OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas de la Sala (Cadaqués)

* Per a altres significats, vegeu «Mas de la Sala (el Pla del Penedès)».
Mas de la Sala és una masia al sud del nucli urbà de la població de Cadaqués (l'Alt Empordà). S'hi arriba per la pista que porta de Cadaqués a la cala Jòncols, en el terme de Roses. Després de passar per davant del mas d'en Baltre, a mà esquerra, s'agafa el camí del puig de sa Planassa, a través del qual s'accedeix al mas.

## Arquitectura

Mas format per un sol cos de planta rectangular, amb la coberta a dues vessants de teula, que consta de planta baixa i pis. Presenta un sobrealçat a la part sud-oest de la teulada. Davant la façana principal, orientada de cara a mar, hi ha un petit cos adossat format per una escala d'accés al primer pis i, a la planta baixa, un porxo d'accés a la porta principal. Totes les finestres són d'obertura rectangular, algunes emmarcades amb carreus ben desbastats i llindes monolítiques de pissarra de la zona. A la part posterior de l'edifici hi ha una gran terrassa pavimentada coberta amb un embigat de fusta, sostingut per tres pilastres quadrades amb capitell motllurat. Des d'aquest espai, una porta coronada amb una cornisa a dues vessants de teula dona accés al passadís que voreja la façana oest de l'edifici, també pavimentat, malgrat tractar-se d'un antic camí amb el dret de pas lliure.
La façana nord presenta un forn de pedra per coure pa, amb coberta plana de lloses de pissarra, situat a la planta superior i, al seu costat, un gran cos de planta circular, amb coberta de teula àrab, de funcionalitat desconeguda.
Tot l'edifici es troba arrebossat i pintat d'un color groguenc. Només presenta la pedra vista a les cantonades de l'edifici i a algunes llindes de les finestres.
A l'oest de l'edifici principal hi ha les restes de les antigues quadres i pallisses, actualment força enrunades. A pocs metres a l'est de l'edifici, dins la feixa que delimita una de les terrasses en les que es divideix la zona, hi ha una font de planta semicircular, excavada a la roca i bastida amb la tècnica de la pedra seca. A poca distància d'aquesta hi ha un safareig de planta semicircular, bastit amb pedra lligada amb morter de calç, situat a la següent terrassa. Més cap a l'est hi ha una era pavimentada amb la mateixa roca de la zona i amb alguns trams enllosats amb la mateixa pissarra. Al costat de l'era, un edifici de planta rectangular, amb coberta a una vessant, faria les funcions de pallissa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas de la Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Metz-Robert

Metz-Robert és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 56 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Metz-Robert era de 56 persones. Hi havia 27 famílies de les quals 15 eren unipersonals (15 dones vivint soles i 15 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 29 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. 22 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 28 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 8 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 8 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Metz-Robert el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 27 eren actives i 12 eren inactives. De les 27 persones actives 26 estaven ocupades (15 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 12 persones inactives 6 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Metz-Robert hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Metz-Robert a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Metz-Robert a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mickaël Delage

Mickaël Delage (Liborna, Gironda, 6 d'agost de 1985) és un ciclista francès, professional des del 2005. Actualment corre a l'equip FDJ.
En el seu palmarès destaquen diversos campionats nacionals de ciclisme en pista i una etapa al Tour de l'Avenir.

## Palmarès

* 2003
** Campió de França de persecució per equips junior, amb Jonathan Mouchel, Yannick Marie i Mickaël Malle
** Campió de França de velocitat per equips, amb Jonathan Mouchel
* 2004
** Campió de França de puntuació
* 2006
** Campió de França de persecució per equips, amb Sylvain Blanquefort, Jonathan Mouchel, Mathieu Ladagnous i Mikaël Preau
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 2013
** 1r a la Roue tourangelle

### Resultats al Tour de França

* 2007. 117è de la classificació general
* 2009. 101è de la classificació general
* 2010. Abandona (2a etapa)
* 2011. 132è de la classificació general
* 2014. 143è de la classificació general
* 2017. Fora de control (9a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2007. No surt (15a etapa)
* 2008. 103è de la classificació general
* 2009. 73è de la classificació general
* 2010. Abandona (9a etapa)
* 2015. 109è de la classificació general
* 2018. 112è de la classificació general
* 2019. Abandona (3a etapa)
* 2020. 142è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 129è de la classificació general
* 2012. 144è de la classificació general
* 2016. 148è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Mickaël Delage a sitiodeciclismo.net
# Masbarrat

Masbarrat és un petit poble que forma part del terme municipal d'Aiguamúrcia, a la comarca catalana l'Alt Camp, i que antigament pertanyia a l'antic terme de l'Albà. Està situat al peu de la carretera local TV-2443, a aproximadament un quilòmetre de l'Albà, situat a l'est, i a uns cinc d'Aiguamúrcia, més al sud-oest.
Al cens de l'any 2007 tenia 14 habitants (n'eren 11 el 2001).
# Maslovka (Rovenkí)

* Per a altres significats, vegeu «Maslovka».
Maslovka - Масловка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 352 habitants. Pertany al districte (raion) de Rovenkí.

## Referències

* ↑ Ломакин А. В. Село Ладомировка Белгородской области Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Проект «От чистоты речушек малых до чистоты души большой»». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 25 gener 2014].
# Medalla per l'Alliberament de Belgrad

La Medalla per l'Alliberament de Belgrad (Rus: Медаль «За освобождение Белграда» - Transliterat: Medal "Za osvobozhdenie Belgrada") és una medalla de la Guerra Ofensiva de la Gran Guerra Patriòtica, creada el 9 de juny de 1945 per Stalin i atorgada a tots els soldats de l'Exèrcit Roig, Marina, Tropes del Ministeri de l'Interior (MVD) i Tropes del Comitè de Seguretat de l'Estat (NKVD) que van participar en l'alliberament de Belgrad del 29 de setembre del 1944 fins al 22 d'octubre de 1944, així com els organitzadors i els caps de les operacions de combat durant l'alçament de la ciutat.
Va ser instituïda pel decret de la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS del 9 de juny de 1945, confirmant-se el disseny, descripció i reglaments a la Gaseta del Soviet Suprem de l'URSS n.34 de 1945.
Va ser atorgada sobre unes 70.000 vegades. Penja a l'esquerra del pit, i se situa després de la Medalla per la Conquesta de Berlín. Juntament amb la medalla s'atorgava un certificat acreditatiu.
El 19 d'abril de 1945,el General d'Exèrcit Hrulev, ordenà al Comitè Tècnic d'Intendència elaborar els projectes de les medalles per la conquesta i l'alliberament de les ciutats fora dels límits de l'URSS. Es van presentar 5 dissenys a concurs, en els quals l'element principal del disseny havia de ser la llegenda "Per l'Alliberament de Belgrad", i dels quals només 2 incloïen l'estrella al centre. L'autor del projecte definitiu va ser el pintor A.I. Kuznetsov, autor també d'altres condecoracions.
Segons decret de 5 de febrer de 1951, un cop traspassava el posseïdor la família es quedava amb la medalla i el seu certificat.
Als anys 50, després de l'empitjorament de les relacions entre el govern soviètic i la Iugoslàvia de Tito, s'ordenà als soldats que havien rebut la medalla per l'Alliberament de Belgrad que la canviessin per la Medalla pel Servei de Combat.

## Disseny

La medalla està fabricada en llautó, i té un diàmetre de 32mm.
A l'anvers apareix la inscripció "ЗА ОСВОБОЖДЕНИЕ" (Per l'Alliberament) en semicercle, i "БЕЛГРАДА" (Belgrad). Tota la medalla està envoltada per una corona de llorer. A la punta hi ha una estrella de 5 puntes. Al revers apareix la inscripció "20 ОКТЯБРЯ 1944" (20 d'octubre de 1944) data del final de la conquesta de Belgrad, a sota d'una estrella de 5 puntes.
La medalla se suspèn sobre un galó pentagonal de seda de muaré verda de 24mm d'ample, amb una franja central negre de 8mm d'ample.

## Vegeu també

* Medalla per l'Alliberament de Varsòvia
* Medalla per l'Alliberament de Praga
* Medalla de la victòria sobre Alemanya en la Gran Guerra Patriòtica 1941-1945

## Bibliografia

* A. VOLODIN & H. MERLAI Медаль CCCP - Medals of the URSS - Riga 1997 - ISBN 5-7062-01110
* Pàgina molt completa (en rus)
# La Bardissa

La Bardissa és una masia de Palou, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. S'hi arriba pel camí que uneix Granollers de Segarra i Palou. Està situada a 2 km passat Palou direcció a Granollers.

## Descripció

És un edifici de dos cossos amb funció d'habitatge. Hi ha tres edificis més amb funció ramadera. Pel que fa al primer cos, la façana sud, hi ha una entrada amb llinda de pedra. Al pis següent, hi ha una finestra, i a la golfa una de petita. A la façana oest hi ha una finestra que dona al segon pis. A la façana nord no hi ha cap obertura. La façana est està pràcticament coberta per l'altre cos, té una finestra al darrer pis. La coberta és de dos vessants (Nord-Sud), acabada en teules.
L'altre cos està adjunt al primer per la darrera façana descrita, però es troba a un nivell inferior. Té tres plantes i tres façanes. A la façana oest, que dona a un petit pati tancat, a la planta baixa, hi ha una entrada amb llinda de pedra i porta de fusta de doble batent. A la seva esquerra hi ha una petita obertura. Al pis següent hi ha dues finestres amb ampit. Al darrer pis hi ha una finestra amb ampit al centre. A la façana nord hi ha una petita finestra al segon pis i al tercer. A la façana sud hi ha una finestra al darrer pis. La coberta és de dos vessants (Nord-Sud), acabada en teula. Cal comentar que el vessant nord no es conserva.
Al pati tancat que es troba davant de la façana oest d'aquest edifici, a l'esquerra, hi ha un petit edifici que tenia funció ramadera. Té una sola planta, s'observa una entrada amb llinda de pedra que dona al patí.
Davant de la façana sud del primer edifici, hi ha un altre edifici, que tenia funció ramadera. Té una sola planta i coberta d'un vessant. Davant de la façana oest del primer edifici, hi ha un petit cobert amb coberta de volta de canó. Hi ha nombrosa vegetació que envolta el conjunt d'edificis.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Bardissa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Netawal

Netawal fou un estat tributari protegit, una thikana feudatària de Mewar, governada per una branca dels rajputs sisòdia iniciada per Surat Singh, segon fill del maharajà Nath Singh de Bagore. El va succeir per adopció Rup Singh i a aquest el seu fill Shiv Singh, esmentat vers 1860. Va tenir per successor al seu fill Samdar Singh i aquest al seu fill Bhupal Singh, al que va seguir Hari Singh.

## Referències

* ↑ «Genealogia». Arxivat de l'original el 2009-10-23. [Consulta: 22 desembre 2009].
# Royal charter

Royal Charter (carta reial) és un decret expedit per un monarca britànic per a legitmar un cos incorporat, tal com una ciutat, una companyia o una universitat. A l'edat mitjana les cartes reials eren l'única manera de fundar una ciutat.
Entre les més de 400 organitzacions amb Carta Reial es troben:
* ciutats
* la BBC
* teatres com la Royal Opera House, el Royal Theatre i Drury Lane;
* les companyies Livery
* les universitats més antigues del Regne Unit
* institucions professionals i caritatives

## Enllaços externs

* Decret Reial de la BBC
* Decret de la Universitat de Birmingham Arxivat 2008-05-07 a Wayback Machine.
* Decret Reial de Rhode Island (1663)
# Pere Estupinyà

Pere Estupinyà Giné (Tortosa, 17 d'octubre de 1974) és un bioquímic català conegut per la seva labor de comunicador científic a través de llibres de divulgació, conferències i programes televisius.

## Biografia

Nascut a Tortosa, va estudiar en la Universitat Rovira i Virgili, on es va especialitzar en bioquímica; té així mateix un màster en nutrició i metabolisme i un doctorat incomplet en genètica que va abandonar per dedicar-se a la divulgació científica.
Ha treballat al'Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT), als Instituts Nacionals de Salut (NIH) dels Estats Units i el Banc Interamericà de Desenvolupament (BID).
Va escriure el seu primer llibre —El ladrón de cerebros. Compartiendo el conocimiento científico de las mentes más brillantes— en 2010, i des de llavors ha publicat diversos altres de divulgació. Va debutar en la televisió en 2014 presentant un documental per TV3 titulat Inversió de Futur, i posteriorment va portar a la televisió tant el seu primer llibre com a S=EX2. La ciència del sexo, que havia llançat en 2013. En 2015 va produir i va presentar 13 capítols de la sèrie El ladrón de cerebros en Ecuador, i a l'any següent va desenvolupar, juntament amb la productora Minifilms,El ladrón de cerebros, per a TVE, que va dirigir i va presentar. Desde setembre de 2016 participa en el programa radiofònic A vivir que son dos días de la Cadena SER.

## Llibres

* El ladrón de cerebros. Compartiendo el conocimiento científico de las mentes más brillantes (Debate, 2010)
* Rascar donde no pica (Debate, 2012)
* El sexo en la consulta médica (Debate, 2013)
* S=EX2. La ciencia del sexo (Debate, 2013)
* S=EX2. La ciència del sexe (Rosa dels vents 2013)
* El ladrón de cerebros. Comer cerezas con los ojos cerrados (Debate, 2016)
* El lladre de cervells. Menjar cireres amb els ulls tancats (Ara Llibres SCCL, 2016)
* A vivir la ciencia. Las pasiones que despierta el conocimiento (Debate, 2020)

## Referències

* ↑ Entrevista a Pere en Jot Down 10/10/2016
* ↑ «Pere Estupinyà, comunicador científic: "El repte no és que el públic s'acosti a la ciència, sinó a l'inrevés"», nota de l'agència EFE reproduïda en El Mostrador, 18.04.2017; accés el mateix dia
* ↑ Inversió de Futur
* ↑ Documental Inversió de futur, 10/10/2016
* ↑ El lladre de cervells a Equador, 10/10/2016
* ↑ El caçador de cervells comença en La 2, 07/09/2016
* ↑ Pere col·labora amb el programa A Viure de Cadena SER 10/10/2016
# Pavel Arsénov

Pavel Oganezovitx Arsénov (rus: Павел Оганезович Арсе́нов; 1936 — 1999) va ser una actor, guionista i director de cinema rus i soviètic. El 1996 va rebre el títol d'Artista d'Honor de la Federació Russa.

## Biografia

Pavel va néixer el 5 de gener de 1936 a Tblissi. Va estudiar a l'Institut d'Enquestes Geològiques, es va graduar al departament de direcció del VGIK (1963, taller de Grigori Roixal).
Abans d'estudiar a VGIK, va treballar al Kartuli Pilmi, estudi de pel·lícules de ciències populars. Va actuar en diverses pel·lícules de l'estudi Armenfilm, en particular, a la pel·lícula Golosa naixego kvartala (Veus del nostre barri), dirigida per Iuri Ierzinkian.
Des de 1962 fou director dels Estudis de Cinema Gorki. Un esdeveniment viu va ser la pel·lícula d'avantguarda Korol-olen. La seva popularitat més gran com a director de cinema va ser la pel·lícula de televisió infantil de cinc sèries Góstia iz buduixtxego, que va aparèixer a les pantalles el març de 1985. Després d'això, el personatge cinematogràfic d'Alisa Selezniova, creat per Arsenov i plasmat a la pantalla per Nataixa Guseva, una escolar de Moscou de 12 anys, va esdevenir un culte per a milions d'escolars soviètics.
Va morir el 12 d'agost de 1999 a Moscou, Fou enterrat al Cementiri Xtxerbinskoie de Moscou.

## Filmografia

* 1963 — Podsolnukh (rus: Подсолнух Gira-sol; curtmetratge)
* 1966 — Liolka (rus: Лёлька; curtmetratge)
* 1967 — Spasite utopaiuixtxego (rus: Спасите утопающего)
* 1969 — Korol-olen (rus: Король-олень)
* 1973 — I togda ya skazal net… (rus: И тогда я сказал нет…, I aleshores vaig dir no)
* 1975 — Vkus khalvi (rus: Вкус халвы)
* 1977 — Smiatenie txuvstv (rus: Смятение чувств Confusió de sentiments)
* 1978 — Zdravstvuy, reka (rus: Здравствуй, река; amb Iuri Grigoriev i Igor Iasulovitx)
* 1979 — S liubimimi ne rasstavaites' (rus: С любимыми не расставайтесь)
* 1985 — Góstia iz buduixtxego (rus: Гостья из будущего)
* 1985 — Lilovi xar (rus: Лиловый шар)
* 1994 — Volxebnik Izumrudnogo goroda (rus: Волшебник Изумрудного города, El màgic de la Ciutat Maragda)

## Vida personal

La seva primera esposa (de 1963 a 1969) fou l'actriu Valentina Maliavina. La segona esposa (des de 1976) — Elena Arsenova. La seva filla Elizaveta (nascuda el 1980) va treballar com a encarregada de la perruqueria als teatres de Moscou.

## Referències

* ↑ Указ Президента РФ No. 1670 Arxivat 2015-06-30 a Wayback Machine.
* ↑ «НТВ. Главный герой. Наташа Гусева: Алиса стала взрослой». Arxivat de l'original el 2009-06-15. [Consulta: 5 octubre 2018].
* ↑ Павел Арсенов — биография и фильморграфия
* 1 2 Главные герои
* ↑ Елизавета Арсенова — стилист и имиджмейкер

## Enllaços externs

* Фотографии со съёмок фильмов Павла Арсенова
# Pavatkulam

Pavatkulam és el nom d'una antiga reserva d'aigua creada probablement pel rei Gamani prop d'Anuradhapura, a uns 45 km al sud del Pali Wewa, avui a la província del Nord de Sri Lanka.
Estava fet amb rajoles de entre 0,6 i 1 metres i uns 20 cm d'ample el que permet datar la construcció a la primera meitat del segle ii aC. Encara és utilitzat. L'embassament tenia una llargada de 3000 metres i una altura de 8 metres, 820 hectàrees de superfície i capacitat per dos milions i mig de metres cúbics; a la riba sud tenia una sortida d'aigua.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Pervomàiskoie (Uliànovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Pervomàiskoie».
Pervomàiskoie (en rus: Первомайское) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 142 habitants. Pertany al districte d'Inza.

## Referències

* ↑ «Энциклопедия Ульяновской области: Забалуйка».
# Peterborough (Nou Hampshire)

Peterborough és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 5.883 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Peterborough tenia 5.883 habitants, 2.346 habitatges, i 1.531 famílies. La densitat de població era de 60,2 habitants per km².
Dels 2.346 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,5% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.381$ i la renda mediana per família de 54.375$. Els homes tenien una renda mediana de 42.178$ mentre que les dones 27.422$. La renda per capita de la població era de 26.154$. Entorn del 6,4% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Peterborough». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Peterborough». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.