OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robert le Lorrain

Robert Le Lorrain (1666 - 1743) va ser un escultor barroc francès nascut a París. Va néixer en una família de buròcrates, fill de Claude Le Lorrain, agent comercial de Nicolas Fouquet, ministre d'Hisenda de Lluís XIV. Le Lorrain era estudiant de l'escultor, pintor i arquitecte francès, Pierre Paul Puget (1620-1694). A l'edat de divuit anys, Le Lorrain va entrar a l'estudi de François Girardon; a part de col·laborar amb ell, es va encarregar d'instruir als nens de Girardon a dibuixar i supervisar als seus altres alumnes. Le Lorrain va guanyar el Premi de Roma l'any 1689. Quan tornà a París, es va incorporar a l'Acadèmia de Saint-Luc i, en 1701, va ser rebut a l'Acadèmia Reial de Pintura i d'Escultura (Acadèmia Reial de Pintura i Escultura a París). ; es va convertir en rector de l'Académie en 1737. Els seus principals clients no reials eren membres de la casa de Rohan. Els seus alumnes van ser Jean-Baptiste Lemoyne (1704-1778) i Jean-Baptiste Pigalle (1714-1785). Robert Le Lorrain va morir a París el 1743.
Decebudament pocs treballs d'aquest mestre molt complert han sobreviscut. La seva obra més coneguda és de pedra, Els cavalls del Sol, sobre les portes estables de l'Hôtel de Rohan, París; Les escultures realitzades el 1718-21 pel Cardenal de Rohan al Château de Saverne es van perdre en el foc del castell el 1779, però sobreviuen escultures per al palau Rohan, a Estrasburg. Encara que les obres de Le Lorrain per a Marly han estat disperses o perdudes, com ho han fet els monuments de l'església a París i Orléans, l'escultura a la capella de Versailles sobreviu. L'Institut d'Art de Courtauld (Londres), el Museu d'Art de Honolulu, el Museu J. Paul Getty (Los Angeles), el Museu de Liechtenstein (Viena), el Museu del Louvre i la National Gallery of Art (Washington DC), estan entre les col·leccions públiques amb escultura de Robert Le Lorrain. Se sap que ha estat un prolífic dibuixant: cap dels dibuixos que se li atribueixen de manera segura sobreviuran.
# Rhodeus ocellatus

Rhodeus ocellatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És originari de Taiwan i ha estat introduït a l'est de la Xina, a Corea i al Japó.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Shao, K.-T. i P.L. Lim, 1991. Fishes of freshwater and estuary. Encyclopedia of field guide in Taiwan. Recreation Press, Co., Ltd., Taipei, Taiwan. vol. 31. 240 p. (en xinès).

## Bibliografia

* Arai, R., S.-R. Jeon i T. Ueda, 2001. Rhodeus pseudosericeus sp. nov., a new bitterling fom South Korea (Cyprinidae, Acheilognathinae). Ichthyol. Res. 48(3):275-282.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Volta del Raïm

La Volta del Raïm és una escultura dedicada al cava, situada a la rotonda de sortida de l'autopista AP-7, sentit nord, que dona accés a Sant Sadurní d'Anoia i Subirats (Alt Penedès). Inaugurada el 2003, obra de l'artista Cocomir, és una escultura d'acer corten i bronze, de 10 m d'alçada, que representa una gran ampolla de cava, de la qual surt bromera, sostinguda sobre unes fileres d’arcades, que recorden les caves on s'emmagatzema. És una obra conjunta entre l’Ajuntament de Sant Sadurní d’Anoia i el de Subirats, que representa una de les principals activitats econòmiques de les dues viles: la producció de cava.
La rotonda on s'ha instal·lat el monument, que s'anomena també Volta del Raïm, inclou un disseny rural a base d'un llaurat de ceps. L'obra es va fer a la mateixa foneria d'on va sortir una de les escultures de Saddam Hussein, que fins al final de la guerra va presidir el centre de Bagdad, i que una multitud va tirar a terra.

## Referències

* ↑ «La Volta del Raïm». Monuments Commemoratius de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Una escultura en homenatge al cava presideix la rotonda de l'A-7 que dona accés a Subirats». 3Cat, 06-05-2003.
# Dove (cràter)

Dove és un petit cràter d'impacte que es troba a les escarpades terres altes de la part sud-est de la Lluna. Es troba al nord del prominent cràter Pitiscus.
Es tracta d'un cràter molt desgastat i erosionat, amb una vora que se superposa a diversos cràters petits. En particular, el cràter satèl·lit Dove C presenta un trencament en el costat sud-oest i el buit uneix les dues formacions. La vora meridional ha estat afectat per múltiples impactes petits que formen un grup compacte de marques que travessen el brocal. També es localitzen diversos cràters petits al llarg de la vora nord. Dove té una petita plataforma interior que és relativament plana i marcada únicament per alguns petits cràters.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt mitjà del cràter que està més prop de Dove.
| Cràters satèl·lit | Dove Coordenades Diàmetre A 46° 54′ S, 33° 30′ E﻿ / ﻿46.9°S,33.5°E﻿ / -46.9; 33.5 13 km B 47° 06′ S, 33° 06′ E﻿ / ﻿47.1°S,33.1°E﻿ / -47.1; 33.1 19 km C 47° 00′ S, 30° 48′ E﻿ / ﻿47.0°S,30.8°E﻿ / -47.0; 30.8 19 km Z 44° 30′ S, 29° 12′ E﻿ / ﻿44.5°S,29.2°E﻿ / -44.5; 29.2 8 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Dracocephalum austriacum

Dracocephalum austriacum és una planta perenne, un oròfit distribuït al sud-est de la regió europea-caucàsica (subestepari). A França es només prolifera als Alps (als estatges muntà i subalpí). És una herba alta que amida entre 20 i 50 cm d'alçària. Els tiges són piloses, erectes i frondoses. Les fulles són també piloses. La inflorescència inclou usualment d'una a sis flors disposades formant una espiga més on menys densa. Les flors són de color violeta fosc. El fruit inclou quatre aquenis llisos.

## Notes i referències

* ↑ http://inpn.mnhn.fr/docs/cahab/fiches/1689.pdf
* ↑ http://www.mnhn.fr/museum/front/medias/dossPresse/47172_DP_Liste_rouge_Flore_vasculaire_de_metropole_23_Oct.
# Eberswalde

Eberswalde és una ciutat, capital administrativa del districte de Barnim, a l'estat federat de Brandenburg a Alemanya. Se situa a uns 50 km al nord-est de Berlín. Limita amb els municipis de Bernau, Angermünde, Oderberg, Joachimsthal i Bad Freienwalde.
Eberswalde té una població de 41.396 habitants (Dec. 2007), posseeix 7 barris i una superfície de 93,21 km². La ciutat és envoltada per grans masses forestals, una part d'aquest bosc forma part de la Reserva de la biosfera de Schorfheide-Chorin, per això l'historiador i periodista Rudolf Schmidt va encunyar el terme Waldstadt (la ciutat del bosc), utilitzat a nombroses publicacions i targetes postals durant els segles xix i xx. Malgrat això, abans de la reunificació alemanya la ciutat va ser un important centre industrial.

## Personatges residents

* Gustav Vogt (pianista) i compositor que morí en aquesta ciutat.
# Ebersmunster

Ebersmunster (en alsacià Awerschmínster) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 435 habitants.
Forma part del cantó de Sélestat, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes de Sélestat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 409 | 436 | 407 | 434 | 445 | 435 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Paul Heiligenstein | |
| 2008- | Sylvie Hirtz | |
# Efecte dòmino (desambiguació)

«Efecte dòmino» té aquests significats:
* Efecte dòmino o reacció en cadena
* La teoria del dòmino, teoria soci-política internacional sorgida arran de la Guerra Freda.
* Un joc a força de fitxes de dòmino.
* Una pel·lícula nord-americana de l'any 2007 (títol en anglès Ripple Effect).
* Un àlbum a càrrec del cantant mexicà Chetes.
* El concepte del pendent relliscós, també conegut com a "Efecte dòmino".
# Efecte dòmino

* Per a altres significats, vegeu «efecte dòmino (desambiguació)».
L'efecte dòmino o reacció en cadena és l'efecte acumulatiu produït quan un esdeveniment origina una cadena d'altres esdeveniments similars.
Es produeix quan un petit canvi origina un canvi similar al seu costat, que després en causa un altre similar, i així successivament en una seqüència lineal, per analogia amb la caiguda d'una filera de fitxes de dòmino col·locades en posició vertical. L'efecte dòmino també pot fer referència a una cadena d'esdeveniments no materials.
El terme, en els seus diferents usos, s'ha fet popular per la seva analogia amb una fila de fitxes de dòmino al caure una darrera l'altre, encara que típicament es refereix a una seqüència enllaçada d'esdeveniments o fets on el temps entre esdeveniments successius pot ser relativament curt, (o no, com el cas de quan es copia una falsedat a internet). Pot ser utilitzat literalment (una sèrie observada de col·lisions reals) o de forma metafòrica (connexions causals dins de sistemes com la política o les finances globals).

## Demostració de l'efecte

L'efecte dòmino pot fàcilment ser visualitzat situant un fila de peces del dòmino, a breu distància l'una de l'altra, recolzades en el cantó petit. Empenyent la primera peça, aquesta causarà la caiguda de la següent i així de forma successiva, disparant la cadena lineal en la qual cada peça fa caure aquella que té immediatament davant seu. L'efecte és el mateix independentment de la llargària de la cadena. L'energia emprada en el procés és l'energia potencial, acumulada per les peces quan són col·locades en posició metaestable, de fet, l'energia transferida per cada caiguda és superior a aquella necessària per fer caure la peça que segueix.
L'efecte dòmino és explotat en les màquines de Rube Goldberg.

## Vegeu també

Teories físiques:
* Reacció en cadena
* Efecte papallona
* Efecte bola de neu
* Efecte cascada
Teories matemàtiques:
* Demostració per inducció
Teories polítiques:
* Teoria del dòmino
D'altres:
* Màquina de Rube Goldberg

## Referències

* ↑ «domino effect». Farlex, Inc.. [Consulta: 29 setembre 2014].

## Bibliografia

* Impact Mechanics, W. J. Stronge, Cambridge University Press, 2004, ISBN 0-521-60289-0, ISBN 978-0-521-60289-1
# Efraïm de Milasa

Efraïm (en llatí Ephraem, en grec antic Ἐφραὴμ) fou bisbe de Milasa (Mylasa) a Cària. No se segur l'època en què va viure però se li donaven honors religiosos al segle v a Leuce prop de Milasa, on estava enterrat el seu cos.

## Referències

* ↑ 7.Ephrem a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 28
# Efremovita

L'efremovita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la langbeinita. Rep el seu nom en honor del Dr. Ivan Antonovich Yefremov (1907–1972), geòleg rus i escriptor de ciència-ficció.

## Característiques

L'efremovita és un sulfat de fórmula química (NH₄)₂Mg₂(SO₄)₃. És un sulfat d'amoni i magnesi higroscòpic que s'hidrata a boussingaultita a temperatura ambient. Cristal·litza en el sistema isomètric. Es troba en forma de grans equidimensionales, de fins a 0,015 mil·límetres; típicament com a crostes. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'efremovita pertany a «07.AC - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: vanthoffita, piracmonita, langbeinita, manganolangbeinita, yavapaiïta, eldfellita, godovikovita, sabieïta, thenardita, metathenardita i aftitalita.

## Formació i jaciments

Es troba com a crostes en la crema del dipòsits de mines de carbó, format per la reacció dels gasos de combustió amb roques carbonatades. Sol trobar-se associada a altres minerals com: sofre, kladnoïta, mascagnita i boussingaultita. Va ser descoberta l'any 1989 a la mina de carbó No. 43 de Kopeisk, a la conca minera de Txeliàbinsk (Districte Federal dels Urals, Rússia).

## Referències

* ↑ «Efremovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 juliol 2016].
* 1 2 «Efremovite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 9 juliol 2016].
# Efraïm Qatsir

Efraïm Qatsir (16 de maig de 1916 - Rehobot, 30 de maig 2009) fou un biofísic i polític israelià. Va ser el quart President d'Israel entre 1973 i 1978.
# Efraïm de Cària

Efraïm (Ephraem o Ephrem, Ἐφραὴμ) fou un monjo natural de Cària d'època desconeguda que va escriure un himne grec de pregàries esmentat per Rineu (Dissert. Prelim. de Acoluthiis Officii Graeci, p. LXVIII. A l'Acta Sanctorum Junii, vol. II).

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III) [Consulta: 27 desembre 2009]. [3. EPHREM] Vol. II Pàg. 28
# Drongo de Tablas

El drongo de Tablas (Dicrurus menagei) és un ocell de la família dels dicrúrids (Dicruridae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Tablas, a les Filipines centrals.

## Referències

* ↑ «Drongo de Tablas». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Plaine-Haute

Plaine-Haute (en bretó Plenaod, gal·ló Plenautt) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.211 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 898 | 918 | 1.025 | 1.102 | 1.117 | 1.211 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Isabelle Oger | |
# Bonstetten (Zúric)

Bonstetten és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte d'Affoltern.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Mickaël Buffaz

Mickaël Buffaz (Ginebra, Suïssa, 21 de maig de 1979) és un ciclista francès, professional des del 2003 al 2012.
En el seu palmarès destaca la victòria a la París-Corrèze de 2010.

## Palmarès

* 2002
** 1r a la París-Troyes
** 1r al Tour de Gironda
** 1r a la Ronde mayennaise
* 2003
** 1r a la Mig agost bretona
* 2008
** Campió de França de mig fons
* 2009
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Ain
* 2010
** 1r a la París-Corrèze i vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 126è de la classificació general
* 2008. 121è de la classificació general
* 2010. Abandona (16a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2009. 89è de la classificació general
* 2010. Abandona (2a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2011. 131è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Mickaël Buffaz a sitiodeciclismo.net
* Web personal (francès)
# Volum telesistòlic

El volum telesistòlic (VTS) és el volum de sang en un ventricle al final de la contracció, o sístole, i just abans de l'inici de l'ompliment, o diàstole.
El VTS és el volum més baix de sang al ventricle del cicle cardíac. Els principals factors que afecten el volum sistòlic final són la postcàrrega i la contractilitat del cor.
Volums ventriculars i altres mesures relacionades en un home sa de 70 kg :
| Mesura | Ventricle dret | Ventricle esquerre |
| Volum telediastòlic | 144 ml (± 23 ml) | 142 ml (± 21 ml) |
| Volum telediastòlic/àrea de superfície corporal (mL/m$^2$) | 78 ml/m$^2$ (± 11 ml/m$^2$) | 78 ml/m$^2$ (± 8,8 ml/m$^2$) |
| Volum telesistòlic | 50 ml (± 14 ml) | 47 ml (± 10 ml) |
| Volum telesistòlic/àrea de superfície corporal (mL/m$^2$) | 27 ml/m$^2$ (± 7 ml/m$^2$) | 26 ml/m$^2$ (± 5,1 ml/m$^2$) |
| Volum sistòlic | 94 ml (± 15 ml) | 95 ml (± 14 ml) |
| Volum sistòlic/àrea de superfície corporal (mL/m$^2$) | 51 ml/m$^2$ (± 7 ml/m$^2$) | 52 ml/m$^2$ (± 6,2 ml/m$^2$) |
| Fracció d'ejecció | 66% (± 6%) | 67% (± 4,6%) |
| Ritme cardíac | 60–100 bpm | 60–100 bpm |
| Cabal cardíac | 4,0–8,0 L/minut | 4,0–8,0 L/minut |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Funció sistòlica i diastòlica del ventricular dret de referència normalitzada a l'edat, el gènere i la superfície corporal a partir de la ressonància magnètica cardiovascular de precessió lliure en estat estacionari». European Heart Journal, 27, 01-12-2006, pàg. 2879–88. DOI: 10,1093/eurheartj/ehl336. PMID: 17088316.
* 1 2 3 4 5 6 7 «Funció sistòlica i diastòlica del ventricular esquerre normalitzat per ressonància magnètica cardiovascular de precessió lliure en estat estacionari». Journal of Cardiovascular Magnetic Resonance, 8, 2006, pàg. 417–426. DOI: 10.1080/10976640600572889. De subscripció o mur de pagament
* 1 2 Els intervals normals de freqüència cardíaca es troben entre els límits més estrets entre la bradicàrdia i la taquicàrdia. Consulteu els articles sobre Bradicàrdia i Taquicàrdia per a límits més detallats.
* 1 2 «Paràmetres hemodinàmics normals – Adult». Edwards Lifesciences LLC, 2009.
# Wellman (Iowa)

Wellman és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.393 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wellman tenia 1.393 habitants, 549 habitatges, i 372 famílies. La densitat de població era de 548,8 habitants/km².
Dels 549 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,6% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 24,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.083 $ i la renda mediana per família de 40.568 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 23.807 $. La renda per capita de la població era de 17.430 $. Entorn del 5,8% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wellman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wellman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Víctor Hellín Sol

Víctor Hellín Sol (1913, Lleida, Segrià — 27 d'octubre de 2014, València) fou un polític falangista espanyol, alcalde de Lleida i de la seva Diputació Provincial i governador civil de Zamora, Girona, Illes Balears i Sevilla, durant la dictadura franquista.
Hellín cursà estudis al Liceu Escolar de Lleida, als Maristes, i estudis de peritatge mercantil a Barcelona i Vilanova i la Geltrú. Fou un membre actiu d'Acció Catòlica, durant la Segona República milità a la confederació de partits conservadors Confederación Española de Derechas Autónomas (CEDA), i al gener del 1936 ingressà a la Falange Española Tradicionalista y de las JONS. Participà activament en l'alçament militar contra la Segona República del juliol del 1936 a Lleida, i fou empresonat amb el fracàs del cop d'estat a Catalunya. Condemnat a 30 anys de presó, el gener de 1939 aconseguí fugir del camp on es trobava retingut als Omells de na Gaia, Urgell. Aquest empresonament li valgué la condició d'ex-cautivo, camisa vieja i bones relacions entre els cercles franquistes i falangistes, que li permeté assolir càrrecs cada vegada més importants. Falangista pragmàtic, fou successivament secretari local, inspector provincial, delegat provincial de transports i conseller nacional de l'Organización Juvenil Española de la FET y de las JONS i arribà a conseller nacional de l'Organización Sindical Española.
Entre 1940 i 1952 fou regidor de l'ajuntament de Lleida, tinent d'alcalde entre 1941 i 1943, i alcalde entre 1943 i 1952, càrrec que comportà la seva designació com a procurador municipal en Corts fins al 1952. Durant el seu mandat es redactà el primer pla d'ordenació urbanístic de Lleida, se celebrà la primera edició de la Fira de Sant Miquel de la postguerra i es posà en pràctica un nou sistema de proveïment d'aigua.
A partir del 1952, convertit ja en home de confiança del ministeri de governació, presidí la Diputació de Lleida i director de la Caixa d'Estalvis de Lleida (1952-61). Fou després governador civil de Zamora (1961-62) i de Girona (1962-68), anys durant els quals impulsà en aquesta província l'aeroport i la construcció per al turisme, i mantingué una posició ambivalent amb l'ús públic del català. Posteriorment ho fou de les Illes Balears (1968-72), on el 1969 constituí la Comisión Provincial para la Planificación de la Educación en Baleares, que defensà la necessitat d'una universitat. Juntament amb el president de la Diputació de Balears, José Alcover, foren els encarregats de decidir els anys setanta que la residència dels futurs reis espanyols, Joan Carles I i Sofia de Grècia, seria el Palau de Marivent, de la família Sadirakis. També fou governador civil de Sevilla (1972-74). Fou membre destacat d'El Caliu Ilerdenc, entitat que presidí del 1982 al 1991.

## Referències

* 1 2 «Víctor Hellín Sol: Un hombre del régimen». La Vanguardia.
* 1 2 3 4 «Víctor Hellín i Sol | enciclopèdia.cat». [Consulta: 12 desembre 2017].
* ↑ «Mor Víctor Hellín, cap provincial del Movimiento a Balears». dBalears, 05-11-2014. Arxivat de l'original el 2017-12-13 [Consulta: 12 desembre 2017].