OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Portals fortificats del carrer Major del Pla de Santa Maria

Els Portals fortificats del carrer Major del Pla de Santa Maria és un monument del municipi del Pla de Santa Maria declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Els Portals estan situats als dos extrems del carrer Major, que devien tancar la vila.
El portal del carrer Major número 1, és un conjunt format per dos arcs de pedra. L'exterior és un carpanell amb la inscripció de 1670 a la dovella central. L'interior en canvi, correspon a la tipologia gòtica i està format per grans carreus regulars. Cal destacar la llum d'aquest arc, que és considerable. Aquests arcs sostenen un edifici d'habitatges. El conjunt en què s'integra l'arc ha estat restaurat, s'ha renovat l'arrebossat dels murs i s'ha deixat a la vista la pedra de l'arc.
El portal del carrer Major número 56, és un arc de pedra de mig punt i està format per carreus regulars i vint-i-una dovelles, en disposició radial. L'arc sosté un edifici d'habitatges, el qual ha estat restaurat exteriorment amb l'intent de donar al conjunt una imatge que recordi la seva època originària.

## Història

Aquests arcs corresponen a les antigues portes d'accés de la vila, que encara conserva la trama urbana del recinte emmurallat. La porta del carrer Major número 1, correspon probablement a la de Valls. Malgrat la data de 1670 que figura a l'arc exterior, la tipologia gòtica de l'arc interior fa pensar en un origen molt anterior de la porta, que posteriorment hauria estat reformada. Amb tots aquests arcs, la vila encara conserva el seu caràcter de fortificació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Portals fortificats del carrer Major del Pla de Santa Maria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 setembre 2013].

## Enllaços externs

* «Portals fortificats del carrer Major del Pla de Santa Maria». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Edgars Rinkēvičs

Edgars Rinkēvičs (Jūrmala, 21 de setembre de 1973), és un polític letó, actual ministre d'Afers Exteriors de Letònia. És membre del partit Unitat des de l'any 2014.
Rinkēvičsva ser educat en l'escola secundària de Jurmala, abans de completar una llicenciatura a la Universitat de Letònia en Història i Filosofia (1995). Després va rebre un màster en Ciències Polítiques l'any 1997, seguit d'un altre a la Universitat de Groningen dels Països Baixos.
Des de 2002 fins a 2003 va ser membre de l'adhesió de Letònia en la delegació de l'OTAN (Cap Adjunt de la Delegació), rebent la Medalla Commemorativa de l'Avenç cap a l'Adhesió de Letònia a l'OTAN i la Gran Creu de l'Orde de Viesturs el 2004.

## Referències

* ↑ «Saeima izsaka uzticību Dombrovska trešajai valdībai» (en letó), 25-10-2011. [Consulta: 27 abril 2015].
* ↑ «Edgars Rinkēvičs» (en anglès). Ministeri d'Afers Exteriors de Letònia, 14-01-2015. [Consulta: 27 abril 2015].
# Kenya Commercial Bank SC

El Kenya Commercial Bank és un club poliesportiu de la ciutat de Nairobi (Kenya).

## Història

La secció de futbol es fundà l'any 1993 i juga al Campionat de Kenya de Futbol. També té seccions de rugbi, voleibol i bàsquet que juguen a les respectives competicions nacionals. En la secció de vòlei, hi ha un equip femení, mentre que la secció de bàsquet és coneguda com a KCB Lions (Kenya Commercial Bank Lions). La secció de rugbi es creà el 1989 a partir del desaparegut Kenya Breweries.

## Palmarès
### Futbol

* Copa del President de Kenya:
** 2004

### Rugbi

* Copa de Kenya de rugbi: 3
** 2005, 2006, 2007

## Referències

* ↑ «Kenya – List of Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* KCB Rugby Football Club
* Africabasket
# El tango en el cine

El tango en el cine és una pel·lícula documental de muntatge de l'Argentina dirigida per Guillermo Fernández Jurado i Rodolfo Corral segons el guió dels directors escrit en col·laboració amb Jorge Miguel Couselo i textos de Mariano Calistro i Jorge Miguel Couselo que no es va exhibir comercialment però es va estrenar a la Sala Leopoldo Lugones del Teatro General San Martín el 23 d'octubre de 1980. El film va comptar amb la participació de Lucas Demare i la locució va estar a càrrec de Héctor Conlazo.

## Argument

És un film de muntatge amb escenes de 30 pel·lícules de l'Argentina i d'altres països vinculades amb el tango.

## Repartiment

* Lucas Demare…
* Héctor Conlazo …Locució

## Comentaris

Claudio España va dir:
| « | ”És una visió afectuosa i, a més, la primera recopilació abraçadora de la major part de l'expressió d'aquesta música.” | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | ”És una antologia important per una aproximació a la relació entre els dos fenòmens culturals que involucren al cinema i el tango.” | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001.
* Oliveri, Marcelo H. «Las películas de tango que nunca se estrenaron - Período sonoro». Arxivat de l'original el 11 de julio de 2015. [Consulta: 2 abril 2015].

## Enllaços externs

* Informació sobre El tango en el cine a cinenacional.com
# Vandellòs (desambiguació)

«Vandellòs» té aquests significats:
* El poble de Vandellòs, que està al municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp).
* Centrals nuclears de Vandellòs
** Vandellòs I
** Vandellòs II
# Eduardo Bibiano Endériz Artajona

Eduardo Bibiano Endériz Artajona (Montevideo, Uruguai, 28 de juliol de 1940 - Valladolid, 24 d'agost de 1999) fou un futbolista uruguaià.
S'establí a Valladolid on entrenà clubs com la Cultural Leonesa, SD Ponferradina, Zamora CF o Gimnástica Segoviana.

## Referències

* 1 2 «Fallece a los 59 años...». Mundo Deportivo, 25-08-1999. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Bibliografia

* Àngel Iturriaga,Diccionario de jugadores del FC Barcelona pàgs. 126-27, Editorial Base ISBN 978-84-92437-74-0

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Efraïm (patriarca)

* Aquest article tracta sobre el patriarca bíblic. Si cerqueu el patriarca d'Antioquia, vegeu «Efraïm d'Antioquia».
A l'Antic Testament, Efraïm (hebreu: אפרים בן-יוֹסֵף, Epráyim ben Yôsēp‎) és el segon fill de Safenat-Panèah (el nom egipci de Josep, fill del patriarca Jacob) i la noble egípcia Assenat, filla de Putifar. Abans de morir, el seu avi Jacob l'adoptà com a fill i el beneí com a cap d'una de les futures tribus d'Israel i li concedí donar-li nom, així es fundà la tribu d'Efraïm.
Va tenir tres fills:
* Xutèlah, pare d'Eran.
* Bèquer o Bèred
* Tàhan o Tàhat
* Eladà
* Zabad
* Ézer
* Elad
Ézer i Elad van ser assassinats per nets del patriarca Gad quan els van descobrir robant bestiar a les seves terres. Efraïm es posà molt trist i li costà recuperar-se d'aquell cop. Passat el dol, amb la seva esposa van tenir un altre fill:

## Referències

* ↑ Gènesi. 46:20
* ↑ Gènesi. 48:5
* ↑ Primer llibre de les Cròniques. 7:20
* ↑ Primer llibre de les Cròniques. 7:21-23
* ↑ Primer llibre de les Cròniques. 7:27
# Ducreux

Ducreux és el nom dels següents personatges:
* Daniel Ducreux (Saint-Philbert-sur-Risle, 1947), ciclista francès
* Emmanuel Ducreux (París, 1769 - 1812), flautista i compositor francès del Classicisme
# Duvernoy

Duvernoy és el nom dels següents personatges:
* Henry Louis Alphonse Duvernoy o Henry Louis Charles Duvernoy, organista i professor de cant.
* Victor Alphonse Duvernoy, pianista i compositor francès.
* Jean Duvernoy, historiador i jurista francès.
* Frédéric Duvernoy, compositor francès.
# Dècada del 1670 aC
## Esdeveniments

* 1677/1661 Merhotepre Ini recull la successió del faraó Ibiau a la Dinastia XIII d'Egipte
* 1674 aC els hicsos conquereixen Menfis i nomenen rei a Salitis o Saites (Sharek) que funda la XV Dinastia que subsistira més d'un segle. La dinastia XIV es manté a Xois com a vassalla de la nova dinastia mentre la Dinastia XIII roman a Tebes i també s'ha de sotmetre als hicsos.
# Dècada del 1690 aC
## Esdeveniments

* vers 1700 aC, Adasi s'imposa a tots els seus rivals a Assíria o estableix una nova dinastia.
* vers 1700 aC, cataclisme a Creta que assola el regne de Cnosos. Al Peloponès emergeix el regne de Micenes.
* 1701/1684 a 1677/1661 aC Govern a Egipte de Merneferre Ay o Aya successor de Uahibu Iaib o Ibiau
* Segons la tradició, la Seu d'Urgell fou fundada per Hèrcules l'Egipcià el 1699 aC, mentre passava unes vacances als Pirineus.
# Dècada del 1670
## Esdeveniments

* Revolta del Vallespir
* Avenços científics gràcies a la millora del microscopi i el telescopi
* Es descobreixen les bases del càlcul infinitesimal
* Nous conreus canvien el panorama de l'agricultura a Espanya

## Personatges destacats

* Gottfried Wilhelm Leibniz
* Antoni van Leeuwenhoek
* Lluís XIV de França
# Eleccions legislatives eslovenes de 2008

Les Eleccions legislatives eslovenes de 2008 se celebraren el 21 de setembre de 2008 per a renovar els 90 membres de l'Assemblea Nacional d'Eslovènia. El partit més votat foren els Socialdemòcrates, i el seu líder Borut Pahor fou nomenat primer ministre d'Eslovènia en un govern de coalició de centreesquerra amb Zares-Nova Política, Partit Democràtic dels Pensionistes d'Eslovènia i Liberal Democràcia d'Eslovènia.

## Resultats

| | Socialdemòcrates (SD) | 320,248 | 30.45 | 29 / 90 | 19 |
| | Partit Democràtic Eslovè (SDS) | 307,735 | 29.26 | 28 / 90 | 1 |
| | Zares-Nova Política (Zares) | 98,526 | 9.37 | 9 / 90 | Nou |
| | Partit Democràtic dels Pensionistes d'Eslovènia (DeSUS) | 78,353 | 7.45 | 7 / 90 | 3 |
| | Partit Nacional Eslovè (SNS) | 56,832 | 5.40 | 5 / 90 | 1 |
| | Partit Popular Eslovè-Partit dels Joves d'Eslovènia (SLS+SMS) | 54,809 | 5.21 | 5 / 90 | 2 |
| | Liberal Democràcia d'Eslovènia (LDS) | 54,771 | 5.21 | 5 / 90 | 18 |
| | Nova Eslovènia – Partit Popular Cristià (NSi) | 35,774 | 3.40 | — | 9 |
| | Lipa | 19,068 | 1.81 | — | Nou |
| | Llista per la Justícia i el Desenvolupament (LPR) | 5,897 | 0.56 | — | Nou |
| | Verds d'Eslovènia (ZS) | 5,366 | 0.51 | — | = |
| | Partit Democristià (KDS) | 4,724 | 0.45 | — | = |
| | Llista per Netejar l'Aigua Potable (LZČPV) | 4,140 | 0.39 | — | Nou |
| | Partit del Poble Eslovè (SSN) | 2,629 | 0.25 | — | = |
| | Coalició Verda (ZP) | 2,230 | 0.21 | — | Nou |
| | Endavant Eslovènia (NPR) | 475 | 0.05 | — | = |
| | Acàcies | 249 | 0.02 | — | Nou |
| | Minories hongaresa i italiana | — | — | 2 | = |
| Total (participació 63,1%) | Total (participació 63,1%) | 1.051.827 | 100.0 | 90 | |
| Font: volitve.gov.si ||||||
# El Drall

El Drall va ser una revista satírica setmanal en llengua catalana que va sortir al carrer l'any 1988. La publicació tancaria portes l'any 1989.

## Col·laboradors

Azagra, Baiget, Barnils, Jordi Bibià, Borbón, Boix, Guillem Cifré, Ferreres, Moix, Nazario, Onoro, Rosselló, Puyal, Toni Batllori, Uts.

## Referències

* 1 2 Humoristan, fitxa El Drall
* ↑ Tebeosfera

## Enllaços externs

* El Drall, la teràpia setmanal de sàtira
* Catàleg còmics, El Drall Arxivat 2019-07-28 a Wayback Machine.
# Johann Gottlieb Benjamin Siegert

Johann Gottlieb Benjamin Siegert (22 de novembre de 1796 a Groß Walditz, prop de Löwenberg, Silèsia, † 13 de setembre de 1870 a Ciudad Bolívar) va ser l'inventor del licor amarg d'Angostura.
Estudià medicina a Berlin. De jove Siegert lluità en les guerres napoleòniques per Prússia sota Gebhard Leberecht von Blücher a Waterloo (1815)com a oficial metge. El 1820 marxà a Veneçuela.
Siegert s'uní a les tropes independentistes de Bolívar i va ser-ne general cirurgià. Dels probablement 6.000 legionaris europeus, uns 300 eren alemanys.
El 1821 Bolívar deixà Angostura i es dirigí cap a l'oest, Siegert es va estar a la ciutat.

## Amarg d'Angostura

A Angostura Siegert començà cercar herbes tropicals. Després de quatre anys la seva fórmula per a un tònic d'herbes ja va estar madura i la va aplicar als seus pacients que patien malalties tropicals. Ell en va dir "Bíter aromàtic del Dr. Siegert" "o" amargos aromáticos ".
Els mariners i els mercenaris van mesclar aquest tònic amb ginebra i aquesta fórmula va ser coneguda a tot el món. Amb això Siegert li va donar un altre nom "amarg aromàtic d'Angostura".
El 1875 els seus fills emigraren a Trinidad i allí reiniciaren l'empresa i des d'aleshores té la seu a Port of Spain.

## Bibliografia

* Kahle, Günter: Simón Bolívar in contemporary German reports. Dietrich Reiner Verlag
* Kahle, Günter: Simón Bolívar and the Germans. Dietrich Reiner Verlag
* Number, Peter-Paul : Secrets of Caribbean cuisine. Red book publishing house
* o. V .: questions to German history. German Bundestag (ed.)

## Enllaços externs

* http://www.ivic.ve/memoria/bios/siegert_johann.htm Arxivat 2008-03-16 a Wayback Machine.
* http://www.angostura.com
* http://www.angostory.de
# Proasellus vandeli

Proasellus vandeli és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie estigobiont, la qual viu en aigües dolces subterrànies.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: els Pirineus Atlàntics (França).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Faune stygobie de France: patrons de distributions et implications en termes de conservation (francès)

## Bibliografia

* Henry, J.-P. i Magniez, G., 1996. Un nouvel Aselle stygobie du bassin aquitain : Proasellus claudei n. sp. (Crustacea, Isopoda, Asellota, Asellidae) et remarques sur les Proasellus de France. Bulletin Scientifique de Bourgogne 48: 29-40.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Llengües ibibio-efik

Les llengües Ibibio-Efik és un subgrup de les llengües del baix Cross, de les llengües Benué-Congo. L'Efik té l'estatus de llengua nacional de Nigèria i és l'estàndard literari del seu sub-grup lingüístic, tot i que l'ibibio té més parlants.
Les llengües del grup lingüístic ibibio-efik són l'anaang, l'efik, l'ibibio i l'ukwa. Aquestes es parlen als estats d'Akwa Ibom i de Cross River, al sud-est de Nigèria.

## Varietats i geografia lingüística

El grup lingüístic té més de tres milions i mig de parlants, cosa que el situa en el sisè lloc dels grups lingüístics de Nigèria després del hausa, l'ioruba, l'igbo, el ful i el kanuri.
Algunes de les llengües menors segons Williamson i Blanch, són l'ekit (200.000), l'efai (7212), l'ibuoro (5000), l'idere (5000) i l'ukwa. L'ethnologue els considera com no pertanyents a les llengües d'aquest sub-grup.
Forde i Jones (1950) va categoritzar les llengües següents sota aquest grup lingüístic: L'ibibio (o ibibio oriental), l'anaang (o ibibio occidental), l'efik (o riverain ibibio), l'ekit (o eket, ibibio meridional), l'ibeno (Delta ibibio) i l'enyong (ara considerat com ibibio).

## Referències

* ↑ Són varietats lingüístiques del que Williamson and Blench (2000) anomena "Central Lower Cross": "Efik, Ibibio, Anaang, Ibuoro, Ekit, Efai, etc."
* ↑ efai a onlinenigeria.com
* ↑ Cited in Okon E. Essien, 1986, Ibibio names: their structure and their meanings
# Llista de governadors de Sinaloa

El governador de Sinaloa, segons la Constitució Política de l'Estat Lliure i Sobirà de Sinaloa exerceix el poder executiu d'aquesta entitat mexicana. Aquest poder rau en un sol individu, que es denomina Governador Constitucional de l'Estat Lliure i Sobirà de Sinaloa i que és elegit per a un període de sis anys. No és reeligible per cap motiu. El període governamental comença el dia 1 de gener de l'any següent l'elecció i acaba el 31 de desembre després d'haver transcorregut sis anys l'any de l'elecció. L'estat de Sinaloa va ser creat el 1831. Encara que no és un dels estats originals de la federació mexicana actual. Al llarg de la seva història va passar per tots els sistemes de govern que Mèxic ha tingut. La denominació de l'entitat ha variat entre «estat» i «departament» en variar amb el sistema polític federal o centralitzat. La denominació del titular del poder executiu de l'estat - o departament - va seguir aquests canvis. Les persones que van governar Sinaloa, en les seves diferents denominacions, van ser:

## Governadors de Sinaloa

* (1831):Agustin Martinez de Castro
* (1832):Fernando Escudero
* (1832-1834):Manuel María Bandera
* (1835):Manuel María de la Vega y Rábago
* (1836-1837):Pedro Sánchez
* (1838): José Francisco Orrantia y Antelo
* (1838-1842): Luis Martínez de la Vega
* (1843): Francisco Ponce de León
* (1844): Agustín Martínez de Castro
* (1845-1847): Rafael de la Vega
* (1848-1850): Pomposo Verdugo
* (1851): José María Gaxiola
* (1852): Francisco de la Vega
* (1853): Pedro Valdéz
* (1854): Pedro Díaz Mirón
* (1855): Miguel Blanco
* (1856-1857): Pomposo Verdugo
* (1858): Pedro Espejo
* (1859-1862): Plácido Vega
* (1863): Jesús García Morales
* (1864-1865): Antonio Rosales
* (1866-1871): Domingo Rubí
* (1872-1875): Eustaquio Buelna
* (1875-1876): Jesús María Gaxiola
* (1877-1879): Francisco Cañedo
* (1880-1884): Mariano Martínez de Castro
* (1885-1887): Francisco Cañedo
* (1888-1892): Mariano Martínez de Castro
* (1893-1909): Francisco Cañedo
* (1910-1911): Diego Redo
* (1911): Celso Gaxiola Rojo
* (1912): Carlos C.Echevarría
* (1913-1914): Felipe Riveros
* (1914-1916): Manuel Rodriguez Gutiérrez
* (1917-1920): Ramón F. Iturbe
* (1920-1924): Ángel Flores
* (1925-1926): Alejandro R. Vega
* (1926-1927): Juan de Dios Bátiz Paredes
* (1928): Manuel Páez
* (1929-1932): Macario Gaxiola
* (1933-1935): Manuel Páez
* (1935-1936): Gabriel Leyva Velázquez
* (1936): Guillermo Vidales
* (1940): Alfredo Delgado
* (1941-1944): Rodolfo T. Loaiza
* (1944): Teodoro Cruz
* (1945-1950): Pablo Macías Valenzuela
* (1951-1952): Enrique Pérez Arce
* (1953-1956): Rigoberto Aguilar Pico
* (1957-1962): Gabriel Leyva Velázquez
* (1963-1968): Leopoldo Sánchez Celis
* (1969-1974): Alfredo Valdés Montoya
* (1975-1980): Alfonso Calderón Velarde
* (1981-1986): Antonio Toledo Corro
* (1987-1992): Francisco Labastida
* (1993-1998): Renato Vega Alvarado
* (1999-2004): Juan S. Millán
* (2005-2010): Jesús Aguilar Padilla
* (2011-2016): Mario López Valdez

## Enllaços externs

* (anglès) Governadors d'estats de Mèxic a rulers.org
* (castellà)Llista de governadors de Sinaloa.
# Lliga montenegrina de futbol

La lliga montenegrina de futbol (Primera Divisió de Montenegro, en serbi: Prva crnogorska fudbalska liga) és la màxima competició futbolística de Montenegro. És organitzada per l'Associació de Futbol de Montenegro. El campió obté una plaça per la primera ronda de qualificació de la Lliga de Campions. El segon es classifica per la Copa de la UEFA.

## Història

Mentre Montenegro formà part de la República Federal Socialista de Iugoslàvia, els seus millors equips disputaren la lliga iugoslava de futbol. Quan Iugoslàvia es dissolgué, el 1992, els clubs montenegrins s'integraren a la lliga de futbol de la República Federal de Iugoslàvia, que es convertí en lliga serbo-montenegrina de futbol l'any 2003. L'any 2006, amb la independència del país, es creà aquesta nova competició.

## Palmarès

* 2006-07: FK Zeta Golubovci (1)
* 2007-08: FK Budućnost (1)
* 2008-09: FK Mogren Budva (1)
* 2009-10: FK Rudar Pljevlja (1)
* 2010-11: FK Mogren Budva (2)
* 2011-12: FK Budućnost (2)
* 2012-13: FK Sutjeska Nikšić (1)
* 2013-14: FK Sutjeska Nikšić (2)
* 2014-15: FK Rudar Pljevlja (2)
* 2015-16: Mladost Podgorica (1)
* 2016-17: FK Budućnost (3)
* 2017-18: FK Sutjeska Nikšić (3)
* 2018-19: FK Sutjeska Nikšić (4)
* 2019-20: FK Budućnost (4)
* 2020-21: FK Budućnost (5)
* 2021-22: FK Sutjeska Nikšić (5)
* 2022-23: FK Budućnost (6)

## Equips participants (2012-13)

* FK Budućnost - Podgorica
* FK Grbalj - Radanovići
* FK Lovćen - Cetinje
* FK Mogren - Budva
* OFK Petrovac - Petrovac
* FK Rudar - Pljevlja
* FK Sutjeska - Nikšić
* FK Zeta - Golubovci
* FK Celik Niksic - Niksic
* FK Mornar - Antivari
* FK Jedinstvo - Bijelo Polje
* FK Mladost Podgorica - Podgorica

## Referències

* ↑ «Montenegro - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 13 juliol 2012].
# Lo Tossal (Barbens)

Lo Tossal és una muntanya de 347 metres que es troba al municipi de Barbens, a la comarca catalana del Pla d'Urgell. És el sostre comarcal.
# Lo Tossal (Espluga de Serra)

Lo Tossal és una muntanya de 894,5 metres que es troba entre els antics municipis de l'Alta Ribagorça de Sapeira i Espluga de Serra, tots dos ara del terme de Tremp, a la comarca del Pallars Jussà. És al capdavall d'una prolongació cap al nord-oest, com la Roca Mosquera, de la Serra de Castellet, quan aquesta serra es troba amb la de Gurp.
És al nord-est de Sapeira i al sud-oest d'Aulàs, a la meitat de recorregut, en línia recta, d'un poble a l'altre, i forma un turó prominent que separa les valls del barranc de Llepós i el barranc del Solà. És just damunt i al nord-est de la Torre del Senyor, cosa que produeix més d'una confusió, atès que més al nord-oest hi ha un turó anomenat la Torre del Senyor.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lo Tossal (Conca de Dalt)

Lo Tossal és una muntanya del municipi de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en terres limítrofs dels pobles de Toralla i Torallola.
És el punt més alt de la Serra de Ramonic, al sud-est de Toralla i al nord de Torallola, a ponent de la Muntanya de Santa Magdalena.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació