OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RVFV

Rafael Ruiz Amador (La Chanca, Almeria; 24 d'abril de 2001) més conegut pel seu nom artístic RVFV, és un cantautor espanyol.
Va debutar en el món de la música l'estiu del 2017 amb la cançó "Sonido de barrio" quan tenia només 16 anys. Però el seu pas a la fama no va arribar fins l'abril del 2019 amb el hit «Prendío», el qual va tindre milions de visualitzacions i va obtindre el disc de platí. Dos mesos més tard va publicar «Mirándote», esdevenint un èxit a Youtube, on actualment té més de 75 milions, i a Spotify, on es va posicionar per davant d'artistes com Daddy Yanke o Rosalia.
La seva música barreja estils de reggaeton i afrotrap, arribant a altres països sobretot a Itàlia. Va aparèixer a la cartellera de l'Arenal Sound Festival de 2020 que finalment no es pogué celebrar per la pandèmia de Covid-19. Aquell any va treure diferents èxits com «No quiero verte», «Ella no quiere Rosé» (Disc d'Or) i «Prendío (Remix)» amb la qual va aconseguir el doble Disc de Platí.

## Referències

* ↑ «RVFV – Weekendbeach» (en castellà). Weekenbeach. [Consulta: 14 juny 2021].
* ↑ «RVFV, el trapero de Pescadería que triunfa en el mundo» (en castellà), 23-09-2019. [Consulta: 14 juny 2021].
* ↑ «Arenal Sound | 28.JUL–2.AGO.2020» (en castellà). Arxivat de l'original el 14 juny 2021. [Consulta: 14 juny 2021].
* ↑ «Rvfv a Spotify» (en anglès). Arxivat de l'original el 14 juny 2021. [Consulta: 14 juny 2021].
# Valli del Pasubio

Valli del Pasubio (vènet Vałi del Paxubio) és un municipi italià, dins de la província de Vicenza. Fou un dels municipis de la Federació de les Set Comunes, on hi vivien membres de la minoria alemanya dels cimbris, tot i que ja no parlen la seva llengua. L'any 2015 tenia 3.242 habitants. Limita amb els municipis de Posina, Recoaro Terme, Schio, Torrebelvicino, Trambileno (TN) i Vallarsa (TN).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004-2009 | Fausto Dalla Riva | Llista cívica |
| 2009- | Armando Cunegato | Llista cívica |
# Perla horvati

Perla horvati és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est d'Europa: la part europea de Turquia.

## Referències

* ↑ Geoffroy, 1762. Histoire abrégée des insectes qui se trouvent aux environs de Paris; dans laquelle ces animaux sont rangés suivant un ordre méthodique 2:229.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Sivec & Stark, 2002. Scopolia 49:19.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Plecoptera (Insecta) Fauna of Turkey (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Campionat de Zúric 2005

L'edició del 2005 del Campionat de Zuric, una semiclàssica ciclista disputada als voltants de Zúric, tingué lloc el 2 d'octubre. Paolo Bettini (Quick Step-Innergetic) aconseguí la victòria en solitari, superant de gairebé tres minuts un grup perseguidor format per Fränk Schleck (Team CSC) i Lorenzo Bernucci (Fassa Bortolo). Danilo Di Luca s'assegurà la victòria final a l'UCI ProTour 2005 gràcies als 20 punts que li proporcionava el seu quart lloc a la cursa.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Paolo Bettini | Quick Step-Innergetic | 6h 06'22" |
| 2 | Fränk Schleck | Team CSC | + 2'57" |
| 3 | Lorenzo Bernucci | Fassa Bortolo | m. t. |
| 4 | Danilo Di Luca | Liquigas-Bianchi | + 3'10" |
| 5 | Samuel Sánchez | Euskaltel-Euskadi | m. t. |
| 6 | Steffen Wesemann | T-Mobile Team | + 3'35" |
| 7 | Heinrich Haussler | Gerolsteiner | + 3'39" |
| 8 | Thomas Lövkvist | Française des Jeux | + 3'41" |
| 9 | Mirko Celestino | Domina Vacanze-De Nardi | + 3'57" |
| 10 | Vladimir Miholjević | Liquigas-Bianchi | m. t. |

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2009-12-07 a Wayback Machine.
# Shimenawa

Un Shimenawa (標縄・注連縄・七五三縄, literament, corda enrotllada) és una corda de feta amb fibra de cànem amb borles, que assenyala la santedat d'un lloc en el Xintoisme. Poden variar en diàmetre des d'uns pocs centímetres fins a diversos metres, i es veuen sovint adornades. Un espai limitat per una shimenawa indica sovint un espai sagrat i pur, com el d'un santuari sintoista.
Es creu que actuen com a protecció davant els mals esperits i s'estableixen sovint en una cerimònia d'inauguració abans que comenci la construcció d'un nou edifici. Es troben sovint en els santuaris sintoistes, davant de portes torii, i com a senyals sagrades. També s'utilitzen per marcar els arbres que es creu poden ser habitats per esperits anomenats Kodama. La tala d'aquests arbres es pensa que pot portar mala sort.
Una variació de la shimenawa es fa servir en els combats de sumo pels yokozuna (grans campions) en les cerimònies d'entrada, per indicar el seu rang.

## Referències

* ↑ Cf. Kasulis (2004:17-23).

## Bibliografia

* Kasulis, Thomas P. (2004). Shinto: The Way Home. University of Hawaii Press. ISBN 0-8248-2794-5.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Shinto
# Superfície (matemàtiques)

* Per a altres significats, vegeu «superfície (desambiguació)».
En matemàtica, una superfície és una varietat diferenciable en dues dimensions. En l'espai tridimensional, les superfícies tenen sentit com a fronteres entre objectes tridimensionals sòlids. Alguns tipus de superfícies amb diferents propietats matemàtiques són:
* pla
* esfera
* superfície cònica
* superfície cilíndrica
Parlar de la superfície d'un objecte fluid, com una gota de pluja o una bombolla de sabó, és una idealització. Per parlar de la superfície d'un floc de neu, que té una estructura molt intricada, s'ha d'anar més enllà de la simple definició matemàtica. Per conèixer la natura de superfícies reals consulteu tensió superficial, química superficial i energia superficial.

## Vegeu també

* Llista de països per superfície

## Enllaços externs

* (anglès) Galeria de superfícies matemàtiques
Viccionari
# Čelkova Lehota

Čelkova Lehota és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1471.
# Vallinfreda

Vallinfreda és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 45 km al nord-est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 291 habitants.
Vallinfreda limita amb els municipis de Cineto Romano, Oricola, Orvinio, Percile, Riofreddo i Vivaro Romano.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 abril 2019].
# Pileu

Pileu (en grec antic Πύλαιος) era, segons la mitologia grega, fill de Letos, un descendent de Pelasg, del que deriva l'epònim "pelasgs". Va ser un dels caps aliats dels troians a la Guerra de Troia, i gairebé sempre se'l cita juntament amb el seu germà Hipòtous. Comandaven un contingent de pelasgs vinguts de Larissa.
Segons Dictus Cretenc, van morir junts en la batalla, i segons el poeta Ausoni van ser enterrats tots dos junts "en un jardí". Estrabó, en els seus comentaris sobre aquest passatge d'Homer, diu que segons una tradició local de Lesbos, Pileu també va comandar les tropes procedents d'aquella illa, i a Lesbos hi ha una muntanya que ho commemora.
Pileu era també un dels sobrenoms d'Hermes.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 438. ISBN 9788496061972.
* ↑ Homer. Ilíada II, 840-843
* ↑ Dictus Cretenc. Ephemeris Belli Trojani III, 35
* ↑ Ausoni. Epitaphia Heroum 21
* ↑ Estrabó. Geografia XIII, 3,3
* ↑ Diògenes Laerci. Vides i opinions de filòsofs eminents VIII, 31
# Brunettia foliacea

Brunettia foliacea és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: Queensland.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Shimelis Bekele

Shimelis Bekele (Awasa, 2 de gener de 1990), amàric: ሽመልስ በቀለ, és un futbolista etíop de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Etiòpia.
Pel que fa a clubs, destacà a Petrojet.

## Referències

* ↑ «Nations Cup 2013: Ethiopia name squad». BBC Sport, 02-01-2013.
* ↑ «Champions St.George dominate Ethiopia AFCON squad». Ethiosports.com, 02-01-2013. [Consulta: 21 gener 2013].
* ↑ Shimelis Bekele Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Shimelis Bekele a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a fussballzz.de
# Taglioni (nissaga)

Taglioni (Família de ballarins, coreògrafs i compositors italians, durant els segles xviii i xix).
* Carlo Taglioni, (Torí, nascut el segle xviii, i treballà des de 1782 fins al canvi de segle a Venècia, Roma, Siena i Udine. Va tenir cinc fills: Giovanni Battista, Filippo, Salvatore, Giuseppa i Louise.
* Filippo Taglioni (Milà, 1777 - Llac de Como, 1871) va ser un ballarí, professor i coreògraf de dansa clàssica pertanyent a la nissaga dels Taglioni. Pare de Marie la Gran i Paolo, .
* Marie Taglioni (23 d'abril de 1804, Estocolm - 24 d'abril de 1884, Marsella)
* Salvatore Taglioni (Palerm, 1789 - Nàpols, 1868), pare de Louise i Fernando.
* Louise Taglioni (1823-1893) filla de Salvatore.
* Fernando Taglioni (1810-1874) fill de Salvatore.
* Paolo Taglioni (Viena, 12 de gener de 1808 - Berlín, 6 de gener de 1884) va ser el pare del ballarina Maria la Jove i Augusta.
* Maria Taglioni ''la Jove'', Berlín 1833 - Neu-Aigen (Viena), 1891). Era filla de Paolo
* Augusta Taglioni (Berlín, 1831 - idem. 1911)) fou una actriu dramàtica i ballarina. Era filla de Paolo

## Referències

* https://michaelminn.net/andros/biographies/taglioni_family/
# Gongora (Navarra)

Gongora (també Góngora en castellà) és un petit poble, actualment abandonat, situat al municipi d'Aranguren, a la comarca dels Pirineus (en castellà, Pirineos), Navarra. Es troba a 726 metres sobre el nivell del mar, prop a la capital navarresa Pamplona.

## Història

D'aquesta comunitat era el poeta barroc Luis de Góngora y Argote. També destaca el virrei de Nova Granada (actuals Colòmbia, Veneçuela i Equador), Antonio Caballero y Góngora, del que també sorgiria la denominació científica per a una espècie d'orquídia que creix en zones tropicals de Llatinoamèrica.
Al poble hi ha una torre coneguda com a Torre de Góngora, que va pertànyer al marquès Juan Góngora y Cruzat, i que actualment està en estat de deterioració. També hi ha una sèrie d'habitatges antics envoltades de camp i zones boscoses. Els habitants de Góngora es dediquen principalment a la labor agrícola.
Segons el cens de 2004, la població del poble era de 4 habitants, en la seva majoria passaven els 50 anys.

## Referències

* ↑ Informació sobre Góngora, Navarra
* ↑ Mapa de Góngora (Aranguren)
* ↑ Sant Joan d'Alacant: Flors Góngora

## Vegeu també

* Góngora (cognom)
# 3 de 6 amb l'agulla

El 3 de 6 amb l'agulla, també anomenat tres de sis amb el pilar al mig, és un castell de 6 pisos d'alçada i 3 castellers per pis, que en descarregar-se deixa al descobert un pilar de 4. L'estructura d'aquest castell és més oberta que la d'un 3 de 6 per tal que el pilar tingui espai al seu interior. Una vegada l'enxaneta fa l'aleta al 3 i comença a baixar del castell, l'acotxador entra al pilar com a enxaneta. Com la resta de castells amb el pilar, només es considera carregat quan el pilar complet resta sobre la pinya, és a dir, quan els segons de l'estructura del 3 ja s'han deixat anar de braços i comencen a baixar.

## Història

Aquest castell, llavors atípic, va ser fet l'any 1982 pels Nens del Vendrell. L'any 1996 els Castellers de Vilafranca van fer el 3 de 7 amb l'agulla als Països Baixos, agafant la idea dels Falcons, i algunes colles els van imitar.
L'estructura amb el pilar al mig és característica dels castells de 4, i s'ha popularitzat en estructures del 3 d'ençà el primer 3 de 8 amb l'agulla descarregat pels Castellers de Vilafranca l'any 2006, i el posterior pas al 3 de 9 amb folre i l'agulla, carregat per primer cop pels Minyons de Terrassa i descarregat per primera vegada pels Castellers de Vilafranca.

## Variants
### 5 de 6 amb l'agulla

El 5 de 6 amb el pilar és un castell de 6 pisos d'alçada d'estructura composta format per una estructura de tres amb el pilar i una de cinc. El tronc té 5 persones per pis a l'estructura del cinc i un pilar de 4 al mig de l'estructura del tres i, en descarregar-se deixa al descobert el pilar.

## Vegeu també

* 3 de 6
* 4 de 6 amb l'agulla
* 5 de 6 amb l'agulla
* 3 de 7 amb l'agulla

## Referències

* ↑ Joan Bofarull i Solé. «Castells atípics». Webcasteller, 14-01-2009. Arxivat de l'original el 2010-03-14. [Consulta: 17 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Castells de gamma alta de 6: 3de6a (castell.manies.cat)
Construccions castelleres :
Castells de la gamma de nou i deu :
Castells de la gamma de vuit :
Castells de la gamma de set :
Castells de la gamma de sis :
Els pilars, malgrat no tenir igual nombre de pisos que els castells de la mateixa gamma, sí que comparteixen un nivell de dificultat semblant als castells de la gamma corresponent. *: La cursiva indica castells mai assolits. :
# Can Feliu (Bigues)

* Per a altres significats, vegeu «Torrent de Can Feliu (Bigues)».
Can Feliu és una masia al poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental. Es troba en el sector central del terme municipal, al nord-oest del Rieral de Bigues, a la dreta del Tenes. És a prop i al nord de Can Fes i de Can Bacardí, al nord-est de la Torre, al sud-oest de Can Noguera i a ponent del Molinet, o Molí de la Torre. Documentada des del 1901, es tracta d'una construcció popular de darreries del segle xix. Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies i cases rurals
# Sentis

* No s'ha de confondre amb Segnes.
Els sentis (llatí: Sentii, grec Σέντιοι), van ser un poble gal de la Gàl·lia Narbonesa esmentat per Ptolemeu, que diu que la seva capital era Dinia (moderna Dinha). Segons ell, els Sentii eren molt a l'est dels Vocontii i els Memini.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geographia, II, 10, 19
* ↑ Guy Barruol, Les peuples préromains du Sud-Est de la Gaule : étude de géographie historique, Paris, Ed. de Boccard, 1969, Revue archéologique de Narbonnaise (RAN), Suplements 1. p. 382-383
Viccionari
# Tagliacozzo

Tagliacozzo és una localitat italiana de la província de L'Aquila, a la regió dels Abruços, que té 6.832 habitants.

## Barris

Els barris del municipi són Sant Giacomo, Gallo di Tagliacozzo, Nuovo Borgo Rurale, Oriente, Poggetello, Poggio Filippo, Roccacerro, San Donato di Tagliacozzo, Sfratati, Sorbo, Tremonti, Villa San Sebastiano Marsia.
A la part més alta de la ciutat de la ciutat es troba el districte més antic, N'Zulatera (Altolaterra), que en el passat era dedicada a la pagesia, però ara ha crescut, convertint-se en una atracció turística.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Tagliacozzo entre 1861 i 2001
# Gongju

Gongju -en coreà: 공주시, romanització revisada: gongjusi, llegiu: Kóngchu- és una ciutat de la província de Chungcheongnam-do, al centre-est de la república de Corea del Sud. És a uns 130 km al sud de Seül, a 30 km al sud-est de Daejeon i a prop de la costa del mar Groc. La seva àrea és de 940,6 km² i la seva població total és de 127.095 (2011). La ciutat de Gongju es divideix en 6 districtes (dong), deu municipis (myeon) i una vila (EuP). Gongju, coneguda com a Ungjin (곰나루), va ser capital del regne Baekje des del 475 fins al 538. En aquest període el regne va estar sota l'amenaça del regne Goguryeo. Goguryeo havia envaït la capital anterior de Hanseong (avui Seül), cosa que va obligar Baekje a trobar un nou centre de força. Mentrestant, Gongju va seguir sent un important centre fins a la caiguda del regne en el 660.

## Persones il·lustres

* Chung Un-chan (1948), Primer Ministre de Corea del Sud (2009 - 2010)
# Adobe Contribute

Adobe Contribute (anteriorment Macromedia Contribute), actualment en la seva quarta versió, és un programari d'Adobe Systems per a editar el contingut d'un lloc web.
# Redbird Smith

Redbird Smith (Fort Smith, Arkansas, 1850-1918) fou un líder religiós cherokee. Era fill de Pig Redbird Smith, un líder conservador keetoowah president del parlament cherokee el 1867. Ell mateix fou membre del parlament el 1890. Creà diverses associacions per a oposar-se a l'Allotment act. El 1896 va reviure velles danses religioses cherokee amb els seus partidaris, i el 1902 reactivà els focs sagrats cherokee (22 el 1906). El 1906 fou arrestat per les autoritats, però aconseguí consolidar el seu moviment religiós.

## Referències

* ↑ "Sequoyah County." Rootsweb.

## Bibliografia

* Conley, Robert. "The Dawes Commission and Redbird Smith." The Cherokee Nation: A History. Albuquerque: University of New Mexico Press, 2005: 193-199. ISBN 978-0-8263-3235-6.
* Starr, Emmet. History of the Cherokee Indians and Their Legends and Folklore. Oklahoma City: The Warden Company, 1921.
# Vera Gornostàieva

Vera Gornostàieva (Moscou, 1 d'octubre de 1929 - Moscou, 19 de gener de 2015), nom complet amb patronímic Vera Vassílievna Gornostàieva, rus: Ве́ра Васи́льевна Горноста́ева, fou una pianista i pedagoga russa.
Artista emèrita de la Federació Russa en el moment de la seva mort, Gornostàieva era llicenciada al Conservatori Txaikovski de Moscou, on el seu professor era Heinrich Neuhaus.

## Carrera

A més de la seva carrera interpretativa, Gornostaeva va ser professora al Conservatori Txaikovski de Moscou. Va impartir classes magistrals a Itàlia, Alemanya, França, Suïssa, el Regne Unit, el Japó i els Estats Units. Allà es va traduir i publicar el seu llibre Two Hours After the Concert. Altres activitats educatives van incloure seminaris anuals dirigits per a professors de música russa, impartir conferències sobre ràdio i televisió sobre música clàssica i arts escèniques i publicar articles i llibres. Va ser membre del jurat i sovint president del jurat de nombrosos concursos internacionals de música de prestigi, i també va ser la presidenta de l'Associació de Músics de Moscou.
Gornostàieva va ser reconeguda per haver format uns 50 guanyadors de concursos internacionals de piano, inclosos Alexander Slobodyanik, Semion Kruchin, Valery Sigalevitch, Petras Geniušas, Dina Joffe, Yuri Lisichenko, Pàvel Iegórov, Alexandre Paley, Eteri Andjaparidze, Ivo Pogorelić, Irene Inzerillo, Aleksandra Romaníć, Sergei Babayan, Maki Sekiya, Màxim Philippov, Vassily Primakov, Ayako Uehara, Yurie Miura, Lukas Geniušas, Vadym Kholodenko, Stanislav Khristenko, Andrey Gugnin, Margarita Ševtšenko, Graziella Concas i altres.
Va fer nombrosos enregistraments per a Melodiya, Philips, Phoenix, Yamaha, LP Classics i altres segells d'obres per a piano de Beethoven, Mozart, Brahms, Chopin, Debussy, Liszt, Schumann, Schubert, Scriabin, Txaikovski, Rachmaninov, Prokófiev, Xostakóvitx i Mussorgsky. Va morir el 19 de gener de 2015.

## Referències

* ↑ "Ушла из жизни Вера Горностаева". TV Kultura (Russia-K network). 2015-01-20. Consultat 2015-01-24
* ↑ Jean-Pierre Thiollet, 88 notes pour piano solo, Neva Editions, 2015, p.52. ISBN 978 2 3505 5192 0
* ↑ (consultat el 31 gener 2016)
* ↑ (consultat el 20 febrer 2019)
* ↑ "Tribute to Vera Gornostayeva" (Press release). Gina Bachauer International Piano Foundation. 22 gener 2015. Consultat 2015-01-24.
# Pervomaiski (Krúpskaia)

Pervomaiski - Первомайский (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Priazov, a la vora del Beissujok Pervi, afluent del Beissug. És a 38 km al nord-est de Vísselki i a 116 km al nord-est de Krasnodar. Pertany a la stanitsa de Krúpskaia.
# Can Basil

Can Basil és un mas a la ciutat d'Olot protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. El mas se situa en una terrassa superior i està separada de les terrasses de les Fonts de Sant Roc per l'antic carrilet. Completa el lloc un espai lliure on és remarcable la seva vegetació i l'entorn natural integrat en el paisatge de les Fonts de Sant Roc.
Es tracta d'una masia de planta irregular, formada per un volum principal de planta baixa i dues plantes pis i la resta de construccions al voltant d'un pati a la façana oest, formant tot plegat un recinte tancat. L'edifici principal, de planta quadrada té una composició amb obertures i eixos verticals. A la planta superior les finestres més petites es repeteixen en línia. A la façana nord-est hi ha una eixida que dona al riu Fluvià.

## Referències

* 1 2 «Mas Can Basil». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Sentit (biologia molecular)

En biologia molecular, el sentit és un concepte general que s'utilitza per comparar la polaritat de les molècules d'àcids nucleics, com l'ADN o l'ARN, amb altres molècules d'àcids nucleics. Segons el context dins de la biologia molecular, el sentit es pot referir a coses lleugerament diferents.

## Sentit de l'ADN

Els biòlegs moleculars anomenen una cadena única o seqüència d'ADN com a cadena sentit (o sentit positiu (+)) si una versió en ARN de la mateixa seqüència és traduïda o traduïble en proteïna, i el seu complement és denominat antisentit (o sentit negatiu (-)). A vegades es fa servir el terme cadena codificant; tanmateix, l'ARN codificant i l'ARN no codificant poden ser transcrits de manera similar d'ambdues cadenes, i en alguns casos és transcrit en ambdues direccions a partir d'una regió promotora comuna, o és transcrit de dins d'introns a les dues cadenes.

### ADN antisentit

Les molècules antisentit interaccionen amb les cadenes complementàries dels àcids nucleics, modificant l'expressió dels gens.
Algunes regions d'una cadena doble d'ADN codifiquen gens, que habitualment són instruccions que especifiquen l'ordre dels aminoàcids en una proteïna, juntament amb seqüències reguladores, llocs de splicing, introns no codificants i altres detalls complicats. Perquè una cèl·lula utilitzi aquesta informació, una cadena de l'ADN serveix de plantilla per la síntesi d'una cadena complementària d'ARN. La cadena d'ADN que serveix de plantilla rep el nom de cadena transcrita amb la seqüència antisentit i es diu que el transcrit d'ARNm és la seqüència sentit (el complement de l'antisentit). Com que l'ADN és bicatenari, la cadena complementària de la seqüència antisentit rep el nom de cadena no transcrita i té la mateixa seqüència que el transcrit d'ARNm (tot i que les bases T de l'ADN són substituïdes per bases U en l'ARN).
Cadena 1 d'ADN: cadena sentit
Cadena 2 d'ADN: cadena antisentit (copiada en)→ cadena d'ARN (sentit)
S'han desenvolupat moltes formes d'antisentit i es poden categoritzar a grans trets en antisentits enzim dependents o antisentits blocants estèrics.
Els antisentits dependents d'enzims inclouen formes dependents de l'activitat de l'ARNasa H per degradar l'ARNm diana, incloent-hi l'ADN monocatenari, l'ARNm antisentit i el fosforotioat antisentit. El sistema hok/sok dels plasmidis R1 és un exemple de procés de regulació de l'ARNm antisentit, a través de la degradació enzimàtica del dúplex d'ARN resultant. L'ARN bicatenari actua com a antisentit enzim dependent via la ruta ARNi/ARNsi, que implica el reconeixement de l'ARNm diana per mitjà d'aparellament de cadenes sentit-antisentit seguit de la degradació de l'ARNm diana pel complex silenciador induït per l'ARN (RISC).
Viccionari