OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laurent Halleux

Laurent Mathieu Halleux (24 de gener de 1897, Odimon, ara amb Verviers - Bèlgica, 1964), fou un violinista i violista belga-nord-americà.
El 1912 va guanyar el concurs de violí de la ciutat Henri Vieutan de Verviers, gràcies al qual va rebre una invitació al Conservatori de Brussel·les a la classe de César Thomson i com a membre del recentment creat quartet de corda "Pro Arte". Halleux es va graduar al Conservatori amb matrícula d'honor l'any 1914, i va romandre membre del quartet Pro Arte fins al 1943, en els primers anys intercanviant posicions amb Alphonse Onnou, però al final va perdre la primacia davant d'ell i ocupant el lloc de segon violí. Com a part d'un quartet, el 1940 es va traslladar als EUA, on el grup es va convertir en resident de la Universitat de Wisconsin a Madison. El 1945 va rebre la ciutadania nord-americana.
Després de deixar Pro Arte el 1943, va tocar la viola a l'orquestra de l'estudi de cinema Metro-Goldwyn-Mayer. Després es va incorporar al revifat "London String Quartet" com a violista, en el qual va tocar fins a la dissolució definitiva del grup el 1952. La temporada 1952-1953. va substituir a Denes Koromzay a la grada de viola del "Quartet Hongarès", després fins al 1958 va tocar al "Quartet Roth". També va fer tasques docents. El 1962 va tornar a Bèlgica on i va morir al cap de dos anys.
L'extensa col·lecció de partitures recollides per Laurent Halleux, principalment del repertori de quartet, incloent una sèrie d'autògrafs únics, va ser donada per la seva filla al Conservatori de Brussel·les.

## Referències

* ↑ Claude Kenneson. Székely and Bartók: the story of a friendship. — Amadeus Press, 1994. — P. 424.
# Lavaqueresse

Lavaqueresse és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 212 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lavaqueresse era de 212 persones. Hi havia 80 famílies de les quals 20 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 24 parelles sense fills i 36 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 107 habitatges, 82 eren l'habitatge principal de la família, 15 eren segones residències i 10 estaven desocupats. Tots els 107 habitatges eren cases. Dels 82 habitatges principals, 64 estaven ocupats pels seus propietaris, 16 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 14 en tenien tres, 19 en tenien quatre i 45 en tenien cinc o més. 59 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 39 habitatges hi havia un automòbil i a 36 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lavaqueresse el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 16 | 55 a 59 | 8 |
| 8 | 50 a 54 | 12 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 8 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 16 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 136 persones, 91 eren actives i 45 eren inactives. De les 91 persones actives 76 estaven ocupades (46 homes i 30 dones) i 15 estaven aturades (9 homes i 6 dones). De les 45 persones inactives 15 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 21 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Lavaqueresse hi havia 82 unitats fiscals que integraven 216 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 15.256 €.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa financera i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Lavaqueresse hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lavaqueresse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lavaqueresse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lewotobi

El Lewotobi és un volcà que es troba a l'est de l'illa de Flores, Indonèsia. Es tracta de dos estratovolcans bessons, el Lewotobi Lakilaki i el Lewotobi Perempuan, que s'alcen fins als 1.584 i 1.703 msnm respectivament. La darrera erupció documentada va tenir lloc l'octubre del 2014.

## Referències

* 1 2 Lewotobi a Global Volcanism Program, Smithsonian Institution
* ↑ «Lewotobi» (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2022].
# Licinia de foenore

Lex Licinia de foenore va ser el nom de dues antigues lleis romanes sobre els interessos dels préstecs i la usura.
La primera està datada l'any 378 aC quan eren tribuns militars amb potestat consular Espuri Furi Medul·lí, Quint Servili, Gai Licini, Publi Celi, Marc Horaci Pulvil, i Luci Gegani Macerí. La va proposar Gai Licini Estoló, tribú de la plebs. Ordenava que una vegada deduïts els interessos pagats del capital, la resta del deute es podia abonar en tres anys una tercera part cada any. Com que també hi va participar el tribú de la plebs Luci Sexti se l'anomena Licinia Sextia de foenore. Algun erudits pensen que també establia que un dels cònsols anyals havia de ser forçosament plebeu.
La segona llei va ser aprovada a petició de Luci Licini Lucul·le procònsol d'Àsia que va taxar el tipus d'interès màxim a la província en el dotze per cent prohibint sobrepassar les antigues lleis, i prohibint als creditors rebre dels seus deutors més de la quarta part dels fruits de la quantitat deixada en préstec.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 105-106 [Consulta: 9 abril 2022].
# Ameenah Gurib-Fakim

Ameenah Gurib-Fakim (Maurici, 17 d'octubre de 1959) és una química especialitzada en investigar i catalogar les propietats medicinals de la flora de les Illes Maurici. El 2007 li va ser atorgat el Premi L'Oréal - UNESCO "La dona i la ciència" Després d'això, fou proposada pel Primer Ministre Anerood Jugnauth per al càrrec de presidenta de Maurici, un càrrec estrictament honorífic, que va exercir entre 2015 i 2018.

## Biografia

Gurib-Fakim va néixer a Surinam, tot i que cursà la llicenciatura de Química al Regne Unit, a la Universitat de Surrey (1983). Després d'obtenir el títol de doctora en Química orgànica a la Universitat de Dexter, va tornar al seu país d'origen per treballar a la Universitat de Maurici (1987) com a professora de química inorgànica i com a degana de la Facultat de ciències. Posteriorment ocupà la direcció general del Centre Internacional de Desenvolupament Farmacèutic.

## Referències

* ↑ «Biodiversity researcher becomes first female president of Mauritius» (en anglès). Science, 06-07-2015. [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ Favilli, Elena; Francesca Cavallo. Good Night Stories for Rebel Girls. Penguin Books Limited, 2017, p. 25–28. ISBN 978-0-14-198601-2 [Consulta: 25 desembre 2017].
* ↑ «AMEENAH GURIB-FAKIM: “Cette nomination a déjà fait sauter quelques verrous”» (en francès). lemauricien.com, 31-05-2015. [Consulta: 23 desembre 2018].
# Meteorit Abee

El meteorit Abee és un meteorit de tipus condrita de 107 kg. que va caure a Abee, a la província d'Alberta, al Canadà. Va caure a les 11:05 del matí, hora local, del dia 9 de juny de 1952, sent recuperada d'un profund cràter de gairebé dos metres.

## Classificació

El meteorit és de tipus condrita enstatita, és a dir una condrita que majoritàriament té proporcions sub-solars Mg/Si i refractàries/Si, composicions d'isòtops d'oxigen que s'aproximen a la línia de fraccionament terrestre, i ensamblatges minerals molt reduïts (que contenen poc FeO, metall que conté silici i sulfurs d'elements normalment considerats litòfils). Pertany al grup EH, que es distingeix per tenir còndrules petites (0,2 mm), abundant metall (~ 10% vol), ser ric en Si (~ 3% en peso), i per un contingut mineral extremadament reduït, incloent niningerita (MgS) i perryita (silicur de Fe-Ni). El tipus 4 designa condrites que es caracteritzen per abundants còndrules que s'han transformat, en condicions suficients, per homogeneïtzar les composicions d'olivines i recristal·litzar la matriu de gra fi. Alguns dels grans de piroxè amb baix contingut en calci ser monoclínics i exhibir macles polisintètiques.

## Mineralogia

Al meteorit s'hi han trobat 19 espècies minerals reconegudes per l'Associació Mineralògica Internacional: alabandita, clinoenstatita, cohenita, cristobalita, daubreelita, diamant, enstatita, grafit, keilita, magnetita, niningerita, oldhamita, osbornita, quars, richterita, schreibersita, taenita, tridimita i troilita, a més kamacita, martensita, olivina i minerals entre la sèrie que formen l'albita i l'anortita. A més es considera la localiat tipus de dues d'aquestes espècies: la keilita i la niningerita, dos sulfurs, ja que el meteorit és el lloc on van ser descobertes.

## Referències

* ↑ «Abee» (en anglès). Meteoritical Bulletin Database. [Consulta: 24 setembre 2017].
* ↑ «E Group» (en anglès). Meteorite.fr - All about Meteorites. [Consulta: 24 setembre 2017].
* ↑ «Recommended classifications: EH4» (en anglès). Meteoritical Bulletin Database. [Consulta: 24 setembre 2017].
* ↑ «Abee meteorite, Abee, Alberta, Canada» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Laides

Laides és un gènere de peixos pertanyent a la família dels esquilbèids que es troba a Àsia.

## Taxonomia

* Laides hexanema (Bleeker, 1852)
* Laides longibarbis (Fowler, 1934)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1852. Diagnostische beschrijvingen van nieuwe of weinig bekende vischsoorten van Sumatra. Tiental I - IV. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 3: 569-608.
* ↑ Fowler, H. W., 1934. Zoological results of the third De Schauensee Siamese Expedition, Part I.--Fishes. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 86: 67-163, Pl. 12.
* ↑ Ng, H.H., 1999. Laides longibarbis, a valid species of schilbeid catfish from Indochina (Teleostei: Siluriformes). Ichthyol. Explor. Freshwat. 10(4):381-385.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Filmotech

Filmotech era un portal creat per l'Entitat de Gestió de Drets d'Autor dels Productors Audiovisuals per a la distribució de cinema a través d'Internet. El seu objectiu era oferir un catàleg de cinema espanyol amb qualitat similar a la del DVD per a veure mitjançant streaming o descarregar.
Algunes de les pel·lícules més notables en el seu catàleg van ser The Others, Juana la Loca, Lucía y el sexo, Mortadel·lo i Filemó, Bienvenido, Mister Marshall o Calabuch. També disposava de pel·lícules en coproducció, documentals, curtmetratges, telefilms i sèries de televisió. Així com obres clàssiques del cinema espanyol com les de Luis Buñuel, Luis García Berlanga, Juan Antonio Bardem o Marco Ferreri.

## Història

El 27 de març de 2007, EGEDA va llançar el portal Filmotech com a alternativa a les descàrregues de xarxes P2P. En el portal s'oferien 250 títols de cinema espanyol de catàleg, sense estrenes. Les pel·lícules es podien comprar des d'1 euro en tres modalitats: tres visionats durant tres mesos, visionats il·limitats durant una setmana, i visionats il·limitats amb certes restriccions.
El sistema utilitzava el sistema DRM de Microsoft PlayForSure, compatible únicament amb Windows Media Player 10.
Al març de 2009, EGEDA va llançar una nova versió del portal adoptant el model de streaming per a veure les pel·lícules en línia. Per al desenvolupament d'aquesta nova versió, EGEDA ha comptat amb el suport del Ministeri de Cultura i amb ajudes econòmiques per part del Ministeri d'Indústria.
L'1 de febrer de 2019, després de gairebé 12 anys d'activitat, Filmotech va anunciar a Twitter el seu tancament, al mateix temps que el seu portal en línia era reemplaçat per una pàgina informativa d'EGEDA indicant el cessament d'activitat de la plataforma.

## Referències

* 1 2 Miguel A. Criado. «Filmotech: cine español, y sólo español, a euro». El Mundo, 28-03-2007. [Consulta: 25 maig 2009].
* ↑ Público. «Los productores españoles apuestan por el streaming», 09-03-2009. Arxivat de l'original el 12 de març de 2009. [Consulta: 25 maig 2009].
* ↑ Ministerio de Cultura. «Nueva versión del portal español Filmotech.com». [Consulta: 25 maig 2009].
* ↑ Ministerio de Industria. «Plan Avanza2 - Actuación: Desarrollo del portal Filmotech.com para la distribución de contenidos digitales legales a través de la red.». [Consulta: 25 maig 2009].
* ↑ Filmotech.com. «Con esta imagen de Adiós con el corazón, de José Luis García Sánchez echamos el cierre a nuestra plataforma pionera en España de cine online legal. Muchas gracias a tod@s por estos 12 años de andadura. ¡Hasta siempre!pic.twitter.com/05ZK1CmeDW» (en castellà), 01-02-2019. [Consulta: 5 març 2019].
* ↑ «Peliculas online, estrenos de cine, cartelera, noticias, contenidos gratuitos. Tu portal de cine en streaming en Filmotech.com», 05-03-2019. Arxivat de l'original el 2019-03-05. [Consulta: 5 març 2019].

## Enllaços externs

* Web de Filmotech
# Jacint Rifà Anglada

Jacint Rifà Anglada (Manlleu 1879- Barcelona 1938) conegut com a Cintet, fou un fotògraf català.
Provinent d'una família d'industrials del segle XX, es traslladà al carrer del Bruc de l'eixample de Barcelona degut al context de severa conflictivitat social del moment. Cintet era un home solter, amb diners i temps fet que, malgrat la professió hereva de la família, el portà a explorar l'àmbit cultural de la lectura, la pintura, els viatges i per descomptat, al de la fotografia. Morí l'any 1938, durant la guerra civil espanyola, però deixà el llegat de les seves fotografies que es conservaren a la casa del Serrat de Sant Pere de Torelló.
S'estima que hi ha 3.000 fotografies, plaques de vidre majoritàriament estereoscòpiques que foren preses entre l'any 1900 i l'any 1930. El 2016 el Museu del Ter acollí l'exposició "La fotografia de Cintet Rifà Anglada. Una mirada etnogràfica (1900-1930)". Gran part de les fotografies foren preses a la casa familiar del Serra, una estada habitual del fotògraf.­

## Temàtiques

* Tècniques fotogràfiques i experimentació: Cintet rifà, als inicis del segle xx, després de l'arribada de la fotografia a les classese benestants inica una experimentació vers la fotografia emprant diferents càmeres i investigant-ne els processors.
* El món agrícola i rural: fotografia la primavera i l'estiu de l'agricultura, les dones a pàges deixant constància de la seva cabdal importància en el món de la masia i els pastors i el bestiar.

## Referències

* ↑ «La fotografia de Cintet Rifà Anglada. Una mirada etnogràfica (1900-1930)». Museu del Ter, 2016. [Consulta: 20 novembre].
# Equemen

Equèmen (en llatí Echemenes, en grec antic Ἐχεμένης) fou un historiador grec.
Ateneu de Naucratis diu que va ser l'autor de Κρητικά, una obra que feia referència a la història mítica de Creta. Gerardus Joannes Vossius proposa que un historiador amb el nom d'Euxemenes citat per Fulgenci i del que diu que havia escrit una obra titulada Μυθολογούμενα, podria ser el mateix personatge, tot i que no hi ha prou base per assegurar-ho.

## Referències

* ↑ Echemenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 2
# Mas de la Roja

El Mas de la Roja és una masia de Tortosa (Baix Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici és situat sobre un petit turó vora la carretera de Tortosa a Santa Bàrbara, al barri de Vinallop, a uns 4 km de la ciutat. S'hi accedeix per un camí a la dreta de la carretera, que hi porta directament.
Consta d'un conjunt de cossos adossats que conformen una planta irregular allargada. El cos principal, rectangular, actualment s'utilitza com a magatzem. Presenta dues plantes, la superior de golfes Adossat a la seva dreta hi ha el cos que actualment s'utilitza com a habitatge, amb dues plantes. La coberta és de teulada a doble vessant, i queda amagada en el lateral que mira a la carretera per un plafó en forma de frontó semicircular. La construcció està feta de maçoneria i maons arrebossats i emblanquinats. Els emmarcaments de les portes i finestres són pintats de color grana.
Adossats a un lateral hi ha un galliner, un pati i magatzems. A l'altre lateral, un cos d'una sola planta adossat conforma una terrassa. Hi ha adossat un pati cercat. A un nivell inferior a la casa es conserva un porxo de fusta per guardar els carros i una bassa.

## Història

Als anys 1980 era propietat de Francisco Arasa i bonfill. Conegut com a "Mas de la Roja" o "Can Barjau" perquè antigament pertanyia a la família tortosina Baulenes-Barjau.
Construït segons sembla ja l'any 1907, ja que una manisa vidrada indica el lloc fins on va arribar l'aigua en la riuada de l'Ebre de 1907.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas de la Roja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Leiotríquids

Els leiotríquids (Leiothrichidae) són una família de moixons de l'ordre dels passeriformes creada arran dels estudis fets sobre membres de la família dels timàlids (Timaliidae) que van demostrar que algunes espècies no hi estaven relacionades.

## Sistemàtica

La família dels timàlids (Timaliidae) ha servit com un "calaix de sastre" on ubicar una sèrie de tàxons d'ocells del Vell Món, de difícil catalogació. La família Leiothrichidae és un dels grans clades que han aparegut arran els treballs de Gelang et al (2009). El Congrés Ornitològic Internacional recull aquest canvis a partir de la versió 2.6 (2010).

## Llista de gèneres

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021), aquesta família està formada per 16 gèneres amb 133 espècies:
* Gènere Grammatoptila, amb una espècie: xerraire estriat (Grammatoptila striata).
* Gènere Cutia, amb dues espècies.
* Gènere Laniellus, amb dues espècies.
* Gènere Trochalopteron, amb 19 espècies.
* Gènere Montecincla, amb 4 espècies
* Gènere Heterophasia, amb 7 espècies.
* Gènere Actinodura, amb 9 espècies.
* Gènere Leiothrix, amb dues espècies.
* Gènere Minla, amb una espècie: minla cua-roja (Minla ignotincta).
* Gènere Leioptila, amb una espècie: síbia dorsibruna (Leioptila annectens).
* Gènere Liocichla, amb 5 espècies.
* Gènere Argya, amb 16 espècies
* Gènere Turdoides, amb 19 espècies.
* Gènere Garrulax, amb 14 espècies.
* Gènere Ianthocincla, amb 8 espècies.
* Gènere Pterorhinus, amb 23 espècies.

## Referències

* ↑ Gelang, M.; Cibois, A.; Pasquet, E.; Olsson, U.; Alström, P.; Ericson, P.G.P. (2009). "Phylogeny of babblers (Aves, Passeriformes): major lineages, family limits and classification". Zoologica Scripta 38: 225-236
# Alà Baylac-Ferrer

Alà Baylac-Ferrer (El Vernet, Perpinyà, Rosselló, 1965) és ensenyant, pedagog i activista per la llengua catalana a la Catalunya del Nord. Estudià a la Universitat de Perpinyà, i del 1989 al 2005 va ser professor de català al Liceu Déodat de Severac de Ceret. Des del 2006 és professor a l'Institut Franco-Català Transfronterer de la Universitat de Perpinyà. Va ser director de l'IFCT del 2013 al 2023. Des de 2024, n'és director adjunt. És membre de l'Equip rector de la Universitat Catalana d'Estiu, va ser president de la Federació per a la Defensa de la Llengua i de la Cultura Catalanes a la Catalunya del Nord i és president de l'APLEC (Associació per a l'ensenyament del català). Representa l'APLEC al si del CALR, el Consell acadèmic de les llengües regionals de l'Acadèmia de Montpeller. El desembre 2009 va defensar la seua tesi de doctorat sobre el tema "Societat, llengua i ensenyament del català a Catalunya Nord", publicada a la revista Recerc, del Centre de Recerques en Estudis Catalans. El mateix any publicava a l'Editorial del Trabucaire de Perpinyà : "Catalunya Nord, societat i identitat. Reflexions, vivències i panorama català". Des de 2016 és membre corresponent de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans. Ha publicat "Le catalan en Catalogne Nord et dans les Pays Catalans. Même pas mort !", a les PUP (Presses Universitaires de Perpignan) el desembre 2016. És secretari de la FLAREP (Fédération pour les langues régionales dans l'enseignement public). També va formar part de l'equip de redacció de la revista Quaderns Tècnics, publicació pionera de la divulgació tecnològica en català. Des de l'inici de la seua creació el 2020, presideix el consell científic de l'OPLC, l'Oficina Pública de la Llengua Catalana.
Casat i pare de tres fills, va mantenir un plet amb les autoritats franceses que no li van deixar inscriure legalment el seu fill petit, Martí, amb accent a la i, el 1998 perquè aquest caràcter no existeix en l'alfabet francès i els tribunals el jutgen incompatible amb la legalitat francesa. El 2006 el cas va arribar al Tribunal Europeu de Drets Humans d'Estrasburg.

## Referències

* ↑ «Col·laboradors Quaderns Tècnics».

## Enllaços externs

* Pàgina personal d'Alà Baylac-Ferrer
# Laia l'arquera

Laia l'arquera és una gran escultura monumental projectada per Josep Maria Rovira i Brull que es troba a la Porta Laietana de Mataró. A causa de la seva situació a l'entrada de Mataró se la considera una de les icones contemporànies de la ciutat. L'escultura va ser inaugurada l'1 de novembre de 1998 davant 8.000 persones i va costar 35 milions de pessetes.
Segons l'arquitecte la Laia representa "la unió de l'home i la terra. Terra i natura fèrtil maternal i terrible quan se sent agredida. Deessa mare capaç d'engendrar i generar vida i així garantir la pervivència de la tribu." L'arc fa referència a la deessa grega Artemisa, filla de Zeus i Leto i bessona d'Apol·lo, que era venerada per ser deessa de la caça, dels parts, de la virginitat i protectora de les nenes.
El qui era l'alcalde en aquell moment va decidir el contingut de l'escultura, on una dona prehistòrica apunta a Burriac, a l'indret on hi ha el poblat ibèric on els historiadors han situat l'origen de Mataró.

## Referències

* ↑ «Laia l'arquera». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ Belmonte, Diego «8.000 personas acuden a la inauguración de la escultura "Laia, l"arquera", de Mataró». El Páis, 02-11-1998 [Consulta: 9 febrer 2013].
* ↑ Laia l'Arquera, parlem-ne. Laialarquera.cat
* ↑ Cuyàs, Manuel. «Va ser un desig de l'alcalde que l'escultura representés una arquera». Endrets.cat. Diversos. Arxivat de l'original el 26 de desembre 2016. [Consulta: 26 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Laia l'Arquera Pàgina oficial