OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Warroad

Warroad és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.722 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Warroad tenia 1.722 habitants, 657 habitatges, i 419 famílies. La densitat de població era de 254,7 habitants per km².
Dels 657 habitatges en un 39,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,5% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.948 $ i la renda mediana per família de 44.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.123 $ mentre que les dones 22.465 $. La renda per capita de la població era de 16.412 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Warroad». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Warroad». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Kímolos

Kímolos o Cimolos (grec: Κίμωλος; antigament també Argentiera o Argentària, grec: Αρζαντιέρα, Arzandiera) és una illa grega que pertany al grup de les Cíclades. Té una població d'uns 900 habitants i una superfície de 36 km²; en conseqüència, és una illa poc freqüentada i no inclosa en les principals rutes turístiques, i les connexions amb ferri no són sempre freqüents.
Fa part de la unitat perifèrica de Melos, dins la perifèria de l'Egeu Meridional.

## Geografia

Kímolos és el centre administratiu del municipi de Kímolos, que a més inclou a més l'illa deshabitada de Poliegos i els illots d'Agios Efstathios (Sant Eustaci) i Agios Georgios (Sant Jordi). Té una àrea de 36 km² i el punt més alt, el tossal de Paleokastro, arriba a 364 metres d'altitud. La superfície del municipi és de 53 km², on viuen 769 persones segons el cens del 2001.
El port de l'illa és conegut com a Psathi, on s'erigeix una antiga església del segle xvii. La capital de l'illa s'anomena també Kímolos, o bé Khora (grec: Χώρα 'capital'), amb 700 habitants. Està situada a un quilòmetre del port, a la part alta d'un pujol. La Necròpoli d'Hel·lenika és un dels seus grans atractius turístics.

## Història

A l'antiguitat, Cimolos fou una ciutat dòrica, que compartia dialecte amb l'illa de Melos. Estrabó observa que Cimolos era coneguda perquè se n'obtenia la cimolita, un silicat d'alumini que se solia usar com a sabó. La ciutat de Cimolos, que tenia la categoria de polis, va ser membre de la Lliga de Delos, tal com apareix en els registres de tributs a Atenes de l'any 416/5 aC.
En el 338 aC hi ha documentada una disputa entre Cimolos i Melos per la possessió de les tres petites illes de Poliegos, Heterea (Sant Eustaci) i Libea (Sant Jordi) que va ser sotmesa a l'arbitratge d'Argos, la decisió del qual va ser favorable a Cimolos.
A l'edat mitjana fou coneguda pel nom italià d'Argentiera (grec: Αρζαντιέρα, Arzandiera). La Icona de Sant Joan Crisòstom, del segle xvii, és una imatge d'aquest sant procedent de l'església de Kímolos en la qual es representa una galiota amb els quatre pals, sense que hi hagi una explicació clara que justifiqui aquesta representació. Amb la creació del regne de Grècia i la incorporació de l'illa el 1829, l'estat imposà la recuperació del nom antic, grec: Κίμωλος Kímolos.

## Notes

* ↑ Kímolos és l'adaptació del grec modern, mentre que Cimolos és l'adaptació del grec antic, de manera que aquesta forma es pot considerar preferible en l'àmbit de la historiografia antiga i els estudis clàssics.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1013. ISBN 9788441224223.
* ↑ Guía Total: Grecia p. 108.
* ↑ Doric Greek Dialects (2023).
* ↑ Estrabó, Geografia, X 5.1.
* ↑ Mogens Herman Hansen & Thomas Heine Nielsen. «El Egeo». A: An inventory of archaic and classical poleis (en anglès). Nova York: Oxford University Press, 2004, p. 751-752. ISBN 0-19-814099-1.
* ↑ IG XII,3 1259.
# Artaserse

«Artaserse» té aquests significats:
* Artaserse (Cimarosa), òpera de Domenico Cimarosa estrenada el 1784
* Artaserse (Ferradini), òpera d'Antonio Ferradini estrenada el 1752
* Artaserse (Gluck), òpera de Christoph Willibald Gluck
* Artaserse (Borghi), òpera de Giovanni Battista Borghi
* Artaserse (Isouard), òpera de Nicolas Isouard
* Artaserse (Orlandini), òpera de Giuseppe Maria Orlandini
* Artaserse (Paganelli), òpera de Giuseppe Antonio Paganelli
# Cafè Colom

* Per a l'edifici de Terrassa, vegeu Cafè Colón.
El Cafè Colom és una obra del municipi de Garriguella (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al bell mig del nucli urbà de la població de Garriguella, formant cantonada amb els carrers Gran i de Sant Josep.
Edifici de planta més o menys rectangular, amb coberta a dues vessants de teula, distribuït en planta baixa, pis i golfes. La façana principal presenta un portal d'accés rectangular cobert amb una petita teulada a un sol vessant de teula. A banda i banda hi ha dues finestres d'arc de mig punt bastides amb maons. Al pis, destaquen dues finestres rectangulars actualment tapiades, bastides amb carreus de pedra i llinda plana. La que està situada més al sud presenta la llinda gravada amb el nom JOAN BADELLA/1773. A les golfes s'observa una finestra circular, oberta modernament. A la part superior, la façana presenta un coronament pla, amb una motllura semicircular a la part central. La façana lateral presenta tres finestres d'arc de mig punt, bastides també amb maons. Al pis, tres finestres rectangulars amb els muntants bastits amb carreus i les llindes planes gravades. La finestra situada a l'est presenta l'any 1773 i la central HEC MORI TURO SATIS 1775. La llinda oest, restituïda, presenta les inicials GPM DJ 2004. Totes les inscripcions presents a l'edifici estan destacades de color negre.
La construcció està bastida amb pedra sense treballar, de diverses mides, lligada amb morter de calç. Les reformes i refeccions estan bastides amb maons i fragments de material constructiu. Ambdues façanes presenten un ampli sòcol arrebossat i pintat de color vermell.

## Història

L'edifici presenta diferent obertures cegades, d'arc a nivell amb llinda monolítica, on es poden llegir les següents inscripcions: "IOAN BADELLA 1773", "HEC MORI TURO SATIS 1775", "1773" i "GPM DJ 2004".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cafè Colom». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Sant Joan Baptista de Sant Joan Despí

Sant Joan Baptista de Sant Joan Despí és la principal església de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) i és inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'origen de l'església es remunta del segle xi.
Presenta planta de creu llatina i tres absis i no té decoració externa.
Se li han realitzat restauracions continuades fins al segle xx. Té una plaça al davant i s'hi accedeix mitjançant una escalinata semicircular feta amb esglaons de poca alçada. A la façana s'hi poden distingir les diferents èpoques.
Els treballs de guix del púlpit i de forja en les reixes són obra de Josep Maria Jujol. També ho és la urbanització de la plaça lateral (on fins fa pocs anys hi havia les restes d'en Maluquer).

## Història

Les dues talles romàniques originàries de l'església són, des de la guerra civil, desaparegudes.
Inicialment romànica, s'engrandí al segle xvi. L'any 1781 s'hi instal·là el campanar. Fou enderrocada i tornada a reconstruir nombroses vegades. A finals de segle xix se li dona una façana neoclàssica.
Fou enderrocada l'any 1936, excepte el campanar (el campanar actual encara és el neoclàssic construït al segle XIX). La seva reconstrucció fou encarregada a l'arquitecte Josep Maria Ayxelà i Tarrats i la direcció artística a Josep Maria Jujol.
La làpida, datada el 1259, ens parla de l'ingrés a l'orde del presbiterat de Pere Romaní. Actualment es troba al terra de la rectoria, sota el porxo obert però originàriament es trobava a la façana de la parròquia. Hi ha nou línies de text en lletres capitals separades per línies fines com la que forma el rectangle que delimita la inscripció. La làpida és partida en tres trossos i s'hi veuen alguns cops, per la qual cosa s'han perdut moltes lletres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Sant Joan Baptista de Sant Joan Despí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ «Església parroquial de Sant Joan Baptista». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Culbertson (Montana)

Culbertson és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 716 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Culbertson tenia 716 habitants, 295 habitatges, i 192 famílies. La densitat de població era de 468,6 habitants per km².
Dels 295 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,6% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 23% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.771 $ mentre que les dones 14.643 $. La renda per capita de la població era de 15.393 $. Aproximadament l'11,2% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Culbertson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Culbertson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Telmatoscopus pennulus

Telmatoscopus pennulus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: cos de color marró fosc; pèls espatulats al cap, els palps, el tòrax, les potes i l'abdomen (ales nues); sense sutura interocular; ulls separats per una distància igual a dues facetes; els pèls del front en forma de trapezi; antenes d'1,2 mm de llargada i de 16 artells; l'escap és poc menys de dues vegades la llargària del pedicel; tòrax sense patagi; ales de 2 mm de longitud i 0,6 d'amplada, esveltes i amb les membranes clares (de marró clar a nivell basal i les cel·les costals); edeagus amb la base ampla i acabat en 4 puntes esmolades.
* Femella: similar al mascle, però sense pèls espatulats al cap o la resta del cos; ales de 2 mm de llargària i 0,6 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Borneo.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1962. A taxonomic study of Borneo Psychodidae (Diptera: Psychodidae). Pacific Insects. 4:1-75.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# Ardicino della Porta el Vell

Ardicino della Porta el Vell (Suno, segle XIV - Roma, 9 d'abril de 1434) fou un cardenal italià.

## Biografia

Va néixer a la segona meitat del segle XIV, probablement entre 1370 i 1380. Llicenciat in utroque iure, estava casat i va tenir un fill, Corrado. Després de la mort de la seva dona va marxar a Roma on va ser clergue de la Cambra Apostòlica, corrector de cartes apostòliques i advocat consistorial. Va participar en el concili de Constança.
Va ser creat cardenal diaca pel papa Martí V en el consistori del 24 de maig de 1426. Tres dies després va rebre el diaconat de Santi Cosma e Damiano.
Va participar en el conclave de 1431, que va escollir el papa Eugeni IV.
Va morir a Roma el 9 d'abril de 1434 i va ser enterrat a la basílica de Sant Pere del Vaticà.
Va ser el besoncle d'Ardicino della Porta, també cardenal.

## Bibliografia

* Franca Petrucci, DELLA PORTA, Ardicino, a Dizionario biografico degli italiani, vol. 37.
* Konrad Eubel, Hierarchia Catholica Medii Aevi, vol. 1, pp. 34 i 49; vol. 2, pp. 6 i 66
* Lorenzo Cardella, Memorie storiche de' cardinali della Santa Romana Chiesa, Roma 1793, vol. III, pp. 43-44.
* Salvador Miranda, DELLA PORTA, seniore, Ardicino, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
# Cafè Europa

Cafè Europa, Café Europe o Cafè d'Europe va ser una iniciativa cultural de la presidència Austríaca durant la seva presidència de la Unió Europea, que es va celebrar durant el dia d'Europa (9 de maig de 2006) en 27 cafeteries de les capitals dels 25 països de la Unió Europea i els dos països que posteriorment es van unir a començaments de l'any 2007.

## L'Europa dolça

La iniciativa va incloure la presentació de la denominada «Sweet Europe» (La dolça Europa), on es fa mostra dels dolços més típics a les regions europees i membres de la Unió.
| Alemanya | Streuselkuchen |
| Àustria | Gugelhupf |
| Bèlgica | Gofres (Waffles) |
| Bulgària | Arròs i llet (мляко с ориз) |
| Txèquia | Kolach |
| Xipre | Baclava (μπακλαβάς) |
| Dinamarca | Wienerbrød |
| Eslovàquia | Strudel (orechovy zavin) |
| Eslovènia | Prekmurska gibanica |
| Espanya | Pastís de Santiago |
| Estònia | Kaerahelbeküpsised |
| Finlàndia | Laskiaispulla |
| França | Madeleines |
| Grècia | Vasilopita (Βασιλόπιτα) |
| Hongria | Pastís Dobos |
| Irlanda | Scones |
| Itàlia | Tiramisú |
| Letònia | Rupjmaizes kartojums |
| Lituània | Šakotis |
| Luxemburg | Apfeltorte (Pastís de poma) |
| Malta | Imqaret |
| Països Baixos | Tompoucen |
| Polònia | Mazurek kajmakowy |
| Portugal | Pastéis de nata |
| Regne Unit | Shortbread |
| Romania | Cozonac |
| Suècia | Rollets de canyella (kanelbulle) |

## Referències

* ↑ «Café Cultura en Europa». Arxivat de l'original el 2014-02-07. [Consulta: 4 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Sitio Oficial - Lloc amb informació dels cafès on es va organitzar l'esdeveniment, descripció detallada de cada un dels postres
# Crime and Punishment

Crime and Punishment és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Josef von Sternberg, estrenada el 1935.

## Argument

Un home s'obsessiona per un assassinat que ha comès.

## Repartiment

* Peter Lorre: Roderick Raskolnikov
* Edward Arnold: Insp. Porfiry
* Marian Marsh: Sonya
* Tala Birell: Antonya Raskolnikov
* Elisabeth Risdon: Mrs. Raskolnikov
* Robert Allen: Dmitri
* Douglass Dumbrille: Grilov
* Gene Lockhart: Lushin
* Charles Waldron: President de la universitat

## Rebuda

En els premis National Board of Review del 1935 ha estat senyalada entre les millors pel·lícules estrangeres de l'any pel National Board of Review of Motion Pictures.

## Critica

Pel Dizionario Mereghetti ' l'evolució psicologia del protagonista és poc creible, però els registres són interessants. Pel Dizionario Morandini és una pel·lícula amb «un repartiment equivocat d'actors» i «relliscades grotesques i involuntàries».

## Referències

* ↑ «Crime and Punishment». The New York Times.
* ↑ Il Mereghetti - Dizionario dei Film 2008. Milano, Baldini Castoldi Dalai editore, 2007. ISBN 9788860731869 p. 1404
* ↑ Il Morandini - Dizionario dei Film 2000. Bologna, Zanichelli editore, 1999. ISBN 8808021890 p. 613
# Vuitanta-set

El vuitanta-set o huitanta-set és un nombre natural que segueix el vuitanta-sis i precedeix el vuitanta-vuit. S'escriu 87 o LXXXVII segons el sistema de numeració emprat.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del franci.
* Designa l'any 87 i el 87 aC
# Willard Boyle

Willard Sterling Boyle (Amherst, Nova Escòcia, 19 d'agost de 1924 - Wallace, Nova Escòcia, 7 de maig de 2011) va ser un físic coinventor del CCD, un sensor usat en les càmeres fotogràfiques digitals. Per aquest mateix invent, li va ser atorgat el Premi Nobel de Física el 2009, al costat de George E. Smith i Charles Kao.

## Referències

* ↑ Ruiz de Elvira, Malen «Nobel para los impulsores de la fotografía digital y la fibra óptica». El País, 07-10-2009.
* ↑ Smith, George «Willard Boyle (1924–2011)» (en anglès). Nature, 474, 7349, 01-06-2011, pàg. 37–37. DOI: 10.1038/474037a. ISSN: 0028-0836.
# Kíivnaukfilm

Kíivnaukfilm (ucraïnès: Київнаукфільм, Kyïvnaukfil′m, rus: Киевнаучфильм, Kievnauchfilm; de vegades traduït a l'anglès com Kyiv Science Film) va ser un estudi de cinema de l'antiga Unió Soviètica situat a Kíev, RSS d'Ucraïna. Encara que va ser creat el 1943 per a produir pel·lícules de divulgació científica, finalment es va fer popular per les pel·lícules d'animació, i va romandre actiu en l'animació ucraïnesa durant dècades.

## Història

La seua tasca principal era la producció de pel·lícules i documentals de divulgació científica sobre una àmplia gamma de temes. El 1959, Kíivnaukfilm, dirigit per Hippolyte Lazarchuk, es va expandir a l'animació. En total, va estrenar 342 pel·lícules d'animació, un gran nombre de les quals encara són populars dècades després, com ara una sèrie sobre cosacs (dirigida per Volodimír Dakhno), la sèrie Les aventures del capità Wrongel, Doctor Aybolit i una versió de L'illa del tresor, totes tres dirigides per David Cherkassky). Les pel·lícules de l'estudi van rebre nombrosos premis en festivals de cinema internacionals i nacionals, com el Festival Mundial de Cinema d'Animació de Zagreb per How Women Sold Men d'Iryna Hurvych i el Festival de Cinema d'Animació de Nova York.
El director de cinema Feliks Sobolev (Animals' Tongue, I and Others, Can Animals Think?) i l'editor en cap de l'estudi Yevheniy Zahdanskyi són considerats pioners i figures de gran influència en el camp del documental a l'antiga Unió Soviètica. El 1966 l'estudi va estrenar més de 400 pel·lícules anuals.
Amb la dissolució de la Unió Soviètica, Kíivnaukfilm va entrar en declivi i va passar a anomenar-se National Cinematheque of Ukraine, i es va escindir la divisió d'animació sota el nom "amb el nom d'Ukranimafilm".
El 1993 Kievnauchfilm va produir Unknown Ukraine: Sketches of Our History, una sèrie de 104 pel·lícules que presenten una història completa d'Ucraïna.

## Referències

* ↑ Soviet Life (en anglès). Embassy of the Union of the Soviet Socialist Republics in the USA, 1978, p. 58–64.
* ↑ Potapskaya, Irina. "Screen", Soviet Life, February 1978, p. 56
* 1 2 3 Cowen, Eleanor. Animation Behind the Iron Curtain (en anglès). Indiana University Press, 2020-09-22, p. 62–68. ISBN 978-0-86196-974-6.
* 1 2 3 Review, The Odessa. «On The 90th Anniversary Of Ukrainian Animation» (en anglès americà). Odessa Review, 02-08-2017. [Consulta: 14 abril 2022].
* ↑ (en rus) The Art of Cinema, 01-08-2008 [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ Kasianov, Georgiy. Memory Crash: Politics of History in and around Ukraine, 1980s–2010s, Central European University Press, 2022, p. 215 ISBN 9789633863817
# Telmatoscopus pruinosus

Telmatoscopus pruinosus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: Victòria i el Territori de la Capital Australiana.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Duckhouse, D. A., 1966. Psychodidae (Diptera, Nematocera) of Southern Australia: subfamily Psychodinae. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 118: 153–220.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Australian Faunal Directory (anglès)
* ↑ Duckhouse, D.A. & Lewis, D.J., 1989. Superfamily Psychodoidea. 15. Family Psychodidae. Pàgs. 166-179. A: Evenhuis, N.L. (ed.). Catalog of the Diptera of the Australasian and Oceanian Regions. Honolulu i Leiden: Bishop Museum Press i E.J. Brill, 1155 pàgines. (174).
* ↑ Checklist to the Australian species - Psychodidae (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# CTV Television Network

CTV és una xarxa de televisions privades i de llengua anglesa localitzada al Canadà. És propietat del conglomerat Bell Globemedia i està situat a la ciutat de Toronto, capital de la província d'Ontario. Des del 2002 que ha aconseguit esdevenir la xarxa de televisions amb més audiència, després de batallar durant anys amb el competidor directe, Global Network.
Mai s'ha donat cap nom a les sigles CTV, però molts adopten el significat de "Canadian Television", utilitzat per la mateixa companyia per fer-se promoció als anys 1990. Durant la seva història el conglomerat ha tingut programació diferent per zones. La graella de programació està basada en una oferta d'entreteniment i informació. Les sèries de televisió americanes amb força èxit i també algunes de canadenques, són les que més tirades tenen. El canal també emet i produeix programes de telerealitat. És el cas del Canadian Idol, la versió canadenca de Pop Idol. Posseeix unes 22 emissores locals, cada estació pot emetre programació i publicitat local. CTV també treballa amb altres empreses estrangeres, ubicades en territori del continent sud-americà.

## Eslògans

* 1961-1966: "This is CTV"
* 1966-1967: "The Colour Network"
* 1967-1974: "It's Happening on CTV"
* 1974-1985: "For Those Who Want It All"
* 1985-1987: "CTV Entertains You"
* 1987-1988: "You'll See it All on CTV"
* 1988-1989: "The Choice of Canadians"
* 1989-1990: "Watch Yourself on CTV"
* 1990-1997: "Tuned In To You"
* 1997-2003: "Canadian Television"
* 2003-2005: "Canada's Watching"
* 2005-present: "Canada's #1 Network"

## Col·laboració amb altres països

* Televicentro
* Televisa
* Rede Record
* Televisiete
* Venevisión, Televen
* RCN Televisión
* Teletica
* Ecuador TV
* Telecorporación Salvadoreña
* NBC, ABC, FOX, Univisión

## Referències

* http://www.broadcasting-history.ca/index3.php?url=http%3A//www.broadcasting-history.ca/listings_and_histories/television/histories.php%3Fid%3D36%26historyID%3D170%5BEnllaç+no+actiu%5D
* http://www.cjc-online.ca/index.php/journal/article/viewArticle/677/583 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* http://www.museum.tv/eotvsection.php?entrycode=canadiantele Arxivat 2013-05-07 a Wayback Machine.
* http://web.archive.org/web/http://www.broadcasting-history.ca/index3.php?url=http%3A//www.broadcasting-history.ca/networks/networks_CTV_Television.html

## Enllaços externs

* CTV Television Network - Lloc web oficial