijing: The China Finance Publishing House, 1992. ISBN 7-5049-0861-4.
* ↑ «Paper Money in Premodern China.». A: 2000 ff. © Ulrich Theobald - ChinaKnowledge.de - An Encyclopaedia on Chinese History, Literature and Art (en anglès), 10 maig 2016 [Consulta: 6 febrer 2018].
* ↑ «The Invention of Paper Money - History of Chinese Currency» (en anglès). Kallie Szczepanski (for ThoughtCo.), 08-03-2017. [Consulta: 6 febrer 2018].
# Cyprinion semiplotum

Cyprinion semiplotum és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 60 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, el Nepal, Myanmar i Bhutan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Petr, T., 1999. Coldwater fish and fisheries in Bhutan. p. 6-12. A T. Petr (ed.) Fish and fisheries at higher altitudes: Asia. FAO Fish. Tech. Pap. No. 385. FAO, Roma. 304 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.