OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coeligena

Coeligena és un gènere d'ocells de la subfamília dels lesbins (Lesbiinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae). Les diferents espècies reben el nom de colibrís inques.

## Llista d'espècies

Aquest gènere està format per 15 espècies,si bé algunes classificacions conten fins a 19:
* colibrí inca bronzat (Coeligena coeligena).
* colibrí inca bru (Coeligena wilsoni).
* colibrí inca negre (Coeligena prunellei).
* colibrí inca de collar (Coeligena torquata).
** colibrí inca de Vilcabamba (Coeligena (torquata) eisenmanni).
* colibrí inca de Conrad (Coeligena conradii).
* colibrí inca de Gould (Coeligena inca).
* colibrí inca de Bolívia (Coeligena violifer).
** colibrí inca d'Apurímac (Coeligena (violifer) albicaudata).
** colibrí inca de Huánuco (Coeligena (violifer) dichroura).
** colibrí inca de Cusco (Coeligena (violifer) osculans).
* colibrí inca irisat (Coeligena iris).
* colibrí inca cuablanc (Coeligena phalerata).
* colibrí inca d'Antioquia (Coeligena orina).
* colibrí inca de galons (Coeligena lutetiae).
* colibrí inca de Bonaparte (Coeligena bonapartei).
* colibrí inca de Perijá (Coeligena consita).
* colibrí inca daurat (Coeligena eos).
* colibrí inca de ventre violaci (Coeligena helianthea).

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie, i E. de Juana (eds.). 2017. Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Brunettia heterostylis

Brunettia heterostylis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Timoxè (militar)

Timoxè (en llatí Timoxenos, en grec antic Τιμόξενος) fou un militar grec.
Comandant de les tropes gregues a Skione, va intentar entregar Potidea als perses l'any any 480 aC però es va descobrir la seva traïció i probablement va morir executat, encara que aquesta circumstància no es menciona a les cròniques. En parlen Heròdot, Poliè el Macedoni i Enees Tàctic.

## Referències

* ↑ 1.Timoxenus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1151
# Fiumedinisi

Fiumedinisi (sicilià Ciumidinisi) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2008 tenia 1.588 habitants. Limita amb els municipis d'Alì, Alì Terme, Itala, Mandanici, Messina, Monforte San Giorgio, Nizza di Sicilia, Roccalumera, San Pier Niceto i Santa Lucia del Mela.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Cateno Roberto De Luca | Llista cívica |
# Waddesdon

Waddesdon és un poble del districte d'Aylesbury Vale a la regió de Buckinghamshire, a Anglaterra. És a 6 milles d'Aylesbury, i s'hi accedeix per l'A41. Antigament fou un assentament agricultor de molins, de punta i de seda. És el centre d'una parròquia (civil parish) que inclou els llogarrets de Eythrope, Wormstone i Woodham. L'església de Sant Miquel i Tots els Àngels data del 1190, amb addicions medievals i victorianes. El 2001, la població de la parròquia (parish) era de 2.000 persones. La mansió de Waddesdon Manor, construïda pel baró Ferdinand de Rothschild, és actualment part del National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty.

## Vegeu també

* Estació de Waddesdon Road

## Enllaços externs

* Waddesdon Policing Team Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Wadi Umm Balad

Wadi Umm Balad és una excavació al desert oriental d'Egipte, en una zona de mines, on s'ha trobat un serekh de Hwt Hor o Ni Hor (també pot ser Nj-Hor, Hwt-Hor, Ka i Hor Aha). Se n'extreia quarsodiorita.

## Referències

* ↑ Sidebotham et al., 2001, p. 140.

## Bibliografia

* Sidebotham, S. E.; Barnard, H.; Harrell, J. A.; Tomber, R. S. «The Roman Quarry and Installations in Wadi Umm Wikala and Wadi Semna» (en anglès). The Journal of Egyptian Archaeology, 87, 2001, pàg. 135–170. DOI: 10.2307/3822377.
# Can Feliu

«Can Feliu» té aquests significats:
* Can Feliu (l'Ametlla del Vallès), edifici al municipi de l'Ametlla del Vallès (Vallès Oriental)
* Can Feliu (Bigues), masia al terme municipal de Bigues i Riells (Vallès Oriental)
* Can Feliu (Caldes de Malavella), masia aïllada enmig del bosc, al Veïnat de Dalt de Caldes de Malavella (Selva)
* Can Feliu (Navès), masia i casa pairal a Navès (Solsonès)
* Can Feliu (Rubí), masia al municipi de Rubí (Vallès Occidental)
* Can Feliu de Merola, masia aloera al municipi de Pineda de Mar, al Maresme
* Can Feliu Vell, masia al municipi d'Anglès (la Selva)
* Torrent de Can Feliu, diversos idrets
* Can Feliu (Sant Miquel de Fluvià), edifici a Sant Miquel de Fluvià (Alt Empordà)
# Can Basart

Can Basart és una obra del municipi de Calella (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Casa formada per dos cossos, un té planta baixa, pis i golfes i l'altra planta baixa, pis i terrat. Al primer, hi trobem a la façana uns esgrafiats a partir del primer pis, a la planta baixa estan fets malbé, l'altre cos ha estat restaurat i és totalment diferent de la resta de la casa.

## Referències

* ↑ «Can Basart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 juny 2015].

## Enllaços externs

* Can Basart Arxivat 2015-02-23 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Can Baró (Sant Just Desvern)

Can Baró és una masia de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de tres tramades, d'estructura típica amb cuina i menjador a un cantó del vestíbul i, a l'altra l'estable. A dalt es troben les habitacions. No té golfes. A la façana principal presenta un portal adovellat de punt rodó i el ràfec de la coberta paral·lel a terra.

## Referències

* ↑ «Can Baró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 agost 2021].
# The Strange Door

The Strange Door és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Joseph Pevney i estrenada l'any 1951.

## Argument

Alan de Malestroit fa tancar al seu germà, que havia esposat a la dona que ell desitjava i que va morir en donar a llum. Mentrestant, educa la seva neboda Blanche, ocultant-li l'existència del seu pare.

## Repartiment

* Charles Laughton: Alain de Malétroit
* Boris Karloff: Voltan
* Sally Forrest: Blanche de Malétroit
* Richard Stapley: Denis de Beaulieu
* Alan Napier: Comte Grassin
* Morgan Farley: Renville
* Paul Cavanagh: Edmond de Malétroit
* Michael Pate: Talon
# Can Reixac (Sant Gregori)

Can Reixac és una masia al municipi de Sant Gregori (Gironès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## El mas

Construcció de planta rectangular desenvolupada en planta baixa i un pis. La coberta és de teula àrab a dues vessants. És construïda amb parets portants de maçoneria, actualment repicada a la façana principal. Les cantonades de l'edifici són fets amb carreus irregulars. La porta principal amb la inscripció: «24 d'abril de 1711» cisellada a la llinda; i una finestra del primer pis situada sobre la porta són emmarcades amb carreus bisellats. L'ampit de la finestra és una pedra motllurada que descansa sobre dos carreus. Per la part posterior hi ha adossat un mas més antic.
L'interior és estructurat en tres crugies perpendiculars a la façana. Actualment el sostre de la planta baixa és fet amb biguetes de ferro, que en els últims 40 anys han substituït les originals de fusta.

### El Paller

Construcció rural de planta rectangular construïda amb parets portants de maçoneria i carreus a les cantonades. Es desenvolupa en dos nivells, amb els sostres drets amb bigues de fusta i llates també de fusta. La coberta és de teula àrab a dues vessants. El bigam dels dos forjats és de doble tirada suportat per les parets portants laterals i una jàssera central de fusta. És interessant la composició de la façana principal, amb un forat en forma d'arc de mig punt fet amb carreus a la planta baixa i una obertura apaïsada amb pilar de carreus central en el pis. La columna del forat de la planta baixa és afegida posteriorment per reforçar.

## Referències

* 1 2 3 «Can Reixac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2012].
# Altdorf (Schaffhausen)

Altdorf és un municipi del cantó de Schaffhausen (Suïssa). Aquest municipi, juntament amb Bibern, Hofen i Opfertshofen van ser units pel municipi de Thayngen el dia 1 de gener de 2009.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Can Zam

Can Zam és una masia de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El conjunt està format per dos cossos adossats, tot rodejat per un jardí. El cos principal, paral·lelepipèdic, de planta baixa i dos pisos, es desenvolupa per la banda posterior seguint la tipologia de la masia basilical, amb un volum central i dos laterals. Les bigues que sostenen la coberta es fan aparents en el ràfec. Gran portal dovellat. És una construcció popular amb referències cultes. El cos secundari, de llenguatge més popular, és de planta baixa i un pis.

## Història

A l'entorn de la masia s'hi ha fet un gran parc municipal amb equipaments esportius fins al marge del riu Besòs.
Des del segle xvii cada propietari va anar canviant el nom de la casa, fins que el segle xix va adquirir la denominació definitiva, Can Zam, basant-se en el malnom del Masover Bartomeu Busquets, un pagès originari de Badalona que va acabant sent alcalde de la Vila.

## Referències

* «Can Zam». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 abril 2012].
* ↑ Sàpiens setembre 2014, p.7
# The Story of Asya Klyachina

The Story of Asya Klyachina (títol internacional en anglès; títol original en rus: История Аси Клячиной, которая любила, да не вышла замуж, Istória Assi Kliàtxinoi, kotóraia liubila, da ne vixla zàmuj; literalment, en català, "La història d'Àssia Kliàtxina, que amava, però no es va casar") és una pel·lícula del director rus Andrei Mikhalkov-Kontxalovski estrenada el 1967, censurada per les autoritats soviètiques i apareguda vint anys més tard a Occident.
Andrei Kontxalovski li va donar una continuació trenta anys més tard amb Riaba ma poule.

## Argument

En un kolkhoz pobre, Àssia decideix donar a llum a un nen, encara que el seu company, el xofer Stepan, no estigui decidit a casar-se amb ella.

## Repartiment

* Ia Sàvvina: Àssia Kliàtxina
* Aleksandr Surin: Stepan
* Liubov Sokolova: Maria, mare de Mixanka
# Antoni Calonge Fontcuberta

Antoni Calonge Fontcuberta conegut pel pseudònim Calonge (Caldes de Montbui, 1956 - Barcelona, 1988) fou un dibuixant català. Va començar a publicar a partir de 1973 en revistes com Bésame Mucho, El Víbora, Interviú, El Papus o Don Balón. També va col·laborar gràficament en diaris com Catalunya Expréss o El Correo Catalán.
Calonge, amb el seu estil perfeccionista, va ser un autor sinònim de renovació i de qualitat en el còmic que es feia als anys vuitanta. La seva mort prematura va evitar que el seu nom es consolidés com uns dels grans del dibuix català.
L'any 2018 la Biblioteca de Catalunya va rebre com a donatiu uns 100 dibuixos originals, la majoria dels quals van ser publicats a la revista El Víbora. La seva germana Rosa Maria Calonge, junt amb altres estudiosos del món del dibuix, li va dedicar un llibre biogràfic l'any 2021.

## Àlbums publicats

* Calonge. Colección Delirio gráfico, La Cúpula, Barcelona, 1983. (castellà)
* Diversos autors: Comer. Unicorn, Barcelona, 1985. (castellà)

## Referències

* ↑ Cuadrado, Jesús: Atlas español de la cultura popular: de la historieta y su uso (1873-2000), Ediciones Sin sentido y Fundación Germán Sázhez Ruipérez, Madrid, 2001.
* ↑ Calderí; Calonge, genial y maldito, Trilita ediciones, Barcelona
* ↑ Biblioteca Catalunya

## Enllaços externs

* Fitxa d'autor Calonge a Humoristan
* Comentaris sobre Calonge a Kap Digital
* Original de Calonge
* Enciclopèdia Lambiek (anglès)
* Fons Antoni Calonge de la Biblioteca de Catalunya
# Can Xirot

Can Xirot, també coneguda com com a Ca l’Augirot o l’Auxirot, era una finca molt extensa del Carmel (Barcelona), de més de 10 hectàrees, amb terres des de la carretera del Carmel, el turó i fins al Santuari de la Mare de Déu del Carmel. La casa estava situada on avui hi ha el Complex Esportiu Municipal del Carmel, tocant al Parc Güell. El nom prové del propietari de la finca el segle xviii, Francesc Augirot o Auxirot, i amb els anys el nom va derivar en Xirot.
El mas era de planta rectangular, amb baixos, un pis i golfes. Cobert per una teulada a dues aigües perpendicular a la façana principal, tenia tres balcons al primer pis i tres finestres al segon. La façana estava encarada al mar, i la paret que la formava s'aixecava més amunt de la teulada per amagar-la, acabant en una forma decorativa triangular. Bastant decorada, disposava de teuladetes sobre les portes dels seus balcons i de motius ceràmics en forma de gerres a les cantonades amb fusta i amb sanefes de rajoles antigues pintades a mà.
Els jardins de Juan Ponce també eren terres de can Xirot. Aquest espai es va dedicar a Juan Ponce Perujo (Cuevas del Becerro, Màlaga, 1905 – 1989) per la tasca i la seva activitat en les reivindicacions sobre el Carmel dintre de l'Associació de Veïns. A mitjan segle xix es van explotar en terres de can Xirot diverses mines de ferro.
Les característiques ferruginoses del sòl feien que la font d'en Xirot tingués molta anomenada per les propietats de l'aigua, que s'envasava i es comercialitzava a Barcelona. A mitjan segle xx els propietaris van intentar fer rendibles les terres amb un projecte d'urbanització, però no va tirar endavant. Amb les terres afectades en gran part pel projecte del Parc dels Tres Turons, el 1971 l'Ajuntament va comprar la finca i el 1975 es va decidir enderrocar la casa.

## Referències

* 1 2 «Carta Arqueològica de Barcelona». Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 Bou Roura, Lluí M.; Gimeno Cases, Eva. El Carmel ignorat. Història d'un barri impossible. Ajuntament de Barcelona, 2007. ISBN 978-84-611-7914-5.
* 1 2 3 «Can Xirot». Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó. [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ Corbera, Joan; Fernández, Juanjo; Giménez, Carlota; Macià, Jaume; Sanz, Carles «Atles de l'aigua d'Horta-Guinardó». El Pou, 2019.
# Tappasanda

Tappasanda era una ciutat hitita coneguda perquè el rei Hattusilis I en un document anomenat "Testament d'Hattusilis" la menciona, i diu que havia nomenat senyor de la ciutat al seu fill Huzziyas.
Hattusilis es queixa al seu "Testament" de la traïció del seu fill, que convençut per les grans cases de Tappasanda que demanaven exempcions fiscals, el van arrossegar a una revolta. El rei diu que "el van conduir al mal i el van enemistar amb mi". Va desheretar-lo, i afegeix que el seu net i hereu Mursilis I havia de purificar el palau de la ciutat, ja que ell no ho havia fet.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 116. ISBN 8446011239.
# Antoni Camps i Fabrés

Antoni Camps i Fabrés (Manresa, 14 de setembre de 1822 - Barcelona, 28 d'octubre de 1882) fou un industrial i poeta de la Renaixença. Fou fill d'Antoni Camps i de Rosa Fabrés. Estudià al Seminari Conciliar de Barcelona. Fou industrial tèxtil i formà part de diverses entitats econòmiques i filantròpiques catalanes, com la Societat d'Amics de la Instrucció, la qual presidí.
El seu retrat apareix a la Galeria de manresans il·lustres. Un carrer i un col·legi han popularitzat modernament, a Manresa, el seu nom. A Barcelona, al barri de Sant Gervasi, també hi ha un carrer dedicat a la seva memòria.

## Referències

* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1882, número de registre 6972.
* ↑ «Antoni Camps i Fabrés». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Anno 1404

Anno 1404 és un videojoc de construcció de ciutats, d'estratègia en temps real i de simulació econòmica per a Microsoft Windows. Està desenvolupat per Related Designs, Ubisoft Blue Byte i Ubisoft. És el quart videojoc de la saga Anno, publicat el 20 d'agost del 2008.

## Mode de joc

Així com els seus predecessors, la partida comença quan el jugador és nomenat per l'Emperador líder d'un petit assentament. A partir d'aleshores, l'objectiu del joc és gestionar eficientment els recursos interns i la diplomàcia mentre la vila esdevé poble, ciutat o metròpolis, i es colonitzen noves illes al llarg d'Orient i d'Occident. Caldrà tenir cura de l'economia, del comerç i del poder militar per imposar-se sobre els rivals.

## Dificultat

És un joc no apte per a principiants del gènere de gestió realista de recursos, és un joc molt complex, complet i difícil en l'àrea de comerç i maneig de recursos i també en la logística naval. Al començament només hi ha dos recursos, que s'han d'ampliar fins a dos-cents, i distribuir-los entre les enormes poblacions d'habitants, que exigeixen una gran varietat de necessitats que cal satisfer amb els recursos que es tenen.
# Cal Barnadàs

Cal Barnadàs és una masia del municipi de Casserres (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia ubicada dins del nucli urbà, que s'adapta perfectament a l'urbanisme de Casserres. Està situada en cert desnivell. La façana principal està orientada cap a migdia, dona a l'era, totalment enllosada. La coberta és a dues aigües de teula àrab amb el carener descompensat, amb el vessant de llevant de majors dimensions. La façana està estructurada en planta baixa i dos pisos superiors, aquests tenen galeries d'arcs de mig punt, la inferior dona a l'era. La façana principal, que dona al carrer de la creu de Casserres, té tot d'obertures allindanades amb balcons de baranes de ferro senzilles.

## Història

La masia és documentada des de la baixa edat mitjana i durant la crisi baix medieval no es despoblà. En el fogatge de 1553 s'esmenta Pau Niubó. Els Niubó esdevingueren una de les famílies del terme parroquial de Sant Pau de Casserres i contribuïren a formar el nucli urbà del barri de Casserres, documentat des de finals del segle xiv, i dotaren la capella gòtica de l'Àngel Custodi que a finals del segle xvii se substitueix per l'actual edifici barroc. L'arbre genealògic de la família Niubó, actuals propietaris del mas, es remunta al 1603, quan la família conservava encara el nom de la casa. La masia també conserva un important arxiu familiar amb pergamins que es remunten al segle xiv, així com una nombrosa biblioteca amb gran varietat de llibres, sobretot de tema religiós.

## Referències

* 1 2 «Cal Barnadàs». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].
# Ansonia platysoma

Ansonia platysoma és una espècie d'amfibi que viu a Malàisia i, possiblement també, a Brunei.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M. & Yambun, P. 2004. Ansonia platysoma. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 d'abril del 2008.
# Canon EOS 1300D

La Canon EOS 1300D és una càmera reflex digital APS-C fabricada per Canon. Va ser anunciada el març de 2016 amb un preu de venda suggerit de 479€, el qual incloïa un objectiu Canon EF-S 18-55 mm f/3.5-5.6 II.
És coneguda com a EOS Rebel T6 a Amèrica i EOS Kiss X80 al Japó.
La gamma d'aquest model de càmeres de Canon, és la més baixa, per tant son càmeres pensades per a iniciació. Aquest model va substituir a la EOS 1200D.

## Característiques

* Sensor d'imatge CMOS de 18 megapíxels
* Processador d'imatge Digic 4+
* 9 punts d'autoenfocament amb un punt en creu en el centre a f/5,6
* Disparo continu de 3 fotogrames per segon
* Sensibilitat ISO 100 - 6400 (ampliable fins a H: 12800)
* Gravació de vídeo FULL HD de 1080p a 24p, 25p (25 Hz) i 30p (29,97 Hz)
* Gravació de vídeo HD de 720p a 60p (59,94 Hz) i 50p (50 Hz)
* Pantalla LCD de 3,0" amb una resolució de 920.000 píxels
* Wi-Fi i NFC incorporats per poder enviar les fotografies i vídeos al telèfon
* Batería LP-E10

## Diferències respecte a la 1200D

* Resolució inferior de la pantalla: La 1300D consta d'una pantalla amb 920.000 píxels i la 1200D d'una amb 460.000 píxels.
* La 1300D ja consta de Wi-Fi per poder enviar fotografies, funció que no tenia incorporada la seva predecessora

## Inclòs a la caixa

* Cos de la Canon EOS 1300D
* Objectiu EF-S 18-55mm f/3.5-5.6 IS II
* Ocular EF
* Corretja per a la càmera EW-400D
* Batería LP-E10
* Carregador de bateria LC-E10E
* Cable d'alimentació pel carregador de bateria
* Guia d'inici ràpid

## Accessoris compatibles

* Tots els objectius amb muntura EF / EF-S
* Flaixos amb muntura Canon
* Targetes de memòria SD, SDHC i SDXC
* Cable mini HDMI (tipus C)

## Referències

* 1 2 «Canon EOS 1300D. Ficha Técnica» (en castellà). Todo fotografia.
* ↑ «Canon eos 1300d, una primera réflex muy económica» (en castellà). Blog del fotografo.
* ↑ «Comparativa vis a vis Canon EOS 1300D y Canon EOS 1200D» (en castellà). Decamaras.
# Amalia Avia

Amalia Avia (Santa Cruz de la Zarza, 23 d'abril de 1930 - Madrid, 30 de març de 2011) va ser una pintora espanyola. Va residir des dels anys 50 a Madrid, on desenvolupà gran part de la seva carrera artística. Formà part del grup d'artistes realistes madrilenys: María Moreno, Antonio López García, Julio i Francisco López Hernández o Lucio Muñoz Martínez, entre d'altres.
Va exposar de forma individual per primer cop l'any 1959 a la Galería Fernando Fe de Madrid. El 1964 entra a la Galeria de Juana Mordó, i el 1972 a la Galeria Biosca, ambdues de Madrid. Participa en nombroses exposicions sobre el realisme espanyol per tot el món. La seva pintura s'inscriu dins del neorealisme i té com a temàtica habitual les visions fredes d'objectes urbans i quotidians.
El 1997 va realitzar una gran exposició antològica al Centre Cultural de la Vila de Madrid i se li concedeix la Medalla del Mèrit Artístic de l'Ajuntament de Madrid. Va publicar un llibre de memòries De puertas adentro (2004).
El 1960 es va casar amb Lucio Muñoz, amb qui va tenir quatre fills. Van treballar sempre en dos estudis diferents, comunicats per una finestra.

## Referències

* ↑ «Amalia Avia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Córdoba, Diario. «La pintora realista española Amalia Avia muere a los 84 años» (en castellà). [Consulta: 22 novembre 2019].
* ↑ H. Riaño, Peio «Una familia de pintores dividida por el realismo y la abstracción» (en castellà). El País, 28-04-2019 [Consulta: 27 febrer 2020].

## Enllaços externs

* La realidad acabó con las realistas, per Peio H. Riaño, El País, 25/2/2020 (castellà)