# Enllaç C-Xe

En la química organometàl·lica, els compostos d'organoxenó són compostos que contenen un enllaç químic de carboni amb xenó (enllaç C-Xe). Els primers compostos d'organoxenó eren divalents, com ${\ce {(C6F5)2Xe}}$. El primer compost d'organoxenó tetravalent, ${\ce {[C6F5XeF2][BF4]}}$, es va sintetitzar el 2004. Fins ara, s'han investigat més d'un centenar de compostos d'organoxenó.
La majoria dels compostos d'organoxenó són més inestables que els fluorurs de xenó a causa de l'alta polaritat. Els dos dipols moleculars del difluorur de xenó (${\ce {XeF2}}$) i el tetrafluorur de xenó (${\ce {XeF4}}$) són tots dos 0 D. Els primers sintetitzats només contenen grups perfluor, però més tard es van trobar alguns altres grups, per exemple 2,4,6-triflurofenil.

## Xe(II)

El compost d'organoxenó bivalent més habitual és ${\ce {C6F5XeF}}$, que s'utilitza sempre com a precursor d'altres compostos d'organoxenó. A causa de la inestabilitat del fluorur de xenó, és impossible sintetitzar compostos d'organoxenó utilitzant reactius orgànics generals. Entre els agents de fluoració més utilitzats s'inclouen: ${\ce {Cd(Ar_{F})2}}$ (el subíndex «F» significa aril amb fluor), ${\ce {C6F5SiF3}}$, i ${\ce {C6F5SiMe3}}$ (s'ha d'utilitzar juntament amb el fluor).
Amb l'ús d'àcids de Lewis més forts, com ara ${\ce {C6F5B_{F}2}}$, es poden produir com a compostos iònics ${\ce {[RXe][Ar_{F}BF3]}}$. Així, per exemple, es preparen els compostos alquenil i alquil organoxenó, ${\ce {C6F5XeCF=CF2}}$ i ${\ce {C6F5XeCF3}}$.
A continuació es detallen algunes reaccions típiques:
    ${\begin{aligned}{\ce {2C6F5XeF + Cd(C6F5)2}}&\ {\ce {-> Xe(C6F5)2 + CdF2 v}}\\{\ce {C6F5XeF + Me3SiCN}}&\ {\ce {-> C6F5XeCN + Me3SiF}}\\{\ce {C6F5XeF + Cd(2\!,4\!,6-C6H2F3)2}}&\ {\ce {-> 2\!,4\!,6-C6H2F3XeC6F5 + CdF2 v}}\end{aligned}}$
La tercera reacció també produeix ${\ce {(C6F5)2Xe}}$, ${\ce {Xe(2,4,6-C6H2F3)2}}$, etc.
El precursor ${\ce {C6F5XeF}}$ es pot preparar mitjançant la reacció del trimetil(pentaflurofenil)silà ${\ce {(C6F5SiMe3)}}$ i difluorur de xenó. Afegint fluorur a l'adductor de ${\ce {C6F5XeF}}$ i el pentafluorur d'arsènic és un altre mètode.
També es coneixen compostos d'arilxenó amb menys substituents de fluor. Per exemple, s'han preparat ${\ce {2,6-F2C6H3Xe+BF4-}}$ i ${\ce {4-FC6H4Xe+BF4-}}$, i s'ha obtingut una estructura cristal·lina de la primera, que consisteix en una forma formal de Xe 1-coordinat amb un contacte llarg i feble amb un F sobre l'anió de tetrafluoroborat.

## Xe(IV)

El 2000, Karel Lutar i Boris Žemva et al. van produir un compost iònic. Van tractar tetrafluorur de xenó i difluor(pentaflurofenil)borà amb diclorometà a -55 °C:
    ${\ce {XeF4+C6F5BF2->[ \atop -55^{\circ }{\ce {C}}][{\ce {CH2Cl2}}][C6F5XeF2]^{+}BF4^{-}}}$
El compost és un agent fluorant extremadament fort i és capaç de convertir ${\ce {(C6F5)3P}}$ a ${\ce {(C6F5)3PF2}}$, ${\ce {C6F5I}}$ a ${\ce {C6F5IF2}}$, i iode al pentafluorur de iode.

## Referències

* 1 2 LeBlond, Nicolas; Lutar, Karel; Žemva, Boris «The First Organoxenon(IV) Compound: Pentafluorophenyldifluoroxenonium(IV) Tetrafluoroborate» (en anglès). Angewandte Chemie International Edition, 39(2), 16-01-2000, pàg. 391–393. DOI: 10.1002/(SICI)1521-3773(20000117)39:2<391::AID-ANIE391>3.0.CO;2-U.
* 1 2 3 Frohn, H «C₆F₅XeF, a versatile starting material in xenon-carbon chemistry» (en anglès). Journal of Fluorine Chemistry, 125(6), 31-05-2004, pàg. 981–988. DOI: 10.1016/j.jfluchem.2004.01.019.
* ↑ Gilles, T.; Gnann, R.; Naumann, D.; Tebbe, K. F. «2,6-Difluorphenylxenon(II)-tetrafluoroborat» (en anglès). Acta Crystallographica Section C, 50(3), 15-03-1994, pàg. 411–413. DOI: 10.1107/s0108270193009898. ISSN: 0108-2701.
* ↑ Naumann, D.; Butler, H.; Gnann, R.; Tyrra, W. (en anglès) Inorganic Chemistry, 32(6), 01-03-1993, pàg. 861–863. DOI: 10.1021/ic00058a018. ISSN: 0020-1669.
Compostos de carboni amb altres elements de la taula periòdica :
CH
He
CLi
CBe
CB
CC
CN
CO
CF
Ne
CNa
CMg
CAl
CSi
CP
CS
CCl
CAr
CK
CCa
CSc
CTi
CV
CCr
CMn
CFe
CCo
CNi
CCu
CZn
CGa
CGe
CAs
CSe
CBr
CKr
CRb
CSr
CY
CZr
CNb
CMo
CTc
CRu
CRh
CPd
CAg
CCd
CIn
CSn
CSb
CTe
CI
CXe
CCs
CBa
CLa
CHf
CTa
CW
CRe
COs
CIr
CPt
CAu
CHg
CTl
CPb
CBi
CPo
CAt
Rn
Fr
CRa
CAc
Rf
Db
Sg
Bh
Hs
Mt
Ds
Rg
Cn
Nh
Fl
Mc
Lv
Ts
Og
CCe
CPr
CNd
CPm
CSm
CEu
CGd
CTb
CDy
CHo
CEr
CTm
CYb
CLu
CTh
CPa
CU
CNp
CPu
CAm
CCm
CBk
CCf
CEs
Fm
Md
No
Lr :
Química de nucli orgànic
Molts usos en química
Investigació acadèmica, però sense ús generalitzat
Enllaç desconegut :