OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rockdelux

Rockdelux és una revista de música fundada a Barcelona el 1984. Va sorgir de les cendres de la publicació Rock Espezial, que, al seu torn, havia estat creada el 1981 per part de l'equip de Vibraciones, capçalera de referència els anys 70.
La seva periodicitat és mensual i el contingut és especialitzat, amb inclinació per les noves tendències del pop-rock alternatiu i independent, però sense desatendre els creadors clàssics i les figures de culte atemporals. La revista és dirigida per Santi Carrillo, Juan Cervera i Francesc Vaz, i el seu coordinador de redacció és Miquel Botella.
El 2011 presentà la seva nova web amb els continguts de la revista de paper i una botiga virtual.
El 4 de maig de 2020, Rockdelux va publicar l'última edició de la revista i va anunciar el seu tancament al·legant problemes econòmics agreujats per la crisi del coronavirus.

## Història

Nascuda al novembre de 1984 i hereva de Vibracions i Rock Espezial, Rockdelux s'ha caracteritzat sempre per comptar amb els millors periodistes musicals nacionals. La major part dels crítics amb més reputació de periòdics, ràdios o programes de televisió ha passat en algun moment de la seva trajectòria per Rockdelux. Elogiada pel seu criteri rigorós, en els últims vint anys ha estat guardonada com a millor revista musical per Radio 3, Cadena Ser, Diario Vasco, el certamen Iberpop o altres grans mitjans. Les seves edicions especials amb les llistes dels millors discs i les seves col·laboracions en la direcció artística en festivals de prestigi com BAM (de 1995 a 1999) o, des de 2002, Primavera Sound han confirmat a Rockdelux com a mitjà de referència en la premsa musical espanyola i llatinoamericana.

## Premis

* Guanyador dels premis ARC 2014 a "PREMI ESPECIAL DE RECONEIXEMENT"

## Referències

* ↑ ««En las webs y los blogs, todo es a veces fugaz, superficial, muy 'ji ji ji'»» (en castellà). Diario Vasco, 14-01-2010. [Consulta: 8 agost 2011].
* ↑ «25 anys de ‘RockdeLux’». Btvnoticies.cat. Barcelona Televisió, 08-11-2009. [Consulta: 8 agost 2011].
* 1 2 «"Informar y comunicar son dos cosas distintas"» (en castellà). El País. Prisa, 26-11-2009. [Consulta: 8 agost 2011].
* ↑ «'Rockdelux' celebra sus 200 números con un concierto insólito» (en castellà). El País. Prisa, 29-10-2002. [Consulta: 8 agost 2011].
* ↑ Castells, Ada «Santi Carrillo». Time Out Cap de setmana [Barcelona], 01-11-2011, p. 8. ISSN 2014-010X.
* ↑ «Les noves webs d'Enderrock i Rockdelux». Espai Internet. TV3, 13-02-2011. Arxivat de l'original el 2011-03-07. [Consulta: 8 agost 2011].
* ↑ «Santi Carrillo, de 'Rockdelux': "Los que escuchan 'Los 40 principales' no tienen criterio musical"» (en castellà). 20 Minutos, 18-05-2011. [Consulta: 8 agost 2011].
* ↑ «It's time to say goodby». Rockdelux, 04-05-2020.
* ↑ Primavera Sound 2013 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Edició 2014». Arxivat de l'original el 2020-07-24. [Consulta: 19 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de la revista (castellà)
# Foggita

La foggita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de Forrest F. Fogg (1920-), col·leccionista de minerals de Penacook (Nou Hampshire, Estats Units), qui va proporcionar el primer material per al seu estudi.

## Característiques

La foggita és un fosfat de fórmula química CaAl(PO₄)(OH)₂·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1973. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la foggita pertany a «08.DL - Fosfats, etc, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 2:1» juntament amb els següents minerals: cyrilovita, mil·lisita, wardita, agardita-(Nd), agardita-(Y), agardita-(Ce), agardita-(La), goudeyita, mixita, petersita-(Y), zalesiïta, plumboagardita, calciopetersita, cheremnykhita, dugganita, kuksita, wallkilldellita-(Mn), wallkilldellita-(Fe) i angastonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1973 a la mina Palermo No. 1, a Groton, al comtat de Grafton (Nou Hampshire, Estats Units). També ha estat descrita a Sinterklaas Bay (Curaçao) i a la mina Cioclovina, a Boșorod (Romania). Sol trobar-se associada a altres minerals com: carbonatoapatita, childrenita, whitlockita, montebrasita, siderita i quars.

## Referències

* ↑ «Foggite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 setembre 2016].
* ↑ «Foggite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Trémeur

Trémeur (en bretó Treveur) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2006 tenia 682 habitants. Limita al nord amb Mégrit, a l'oest amb Sévignac, a l'est amb Trédias i al sud amb Broons.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1935-1971 | Eugène Guinard |
| 1971-1989 | André Guitton |
| 1989-2001 | Josiane Lamé |
| 2001- | Henri François |

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | 760 | - | 965 | 981 | 947 | 1044 | 974 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 948 | 1009 | 1057 | 1077 | 1066 | 1126 | 1154 | 1161 | 1161 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1127 | 1175 | - | - | - | - | - | - | - |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 597 | 658 | 592 | 595 | 613 | 627 | 682 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
# Rivulus cryptocallus

Rivulus cryptocallus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Martinica i a Saint Lucia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Vescomtat de Tonnerre

El vescomtat de Tonnerre fou una jurisdicció feudal de França al comtat de Tonnerre (a Borgonya).
El primer vescomte esmentat fou Eudes I en carta del 1002, una donació a Sant Miquel signada per Odonis vicecomitis. Després apareix Erembert (Erembertus vicecomes) en una donació del 1005. Una nova donació a Sant Miquel el 29 de setembre de 1046, dona ocasió a conèixer a un vescomte de nom Lambert; el següent conegut fou Ulric que es titulava Vicecomes Olricus de Tornedoro (vescomte Olric de Tonnerre), esmentat en una donació a l'abadia de Molesme el 1111; estava casat amb Lecenina i va tenir cinc fills cap dels quals fou vescomte que se sapiga. S'esmenta seguidament a Eudes II (Odonis vicecomitis Tornodorensis) que subscrivia una carta datada entre 1125 i 1136; va tenir almenys un fill, Renald, que no se sap si fou el mateix que el vescomte Renal que apareix en una donació a Fontenay del 1169; aquest Renald vescomte (Rainaldus vicecomes Tordnodorensis) estava casat amb Margarita i va tenir cinc fills cap dels quals consta com a vescomte. Tenia també un germà conegut com a Hug Catinus, que fou pare de Ramon i Agnès. El següent vescomte fou Viard esmentat en una donació a Fontenay el 1190 (Wiardus vicecomes Tornodori), casat amb Estibiera i que va deixar cinc fills que no porten el títol.
El vescomtat de Tonnerre ja no es torna a esmentar.

## Llista de vescomtes

* Eudes I vers 1002
* Erembert vers 1005
* Lambert vers 1046
* Ulric vers 1111
* Eudes II esmentat 1125 i 1136
* Renald vers 1169

## Referències

* Genealogia
# Rivulus dapazi

Rivulus dapazi és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 3,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ «Rivulus dapazi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Rivulus crixas

Rivulus crixas és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 «Rivulus crixas». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Nebttaui

Nebttaui, també Nebtaui o Nebettawy, (Nb.t-t3wj, "Amant dels dos països") fou una reina egípcia, filla de Seti I.
Nebttaui en jeroglífic :
Es va casar com era tradicional amb son germà Ramsès II però mai va passar d'esposa secundària.
Està enterrada a la tomba QV60 de la Vall de les Reines.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 172.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# Missió de les Nacions Unides a Costa d'Ivori

La Missió de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (MINUCI) va ser una missió de manteniment de la pau de l'ONU, l'objectiu de la qual era facilitar la implementació dels Acords de la Linas-Marcoussis que van posar fi a la Primera Guerra Civil de Costa d'Ivori, així com establir un component militar per complementar "les operacions de les forces franceses i de CEDEAO" a Costa d'Ivori. La missió va ser establerta per la Resolució 1479 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides el 13 de maig de 2003. La missió va ser succeïda per l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) el 4 d'abril de 2004.

## Història

La Primera Guerra Civil de Costa d'Ivori va començar el setembre de 2002. En resposta als acords de defensa amb Costa d'Ivori, que es remunten a la independència, França va desplegar una força militar sota l'Opération Licorne. La Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (ECOWAS) també va desplegar una força militar a la Missió de l'ECOWAS a Costa d'Ivori (ECOMICI). Aquestes dues forces militars van servir de manteniment de la pau i posteriorment es van encarregar de mantenir separades les faccions de la guerra civil mentre es va implementar l'Acord de Linas-Marcoussis de gener de 2003. En maig de 2003 el Consell de Seguretat de les Nacions Unides va determinar que el conflicte a Costa d'Ivori continuava sent una amenaça per la pau i la seguretat internacionals i va aprovar la Resolució 1479 per la qual es va establir la Missió de les Nacions Unides a Costa d'Ivor. Aquesta missió era un complement a la missió de les forces franceses i d'ECOWAS existents.

## Referències

* 1 2 United Nations Security Council Resolution 1479 S/RES/1479(2003) page 2 on 13 maig 2003 (retrieved 14 setembre 2013)
* ↑ United Nations Security Council Resolution 1528 S-RES-1528(2004) page 2 on 27 febrer 2004 (retrieved 14 setembre 2013)
* ↑ «ECOWAS Mission in Côte d'Ivoire». United Nations Multilingual Terminology Database. United Nations. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 14 setembre 2013].
* ↑ «United Nations Mission in Côte d'Ivoire». Peace and Security Section of the Department of Public Information, United Nations. [Consulta: 14 setembre 2013].
# Senecú

Senecú era el pueblo Piro més al sud de Nou Mèxic abans de la revolta pueblo de 1680. Es trobava al marge oest del riu Grande a la vista de San Pasqual. També pot haver estat en les proximitats de la Black Mesa, que està prop de San Marcial. No obstant això, la ubicació del lloc real és desconegut.
El nom original del poble s'ha transcrit com 'Tze-no-que, Tzen-o-cue, o She-an-ghua. Això s'ha traduït com "conca de l'ull " o "forat de la primavera".

## Història

El pueblo va ser ocupat pels indis Piro abans de l'exploració espanyola de la zona. Sembla haver estat descrit pels espanyols ja en 1581 en les revistes de l'expedició de Chamuscado i Rodríguez. En 1598 l'expedició de Juan de Oñate va descriure un "Tzenaquel de la Mesilla" que va ser el primer assentament que es van trobar durant el viatge a través de Nou Mèxic.
La missió espanyola de San Antonio de Padua va ser construïda en la dècada de 1620 a Senecú. La missió va sobreviure durant gairebé mig segle, però tant el pueblo com la missió van ser destruïts pels assaltants apatxes el 23 de gener de 1675. Un sacerdot franciscà va morir durant l'atac, però molts piro i espanyols van sobreviure.
Luis López, l'homònim de la localitat de Luis López, va ser l'alcalde de Senecú en 1667.
El pueblo fou reassentat en novembre o desembre de 1677 per més de 100 famílies d'indis cristians. Va ser abandonat un cop més durant la rebel·lió pueblo de 1680, quan els piro va seguir als espanyols de Nou Mèxic. En lloc de tornar a Nou Mèxic la gent d'aquest poble es van establir al districte d'El Paso en un poble anomenat Senecú del Sur. Hi ha rumors que alguns piro es va quedar a Nova Mèxic però tanmateix Diego de Vargas no va trobar ningú que habités el poble quan va passar-hi en 1691 i 1692. El pueblo no va ser restablert després de la reconquesta espanyola. Les ruïnes del pueblo eren visibles per als viatgers durant tot el segle xviii, però no se'ls ha tornat a veure des de llavors.

## Referències

* ↑ Julyan, Robert, (1998) "Luis Lopez" The Place Names of New Mexico (revised edition) University of New Mexico Press, Albuquerque, p. 214, ISBN 0-8263-1689-1
* ↑ Harrington, John P. (1909) "Notes on the Piro Language" American Anthropologist New Series, 11, (4): pp. 563-594, p.564

## Bibliografia

* Julyan, Robert (1998) "Senecu" The Place Names of New Mexico (revised edition) University of New Mexico Press, Albuquerque, p. 331, ISBN 0-8263-1689-1.
* Marshall, Michael P. and Walt, Henry J., (1984) "Chapter 11: Pre-Revolt Place Names: Senecú" Rio Abajo: Prehistory and History of a Rio Grande Province New Mexico Historic Preservation Division, Santa Fe, pp. 252–254, OCLC 11553460
# Velino

El Velino és un riu al centre d'Itàlia, principal afluent del Nera. El seu nom antic era Velinus. Una muntanya a la rodalia es diu també Velino.
El seu origen es troba als Apenins, en els vessants de la muntanya anomenada Pozzoni (1.903 m), entre Núrsia i Interocrea (Antrodoco), prop de Cittareale. La font es troba molt propera a Falacrinum, el lloc de naixement de Vespasià, on hi ha una antiga església que porta el nom de Santa Maria di Fonte Velino.
La part alta del seu curs és de nord a sud, passa a través d'una estreta vall al costat de la muntanya Terminill, coneguda com a Gole del Vento ('Barranc del vent') però prop d'Antrodoco rep les aigües de Termes de Peschiera, que tenen un cabdal d'uns 60 m³/s (alguns s'envien a Roma) a través d'un aqüeducte. Aquí gira bruscament cap a l'oest i segueix en aquesta direcció, on rep les aigües dels afluents Salt i Turano, i després entra a la plana de Rieti, i des d'allí es desvia cap al nord-oest fins que aboca les seves aigües al Nera, a unes 3 milles romanes per damunt de Terni (Interamna). Just abans d'arribar al Nera forma les famoses cascades anomenades de Terni o Cascata delle Marmore. Aquesta cascada és artificial, i la va construir Mani Curi Dentat quan era censor, obrint un canal des del llac Velinus per drenar-lo i conduint l'aigua fins a la cascada que desemboca al riu Nera per portar-la des d'allí a la ciutat de Roma i guanyar unes terres de cultiu que es van anomenar el districte de Rosea. Anteriorment el riu acabava en un terreny pantanós a la plana, on hi havia el llac Velinus. A l'entorn d'aquest llac, existien en temps de Plini el Vell diversos llacs més petits, i per això aquest autor parla dels Velini, els llacs Velins. El canal va ser ampliat a l'època medieval, i al segle xviii l'arquitecte Andrea Vici va refer la caiguda de les aigües.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Velinus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Cardinali, Francesco (ed.). Nuova raccolta d'autori italiani che trattano del moto dell'acque ... vol. 6. Bolònia: J. Marsigli, 1829, p. 329.
# Retaule de Santa Úrsula i les onze mil verges

El Retaule de santa Úrsula i les onze mil verges és una pintura al tremp i oli sobre taula obra de Joan Reixac realitzada 1468 per a la capella de Santa Úrsula de l'església del monestir de Santa Maria de Poblet (Vimbodí, Conca de Barberà). Actualment es conserva al Museu Nacional d'Art de Catalunya. Representa la llegenda, molt probablement fictícia, d'Úrsula de Colònia i el seu seguici de noies verges.

## Composició

El conjunt presidit per santa Úrsula inclou les escenes de la Crucifixió i la Mare de Déu envoltada d'àngels, amb sant Bernat de Claravall que li presenta la comitent de l'obra, totes tres al carrer central, mentre que als carrers laterals es disposen sis escenes de la vida, el martiri i els miracles de la santa titular i les seves companyes. A la predel·la i al guardapols s'inclouen les representacions de diversos sants alternats, en aquest darrer cas, amb escuts del llinatge dels Mur.

## Història

La mort del pintor Jacomart, esdevinguda el 1461, va atorgar de nou un paper cabdal a Joan Reixac dins l'àmbit valencià, el qual va perdurar fins a la dècada de 1480. Més enllà, i fins als inicis del segle xvi, també varen ser reconeguts els membres de l'obrador que el van assistir en la comesa de les nombroses comandes que va atendre. Martí Torner, Pere Terrencs, Joan Barceló i el Mestre de Presepio, sintetitzen bona part dels models i de les pautes estilístiques flamenquitzants conreades per Joan Reixac a València.
En l'art fet per Reixac un cop mort Jacomart és on cal emplaçar la seva pintura de la dècada de 1460, una producció de qualitat com es pot observar en obres com en aquest retaule de santa Úrsula, icona signada pel pintor el 1468 destinada a Poblet, però procedent de Cubells, i el Retaule de l'Epifania, també al MNAC, finançat el 1469 per Guillem Joan «de la família dels Joans».

## Referències

* ↑ DDAA, 2012, p. 127.

## Bibliografia

* DDAA. Catàleg de la col·lecció del gòtic.Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2012.
# Fgura

Fgura és una ciutat de Malta situada a la zona centre-est de l'illa. Té una població d'11.276 habitants (cens de 2005) i una superfície d'1,1 km². És una ciutat relativament nova, construïda al costat del Gran Port, amb un creixement ràpid i un centre comercial.
L'escut de Fgura es compon d'una ratlla horitzontal de gules que conté tres estrelles d'or de cinc puntes, centrada i que travessa un fons blanc. La patrona de Fgura és la Mare de Déu del Carme.
Fgura té una de les esglésies més peculiars de Malta, coneguda com a Stargate o Piràmide de Malta.
# Robert Guérin

Robert Guérin (França, 28 de juny de 1876 - 19 de març de 1952) (nascut Clément Auguste Maurice Robert) fou un periodista francès, i el fundador i Primer President de la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA).
Mentre era periodista del diari Le Matin, Guérin participava activament en el món del futbol a través del seu paper com a secretari de la Secció de Futbol de la Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques. Fou ell qui va reunir els representants dels set primers països membres a París per a la signatura de l'acta de fundació de la FIFA i l'aprovació dels primers estatuts de l'organització. El 22 de maig de 1904, Guerin - que llavors tenia només 28 anys - va ser elegit president en el Congrés Inaugural de la FIFA i es va mantenir en el càrrec durant dos anys, temps durant el qual altres vuit associacions es van sumar a la Federació internacional, inclosa l'Associació Anglesa de Futbol.

## Referències

* ↑ «The mystery of Robert Guérin, the man who founded FIFA» (en anglès). Scottish Sport History - devoted to our sporting heritage. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ «The mystery of Robert Guérin, the man who founded FIFA».
# Nebty

El nom Nebty o Nebti (nebty = "dues senyores") fou un dels noms de la titulació dels faraons egipcis, associat a la deessa "heràldica" del Baix i Alt Egipte:
* Nekhbet, deïtat patrona de l'Alt Egipte, representada per un voltor.
* Wadjet, deïtat patrona del Baix Egipte, representada per una cobra.
El nom fou utilitzat per primer cop pel faraó de la primera dinastia Semerkhet, però no va esdevenir completament un títol separat fins a la dinastia XII. Aquest nom generalment no estava dins un cilindre o un serekh, però sempre començava amb el jeroglífic d'un voltor sota dues cistelles, el sustantiu dual "nebty".
* nom de Nebty o "Les dues Dames", simbolitzen al rei de l'Alt i Baix Egipte
A l'Imperi Mitjà d'Egipte, dinasties XI i XII, els faraons rebien cinc títols. Afegien al nom de naixement uns altres quatre més quan accedien al tron.
Eren els següents:
Nom d'Horus, nom de Nebty, Nom d'Horus Daurat, Nom de Tron, Nom de naixement
Les Dues Dames o el voltor i la cobra, representen a la deessa Nejbet de Nejen (Hieracòmpolis), a l'Alt Egipte, i a la deessa Uadyet de Per- Uadyet (Buto), al Baix Egipte.
El faraó Den, de la dinastia I, el va utilitzar.
Semerjet va incloure el nom de Nebty com un dels seus títols.
Fins a la dinastia XII no es va usar el títol nom de Nebty d'una manera definitiva.

## Nota

* ↑ Richey L. Waugh. The Eye and man in ancient Egypt. Wayenborgh, 1995, p. 86 [Consulta: 26 gener 2011].

## Vegeu també

* Titulatura dels faraons
# Miquelot de Prats

* No s'ha de confondre amb Miquelot de Prades.
Miquelot de Prats fou un militar català del segle XVII nascut probablement a Prats de Lluçanès.
Fou un dels primers caps dels Miquelets, milícia de mercenaris i voluntaris creada el 1640 en ocasió de la Guerra dels Segadors per frenar la invasió castellana de Felip IV. Reberen aquest nom popular justament per mor de Miquelot de Prats.

## Referències

* ↑ «miquelet». GEC. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ Galisteo, Carla. «El dia a dia d'un miquelet». Sàpiens. Arxivat de l'original el 2022-05-23. [Consulta: 14 gener 2023].