OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anthony Asquith

Anthony Asquith (9 de novembre del 1902, Londres - 20 de febrer del 1968, Londres) fou un director cinematogràfic britànic, fill de H.H. Asquith, primer ministre durant la I Guerra Mundial, i de Margot Asquith.
S'educà en el Winchester College i al Balliol College d'Oxford. El seu primer èxit fou Pygmalion (1938), una adaptació de la peça de George Bernard Shaw interpretada per Leslie Howard i Wendy Hiller. Conegut per la seva simpatia i homosexual no declarat, va estar mesclat a l'Escàndol Profum i va morir a causa d'una limfoma als sesenta-cinc anys.
Tractà el gènere policíac a A cottage on Dartmoor (1929), i el documental a Tell England, sobre la guerra dels dardànels. Triomfà a l'adaptació cinematogràfica de peces teatrals tan típicament angleses com la citada Pygmalion (1938), The Importance of Being Earnest (1953), sobre l'obra homònima d'Oscar Wilde, i moltes altres, especialment del dramaturg Terence Rattigan. Feu una obra mestra sobre la II Guerra Mundial, The Way to the Stars (1945), i abordà grans temes amb un estil correcte, tot i que una mica acadèmic: The Young Lovers (1954) i Orders to Kill (1958). Fou abans de res un gran director d'actors i un gran adaptador d'obres teatrals al mitjà cinematogràfic. Entre les seves obres mestres destaquen a més The Browning Version (1951) i The Winslow Boy (1948), ambdues sobre peces teatrals de Terence Rattigan.

## Filmografia

* Shooting Stars (1927)
* Underground (1928)
* A Cottage on Dartmoor (1929)
* The Runaway Princess (1929)
* Tell England (1931)
* The Lucky Number (1932)
* Dance Pretty Lady (1932)
* Unfinished Symphony (1934)
* Moscow Nights (1935)
* Pygmalion (1938)
* Channel Incident (1940)
* French Without Tears (1940)
* Freedom Radio (1941)
* Quiet Wedding (1941)
* Cottage to Let (1941)
* Rush Hour (1941)
* Uncensored (1942)
* We Dive at Dawn (1943)
* The Demi-Paradise (1943)
* Two Fathers (1944)
* Els avatars de la Fanny (Fanny by Gaslight) (1944)
* The Way to the Stars (1945)
* While the Sun Shines (1947)
* The Winslow Boy (1948)
* The Woman in Question (1950)
* The Browning Version (1951)
* La importància de ser franc (The Importance of Being Earnest) (1952)
* The Final Test (1953)
* The Net (1953)
* The Young Lovers (1954)
* Carrington V.C. (1955)
* On Such a Night (1956)
* Orders to Kill (1958)
* The Doctor's Dilemma (1958)
* Libel (1959)
* The Millionairess (1960)
* Two Living, One Dead (1961)
* Trets en la foscor (Guns of Darkness) (1962)
* The V.I.P.s (1963)
* The Yellow Rolls-Royce (1964)
# Resolució 2293 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2293 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 23 de juny de 2016. El Consell va ampliar les sancions i l'embargament d'armes contra grups armats a la República Democràtica del Congo fins al juliol de 2017.

## Contingut

El Consell considerava essencial per a l'estabilitat de la regió dels Grans Llacs desactivar les Forces Democràtiques per l'Alliberament de Ruanda (FDLR). Les operacions militars de l'exèrcit congolès havien desestabilitzat una mica aquest grup. No obstant això, els grups armats seguien sent una amenaça constant. En particular, les Forces Democràtiques Aliades (ADF) va cometre molts actes de violència a la regió al voltant de Beni. També preocupaven les violacions dels drets humans comeses per l'exèrcit congolès, la policia i el servei d'intel·ligència.
Malgrat l'embargament d'armes, les armes il·legals continuaven circulant. També calia posar fi al comerç il·legal de matèries primeres congoleses i flora i fauna silvestre. Sobretot, la traçabilitat de l'or es va mantenir difícil. Tot plegat assegurava que el conflicte continués arrossegant-se a la regió. L'embargament d'armes i les altres sancions, que consisteixen en la congelació d'actius estrangers i prohibicions de viatge, es van ampliar fins l'1 de juliol de 2017. El mandat del grup d'experts que supervisava aquestes sancions es va ampliar fins l'1 d'agost de 2017.
Era molt important que es poguessin celebrar eleccions pacífiques al Congo. No obstant això, hi havia greus preocupacions sobre el clima polític del país. Per exemple, els membres de l'oposició van ser arrestats i es va reduir la llibertat d'expressió. Tanmateix, el país s'oposava al desplegament de nens soldats i havia fet campanyes prevenció de la violència sexual. El govern congolès havia de vetllar perquè els autors de crims de guerra fossin jutjats, per exemple, cooperant amb la Cort Penal Internacional i amb l'ajuda de la MONUSCO.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends arms embargo on DRC», 23-06-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2291 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2291 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 de juny de 2016. El Consell va ampliar el mandat de la Missió de Suport de les Nacions Unides a Líbia (UNSMIL) durant mig any fins al 15 de desembre de 2016.

## Contingut

El Consell reconeixia que el govern de l'acord nacional era l'únic govern legítim de Líbia. La formació d'aquest govern temporal es va acordar en l'acord polític celebrat el 17 de desembre de 2015 a Skhirat (Marroc). El 30 de març de 2016, els membres del consell presidencial del govern d'unió nacional liderat pel primer ministre Fayez Serraj van arribar a Trípoli. Aquest govern havia de prendre mesures de seguretat temporals per estabilitzar el país.
El mandat de la UNSMIL es va ampliar fins al 15 de desembre de 2016 i va incloure:
* Informar i supervisar possibles violacions dels drets humans;
* Evitar la propagació incontrolada d'armes;
* Donar suport a importants agències governamentals;
* Donar suport a serveis essencials a petició del govern i donar suport al lliurament d'assistència humanitària;
* Coordinar l'ajuda internacional a Líbia;

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends mandate of UNSMIL», 13-06-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Guadamir

Guadamir fou bisbe de Vic des de com a mínim el 949 fins a la seva mort el 14 de juny del 957. Del seu episcopat és notable la consagració del monestir de Santa Cecília de Montserrat.
Com a ardiaca subscriví les actes de restauració del 945 del monestir de Santa Cecília de Montserrat (Wadmirus archilevita), del que Villanueva també suposa el costum d'elegir als nous bisbes entre el clergat de la mateixa església. Governava ja el bisbat l'any 949, rebent una donació de Godemaro i la seva muller Elvia al lloc de Fontcoberta al Comtat d'Osona. Villanueva cita un document trobat a l'Arxiu Reial de Barcelona l'escriptura d'elecció d’Adalaizis com abadessa de Sant Joan de Ripoll (avui de les Abadesses), feta pel comte Borrell II, concorrent el bisbe Guadamir, el comte Sunyer i altres personatges davant del prevere Guiliardo l'any 950. Resta una altra donació al bisbat feta l'any 952 per Albarico i la seva muller Ofresa d'unes vinyes al lloc de Cellabona. L'any tres del rei Lotari, permutà el bisbe Guadamir amb un tal Daniel una casa i camp in appendicio Gorbitano, in locum que vocitant Granularios (Granollers?) data establerta al 956 i discutida per Villanueva.
El 10 de juny del 957 Guadamir consagrà l'església de Santa Cecília de Montserrat, al castell Marro, feta a precs de l'abat Cesari, que encara no havia estat promogut a l'honor de metropolità de la Tarraconense. Aquest personatge, essent ja prevere, havia adquirit per a ell aquell castell l'any 942 per donació de la seva cosina Druda i del fill d'aquesta Ansulfo. Druda i el seu marit també anomenat Ansulfo, havien comprat el castell amb la seva església de Santa Cecília l'any 871 per cinc lliures de plata, expressant el venedor Radulf que li pertanyia aquella possessió per donació del rei Carles el Calb. Cesari, adquirit aquell lloc, obtingué una llicència del Comte Sunyer per mediació de la seva muller Riquilda per a recollir-se en ell amb quatre monjos, al que el bisbe Jordi confirmà a la restauració de la casa el 945. Guadamir dotà al cenobi amb la regla de Sant Benet, consagrà la seva església i en confirmà les seves possessions. El bisbe morí quatre dies més tard de consagrar Santa Cecília, constant la data de l'inventari que feu el bisbe de Barcelona Guilarà de les possessions del bisbe difunt i del bisbat.

## Notes

* ↑ Avui dia hi ha diversos llocs anomenat Fontcoberta a Osona. Com a mínim un localitzat a l'est de la ciutat de Vic i al seu terme municipal i un altre al nord de Ciuret al terme municipal de Vidrà.
* ↑ Potser Sellabona avui dia poc més al nord de la cua del pantà de Susqueda prop del termenal dels municipis de Vilanova de Sau i Sant Hilari Sacalm

## Bibliografia

* Villanueva, Jaime. Viage literario á las iglesias de España. Tomo VI Viage a la Iglesia de Vique. Año 1806 (en castellà). Valencia: en la imprenta de Oliveres, antes de Estévan, 1821, p. 140-147 [Consulta: 20 novembre 2016].
# Guadamanil

El Guadamanil, també anomenat Zaframagón, és un riu curt del sud d'Espanya, un afluent del riu Guadalporcún. El seu cabal màxim coincideix amb l'hivern i durant l'estiu està completament sec. Neix a uns 500 msnm, a la confluència d'una petita xarxa de rierols: Rierol de los Canutos, rierol del Jaral, a uns tres quilòmetres de la serra de las Lebronas (823 msnm), al terme municipal de Pruna, a la província de Sevilla. Transcorre durant vint-i-tres quilòmetres en direcció nord-est/sud-oest per un suau pendent en la seva major part pel terme d'Olvera, província de Cadis fins a vessar les aigües al riu Guadalporcún al nord del Peñón de Zaframagón, que posteriorment desemboca al Guadalete.
# Resolució 2295 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2295 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de juny de 2016. El Consell va ampliar el mandat de la Missió Multidimensional Integrada d'Estabilització de les Nacions Unides a Mali (MINUSMA) fins al 30 de juny de 2017 i va augmentar els seus efectius amb 2.500 soldats.
França, que també tenia una missió militar a Mali, i els Estats Units van afirmar que el reforç va permetre a la força de manteniment de la pau adaptar-se a les "circumstàncies excepcionals" en què havia de treballar i tractar les "amenaces asimètriques" a Mali. Rússia no n'estava d'acord, i va dir que altres països havien utilitzat deliberadament el terme vague "amenaces asimètriques" per justificar l'ús de la força. La missió a Mali era respectar els principis del manteniment de la pau. Uruguai també va advertir que no era la tasca d'una força de pau combatre els terroristes.
El propi Mali havia demanat més suport per al seu propi exèrcit i les operacions antiterroristes i, per tant, estava satisfet amb el reforç.

## Contingut

El Consell va demanar que s'accelerés la implementació de l'acord de pau signat pel govern de Mali i les aliances rebels Plataforma d'Alger i Coordinació dels Moviments de l'Azawad (CMA) a mitjan 2015. La descentralització institucional i la reforma de l'exèrcit i la policia hi eren especialment importants. Mentrestant, es va planificar un referèndum constitucional amb el qual, entre altres coses, es crearia un senat. El Consell de Seguretat va imposar sancions específiques a aquells que s'hi oposaven i violaven l'alto el foc. El govern, amb un nou exèrcit i noves forces de seguretat, restablirà gradualment la seva autoritat a tot el país.
El mandat de la MINUSMA a Mali es va estendre fins al 30 de juny de 2017. El nombre d'efectius es va elevar a 13.289 soldats i 1920 agents i es va incloure en el mandat la protecció de la població i defensar el país contra amenaces asimètriques, especialment atacs per part dels terroristes. Les tropes franceses a Mali van rebre el permís per intervenir si es produís una amenaça seriosa.

## Referències

* 1 2 3 Nacions Unides. «SC adopts resolution 2295, authorizing 'more proactive and robust' mandate for UN mission in Mali», 29-06-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rockdale

«Rockdale» té aquests significats:
* Austràlia: Rockdale (Austràlia)
* Estats Units:
** Rockdale (Illinois)
** Rockdale (Wisconsin)
# Veu (desambiguació)

«Veu» té aquests significats:
* Fisiologia:
** La veu és el so que fa l'aparell fonador dels humans.
* Lingüística:
** La veu gramatical expressa un accident del verb
* Música:
** Les veus humanes i els instruments s'organitzen per a participar en una composició polifònica de música vocal, en funció de diferents línies melòdiques. Vegeu Veu (polifonia)
** Veu solista o cantant, interpreta amb el cant les cançons
** Les veus (o registres vocals) són: soprano, mezzosoprano i contralt (veus femenines), i sopranista, contratenor, tenor, baríton, baix-baríton i baix (veus masculines).
# Vassilis Tsiartas

Vassilis Tsartas és un exfutbolista grec.
Va viure els seus millors anys com a futbolista als clubs AEK Atenes, on fou el màxim golejador del campionat i nomenat millor jugador el 1996, Sevilla FC, on fou conegut com "el mag" pels seguidors, i FC Köln. El 14 de febrer de 2007 anuncià la seva retirada del futbol professional.
Debutà amb la selecció grega el 27 d'abril de 1994, disputant un total de 70 partits (12 gols, 5 de penal). Dues assistències seves enfront Espanya i la República Txeca van ser claus perquè la seva selecció assolís el campionat d'Europa de 2004.

## Palmarès

* Eurocopa de Futbol: 2004
* Lliga grega de futbol: 1993, 1994
* Copa grega de futbol: 1996, 2002

## Referències

* ↑ «Το αντίο του El Mago» (en anglès). Contra.gr.
* ↑ «Grecia pone en peligro clasificación de España» (en castellà). La República (Perú). Arxivat de l'original el 24 de juliol 2015. [Consulta: 24 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Tsartas, el 'sabio griego' del equipo de Rehhagel
* Uefa.com: Tsiartas signs off with pride
* FIFA World Cup Arxivat 2007-02-22 a Wayback Machine.
# Vescomtat de Tonquedec

El vescomtat de Tonquedec fou una jurisdicció feudal de Bretanya que va existir al segle xiii.
El primer que porta el títol fou Alan, fill de Geslin de Penthièvre i net d'Enric de Bretanya comte de Tréguier, que el va rebre el 1231. Alan es va casar amb Constança de Vitré i va morir després del 1253; el va succeir el seu fill únic Roland, casat amb Alícia senyora de Landegonnet, mort en data desconeguda, que fou el pare de Prigent, que va rebre el títol de vescomte de Coëtmen, i que després el va succeir a Tonquedec. Es va casar amb Ama de Léon, filla d'Hervé IV vescomte de Léon. El 7 de juny de 1298 va vendre el vescomtat de Léon i els seus estats de Coëtmen i Tonquedec al comte Joan II de Bretanya. Era viu encara el 1300, i va tenir un fill, Guiu, mort el 1330.

## Llista de vescomtes

* Alan 1231-vers 1253
* Roland vers 1253-?
* Prigent ?-1298

## Referències

Genealogia
# Graptopetalum fruticosum

Graptopetalum fruticosum és una espècie de planta suculenta del gènere Graptopetalum, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És un petit arbust suculent perenne, de fins a 40 cm d'alçada, que forma rosetes de creixement apical, de 3 a 7 cm de diàmetre, amb 20 a 30 fulles escampades entre 2,5 i 10 cm. Les fulles són carnoses espatulades a rombo-espatulades, elongades o arrodonides, lleugerament mucronades, de color verd clar o vermellós. Les fulles velles es van marcint i caient, quedant les tiges pelades verticals ramificades laxes, amb la roseta al final.
Les inflorescències, en forma de tirs, de 12 a 30 cm de llarg, surten uns centímetres per sota de la punta de la tija, glauco-pruïnoses, amb 5 a 12 branques escorpioïdes, amb 12 a 50 flors.
Les flors, en forma d'estrella, de color groc pàl·li o blanc-grogós, amb petites taques vermelles que conflueixen a les puntes.

## Distribució

Planta endèmica de Jalisco a Mèxic. Creix a les roques a 1000-1500 m d'altitud.

## Taxonomia

Graptopetalum fruticosum va ser descrita per Moran, Reid Venable i publicada a Cactus and Succulent Journal 40: 152. 1968.

### Etimologia

Graptopetalum: nom genèric que deriva de les paraules gregues: γραπτός (graptos) per a "escrits", pintats i πέταλον (petalon) per a "pètals" on es refereix als pètals generalment tacats.
fruticosum: epítet llatí que significa 'arbustiu'.

## Referències

* ↑ «Graptopetalum fruticosum». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Graptopetalum fruticosum Moran». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Retaule de Santa Úrsula

El Retaule de Santa Úrsula és un retaule renaixentista pintat a inicis del segle XVI per Jaume Forner, un mestre actiu a Perpinyà i Barcelona entre el 1509 i el 1559. L'obra procedeix del monestir de Santes Creus, on es troba actualment, tot i que es va conservar durant molt de temps al mas de la Tallada (la Secuita, Tarragona), una antiga granja cistercenca medieval que pertanyia al mateix monestir, fins que fou adquirida per la Generalitat.
El retaule és dedicat a santa Úrsula, protectora contra la mort sobtada i el mal de cap, i també hi apareix en un hàbit blanc el comitent de l'obra.

## Referències

* ↑ Gonzàlez, Alberto Velasco «El pintor Jaume Forner (doc. 1509-1559) i un retaule per al monestir de Santes Creus». Fundació Castell de Peralada.

## Bibliografia complementària

* Velasco, Albert. A la recerca de l'obra perduda. Pòrtic Edicions, febrer 2023. ISBN 978-84-9809-533-3.

## Enllaços externs

* Descoberta sobre Santes Creus
# Tàngara fumada

La tàngara fumada (Heterospingus rubrifrons) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i el bosc obert de les terres baixes del Carib, al centre i est de Costa Rica i Panamà.

## Referències

* ↑ «Tàngara fumada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Graptopetalum amethystinum

Graptopetalum amethystinum és una espècie de planta suculenta del gènere Graptopetalum, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una planta suculenta perenne, sense pèls, que forma rosetes de fins a 15 cm de diàmetre, de fulles carnoses arrodonides que semblen còdols, de color amb matisos d'espígol, rosa i verd i un recobriment polsós. Les flors tenen forma d'estrella, de 1,2 cm de diàmetre, de color groc-blanquinós a groc pàl·lid amb una franja vermell fosc.

## Distribució

Graptopetalum amethystinum és nativa de Jalisco a Mèxic.

## Cultiu

Necessitats de reg moderades. Suporta lleugeres gelades. Propagació per llavors o esqueix de tija o fulla.

## Taxonomia

Graptopetalum amethystinum va ser descrita per Eric Walther i publicat a Cact. Succ. J. (Los Angeles) 3: 12 1931.

### Etimologia

Graptopetalum: nom genèric que deriva de les paraules gregues: γραπτός (graptos) per a "escrits", pintats i πέταλον (petalon) per a "pètals" on es refereix als pètals generalment tacats.
amethystinum: epítet llatí que significa "de color violeta".

### Sinonímia

* Echeveria amethystina Poelln.
* Pachyphytum amethystinum Rose

## Referències

* ↑ «Graptopetalum amethystinum». World of Succulents.
* ↑ «Graptopetalum amethystinum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ Dictionary of Botanical Epithets
* ↑ Graptopetalum amethystinum en PlantList
# Robert Gutowski

Robert Gutowski (San Pedro, 25 d'abril de 1935 - 2 d'agost de 1960), sovint conegut com a Bob Gutowski, va ser un atleta estatunidenc, especialista en el salt de perxa, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on va guanyar la medalla de plata en la prova del salt de perxa del programa d'atletisme. Finalitzà rere el seu comptriota Bob Richards. Gutowski va poder prendre part en aquests Jocs per la renúncia de Jim Graham, ja que havia finalitzat en quarta posició en les proves classificatòries pels Jocs.
En el seu palmarès també destaca el campionat de la NCAA de 1956 i 1957 i l'indor de l'AAU de 1958. El 27 d'abril de 1957 va establir un nou rècord mundial del salt de perxa amb 4,78 metres. Aquell mateix estiu va saltar 4,82 metres, però el salt no fou validat per la IAAF perquè un oficial va agafar la perxa mentre es dirigia cap a la barra. Els 4,78 metres es van mantenir com a rècord del món fins al 2 de juliol de 1960, quan Don Bragg va saltar 4,80 metres.
Va morir en un accident de cotxe l'agost de 1960, quan sols tenia 25 anys.

## Millors marques

* Salt de llargada. 7,54 metres (1960)
* Salt de perxa. 4,78 metres (1957)

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Bob Gutowski». [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ «NCAA Division I Championships (Men)». [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ «United States Indoor Championships (Men)». [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ IAAF World Athletics Championships. Doha 2019. Statistics Handbook. Doha: IAAF, 2019, p. 689 [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ «Pole Vaulter Bob Gutowski Dies In California Crash.» (en anglès). The Evening Independent. [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ «Bob Gutowski, Pole Vault Ace, Killed In San Diego Auto Wreck». Lodi News-Sentinel. [Consulta: 25 maig 2022].
# Tàngara flamígera

La tàngara flamígera (Ramphocelus flammigerus) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb arbusts, vegetació secundària, matolls i proximitat del bosc humid als turons, de l'oest de Colòmbia, a la Vall del Cauca i turons propers.

## Referències

* ↑ «Tàngara flamígera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Josep Auferil i Costa

Josep Auferil i Costa (Sabadell, Vallès Occidental, 16 de novembre de 1916 - 13 de febrer de 2006) fou intèrpret i professor de trompeta, contrabaix i flabiol, un dels compositors de sardanes més coneguts i populars.
El seu inici en l'estudi de la trompeta va ser als 10 anys, sota la tutela del mestre Iu Alavedra. Va formar part de la Cobla Sabadell, on va ocupar la plaça de trompeta solista, alternant els darrers anys amb la de contrabaixista. També va ser director de la Cobla Sabadell en la seva primera època daurada i va col·laborar en el projecte de l'escola de cobla, bressol de la Cobla Jovenívola, i va ser un dels impulsors i director dels dos primers anys de vida de la Cobla Jovenívola de Sabadell.
Va compondre més de 90 sardanes, amb un estil senzill, ballable i destinat a ser interpretat en aplecs i per a la cobla, entre les quals destaca Sardanes a Can Deu, que va guanyar el Premi de la Sardana de l'Any el 1972.

## Enregistraments

* L'Aplec De Cerdanyola (Cobla Montgrins - Album Sardanes Al Vent).
* El bon ciutadà, sardana (Sabadell a Pep Ventura); Estrenada el 19 de Març de 1973.
* Sardanes a Can Deu (1973)
* Ofrena a l'amic Saumoy (1973)
* L'aplec de Santa Perpetua (sardana, 1975)
* L'aplec de Cerdanyola (sardana, 1975)

## Referències

* 1 2 «Obres compostes per auferil-i-costa-josep :: PortalSardanista». [Consulta: 10 gener 2023].
* ↑ «Cobla Sabadell - Josep Auferil i Costa». Cobla Sabadell.
* ↑ «Josep Auferil Costa» (en castellà). discogs.com. [Consulta: 10 gener 2023].
* 1 2 3 4 5 «datos.bne.es» (en castellà). [Consulta: 10 gener 2023].