OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# E761

La ruta europea E761 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Bihać (Bòsnia i Hercegovina) i finalitza a Zaječar (Sèrbia). Té una longitud d'aproximadament 773 km i una orientació de nord a sud.
# Pé de Plátano

Pé de Plátano és un barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul. El barri està situat al districte de Sede.

## Villas

El barri amb les següents villas: Parque Residencial Ouro Verde, Pé de Plátano, Vila Almeida, Vila Presidente Vargas.

## Galeria de fotos

| Arroio Grande | Arroio Grande | Arroio Grande Camobi |
| Arroio Grande Km 3 | | Camobi |
| São José | São José | Camobi |

## Referències

* ↑ (pt) Llei municipal 72/2009 que estableix la llei per a l'ús i ocupació del sòl, subdivisió, sistema urbà camí perimetral i el municipi de Santa Maria. Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.
# Kevin McHale

Kevin Edward McHale (Hibbing, Minnesota, 19 de desembre de 1957), és un exjugador estatunidenc professional de bàsquet que va participar en tretze temporades a l'NBA amb els Boston Celtics. Després d'acabar la seva carrera com a jugador professional, va treballar pels Minnesota Timberwolves com a director general i després, com a entrenador. Va ser acomiadat dels Minnesota Timberwolves el juny del 2009. Actualment, i després de fer d'analista per NBA TV, és l'entrenador principal dels Houston Rockets.

## Primers anys

Els pares de Kevin McHale eren Paul Austin McHale i Josephine Patricia Starcevich i vivien a Hibbing, Minnesota. Al seu institut, Hibbing High School, McHale va ser anomenat "Minnesota's Mr. Basketball of 1976" i va aconseguir portar el seu equip a quedar segon a la AA Minnesota State Championship.

## Carrera universitària

Kevin McHale va jugar d'aler pivot per la Universitat de Minnesota (els Gophers) des de 1976 fins a 1980, amb unes estadístiques de 15,2 punts i 8,5 rebots per partit.
A la universitat, el van anomenar "All-Big Ten" el 1979 i 1980 i encara continua sent segon a la història de l'escola en punts (1704) i rebots (950).
El 1995, coincidint amb el centenari de la Universitat de Minnesota, va ser escollit com a gran jugador de la història del bàsquet de la Universitat de Minnesota.
McHale és famós per una trobada al vestidor dels Gophers amb Chuck Foreman. Foreman, un jugador famós dels Minnesota Vikings en aquella època, estava felicitant els Gophers per una victòria molt treballada. Mentre Foreman estava encaixant les mans amb els jugadors, quan va arribar a McHale, que llavors era desconegut, McHale li va deixar anar: "Què tal, senyor Foreman? Vostè de què viu?"

## Referències

* ↑ «Kevin McHale Named Rockets Head Coach» (en anglès). [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «1». Arxivat de l'original el 2012-11-12. [Consulta: 16 març 2010].
* ↑ Sadly, this isn't the Kevin McHale we used to know. Accedit el 18 de juny de 2009.
# Alguns cercles

Alguns cercles o Diversos cercles és un quadre d'oli sobre tela (140,3x140,7 cm) pintat entre el gener i el febrer de 1926 pel pintor rus Vassili Kandinski.
Es troba en el Museu Guggenheim de Nova York.
Influenciat per l'escola Bauhaus, pel costructivisme, pel suprematisme abans que per l'art abstracte, Kandinsky estudia la forma i el color i la seva relació. En la tela destaca un fons negre, els tons del qual segueixen harmoniosament les figures de colors. Hi destaquen alguns cercles que semblen surar en l'espai emulant els planetes que orbiten a l'univers segons les lleis d'atracció gravitatòria: alguns d'ells estan més aïllats respecte als altres que, en canvi, formen aglomerats consistents.
La superposició del cercle blau, que predomina sobre els altres per la seva grandesa, sobre un cercle blanc difuminat en el seu contorn, recorda els eclipsis lunars: amb l'ús de formes geomètriques de diferents colors, Kandinski realitza així una obra que satisfa tots els sentits, i no sols la vista.
El cercle negre que es troba dins del blau recorda els altres cercles més petits del mateix color que esquitxen tota l'obra.
Els colors es transparenten i se solapen en algun punt i és important notar l'extraordinària habilitat del pintor a l'hora de representar les variacions cromàtiques dels "cercles planetes" que se sobreposen i s'eclipsen l'un sobre l'altre, sense enfosquir-se recíprocament del tot.

## Referències

* ↑ Düchting, Hajo. Kandinksy (en alemany). Colònia, Alemanya: Taschen, 1990, p. 70. ISBN 978-3-8228-6360-2.

## Enllaços externs

* L'obra en el web oficial del Museu Guggenheim de Nova York Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine..
# Akodon tartareus

Akodon tartareus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. A. tartareus fou tractat com a subespècie de A. varius (A. v. tartareus) i A. simulator (A. s. tartareus). Tanmateix, un estudi de l'any 2008 que investigà les relacions filogenètiques i evolutives entre els llinatges del gènere Akodon, examinant dades de la seqüència de nucleòtids del citocrom b del gen mitocondrial, revelà que és una espècie distinta. A. tartareus pertany al grup d'espècies A. simulator o «clade selva de iungues», juntament amb A. simulator, A. glaucinus i A. varius.

## Referències

* 1 2 Janet K. Braun, Brandi Suzanne Coyner, Michael A. Mares i Ronald A. Van Den Bussche (2008). Phylogenetic relationships of South American grass mice of the Akodon varius group (Rodentia, Cricetidae, Sigmodontinae) in South America. Journal of Mammalogy 89(3): 768-777. Maig del 2008. DOI: 10.1644/07-MAMM-A-269R1.1.
# Aleksandr Bespàlov

Aleksandr Guennàdievitx Bespàlov (en rus Александр Геннадьевич Беспалов) (Nàberejnie Txelní, Tatarstan, 10 de maig de 1981) va ser un ciclista rus, professional del 2004 al 2007.

## Palmarès

* 2002
** 1r a la Copa de la Pau
* 2004
** Campió del món en contrarellotge militar
** Campió de Rússia en contrarellotge
* 2006
** Campió de Rússia en contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Caelia Macrina

Caelia Macrina va ser una dona romana que va viure a Terracina al voltant del 150 dC.
L'any 150 dC, Caelia Macrina va donar diners per la construcció d'un edifici a Terracina, Itàlia i també va crear una dotació per un fons alimentari (per proporcionar beques per garantir l'alimentació) per 200 nens. Les beques alimentàries podien ser tant privades com governamentals, i habitualment eren més grans per els nois que per les noies. El període permès per que les noies rebessin les ajudes, que era més curt que per els nois, reflecteix que l'edat pel matrimoni era inferior en noies que en nois (sovint 13 o 14 anys). Caelia va seguir aquest patró amb l'edat però va ser més generosa amb les noies del que era habitual.
Una inscripció es conserva a l'edifici que Caelia Macrina va finançar:
| « | Caelia Macrina, filla de Gaius, per la seva voluntat va donar 300.000 sestercis per que es fessin servir [per la construcció d'aquest edifici]. Va donar … sestercis per la decoració i manteniment. A la gent de Terracina, en memòria del seu fill Macer, va donar 1.000.000 de sestercis, de tal manera que, aquest ingrés havia de ser donat a 100 nois [i a 100 noies] en concepte de ‘alimenta’; 5 denaris [= 20 sestercis] cada mes a cada ciutadà noi, fins a l'edat de 16 anys, i ; 4 denaris [= 16 sestercis] cada mes a cada ciutadana noia, fins a l'edat de 14 anys, de tal manera que, 100 nois i 100 noies han de estar sempre rebent [la subvenció] succesivament. | » |
D'entre les més o menys mil dos-centes inscripcions que testifiquen els patrons cívics a l'Imperi Romà, divuit indiquen que les dones rebien el tìtol honorari de ‘patrona de la communitat' (patrona civitatis).

## Referències

* ↑ Fant, Maureen B.; Lefkowitz, Mary R. Women's life in Greece and Rome : a source book in translation. 3rd. Baltimore, Md.: Johns Hopkins University Press, 2005, p. 159. ISBN 0-8018-8310-5.
* ↑ Bond, Sarah Emily. Ob Merita: The Epigraphic Rise and Fall of the Civic Patrona in Roman North Africa, 2007, p. 28–29.
# Agesarc de Tritea

Agesarc de Tritea (en grec antic Αγήσαρχος) va ser un atleta nascut a Tritea, a la regió d'Acaia. Era fill d'Hermòstrat.
És conegut per haver guanyat en el pugilat als Jocs Olímpics, al Jocs Nemeus, als Jocs Pítics i als Jocs Ístmics, segons un dístic elegíac que va veure Pausànias. Els quatre Jocs formaven els Jocs panhel·lènics. Aquestes victòries es poden datar cap a la 165a Olimpíada, és a dir, sobre l'any 120 aC. En el seu honor tenia una estàtua a Olímpia que havien fet Timocles i Timàrquides, dos germans fills de l'escultor Policles.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VI, 12, 8-9
# E74

La E74 és una ruta europea que comença a Niça (França) i finalitza a Alessandria (Itàlia). Té una longitud de 246 km. Té una orientació d'est a oest i passa per les ciutats de Niça, Cuneo, Asti i Alessandria.
# Departaments d'Hondures

Els Departaments d'Hondures són la divisió territorial de primer ordre en què s'organitza la República d'Hondures.
En total, hi ha 18 departaments a Hondures, que estan dividits en 298 municipalitats. Una de les municipalitats de cada departament és la seva capital i, en ella, hi resideix el governador del departament que és nomenat pel President de la República.
La llista de departaments és la següent:
Població (2001) :
| 1. | Atlántida | La Ceiba | 344.099 |
| 2. | Colón | Trujillo | 246.708 |
| 3. | Comayagua | Comayagua | 352.881 |
| 4. | Copán | Santa Rosa de Copán | 288.766 |
| 5. | Cortés | San Pedro Sula | 1.202.510 |
| 6. | Choluteca | Choluteca | 390.805 |
| 7. | El Paraíso | Yuscarán | 350.054 |
| 8. | Francisco Morazán | Districte Central (Tegucigalpa i Comayagüela) | 1.180.676 |
| 9. | Gracias a Dios | Puerto Lempira | 67.384 |
| 10. | Intibucá | La Esperanza | 179.862 |
| 11. | Islas de la Bahía | Roatán | 38.073 |
| 12. | La Paz | La Paz | 156.560 |
| 13. | Lempira | Gracias | 250.067 |
| 14. | Departament d'Ocotepeque | Ocotopeque | 108.029 |
| 15. | Olancho | Juticalpa | 419.561 |
| 16. | Santa Bárbara | Santa Bárbara | 342.054 |
| 17. | Valle | Nacaome | 151.841 |
| 18. | Yoro | Yoro | 475.414 |
Cada departament està compost per diverses municipalitats, 298 en total, una d'elles és la capçalera departamental. Els 298 municipis s'agrupen en 52 mancomunitats. Per als propòsits estadístics, les municipalitats se subdivideixen més a fons en 3.731 llogarets, i aquestes en 27.969 caserius. En el nivell més baix, alguns caserius se subdivideixen en 3.336 barris o colònies.

## Referències

* ↑ Cens de 2001 Arxivat 2009-11-13 a Wayback Machine.
* ↑ Juntes formen la capital hondurenya, segons la Constitució d'Hondures de 1982, Art.8.
# Agermanament (desambiguació)

«Agermanament» té aquests significats:
* Geografia política:
** Agermanament, l'establiment oficial de lligams de cooperació mútua entre dues ciutats.
* Moviments:
** Agermanament (moviment religiós), moviment religiós català format per laics, sacerdots diocesans, constituït el 1955 a Barcelona.
# Acroneuria magnifica

Acroneuria magnifica és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: el Vietnam.

## Referències

* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères 1:144.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cao & Bae, 2007. J. Kans. Entomol. Soc. 80(3):197.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ New Species of Acroneuria (Plecoptera: Perlidae: Acroneuriinae) from Tropical Southeast Asia (anglès)
* ↑ Stark, B.P. & I. Sivec, 2008. New Vietnamese species of genus Acroneuria (Plecoptera: Perlidae). Illiesia, 4(16):154‐160. «PDF». [Consulta: 15 juliol 2012].

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 15 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Ahmed Essyad

Ahmed Essyad (Salé, 1939) és un compositor marroquí.

## Biografia

Va conèixer Max Deutsch al Centre Francès d'Humanisme Musical (Aix-en-Provence) i va romandre allà durant trenta anys com a deixeble, segons les seves paraules. Va ingressar al recentment creat Conservatori de Rabat (dirigit per Jacques Bugard, 1919-2006), abans d'anar a França el 1962 per treballar amb Max Deutsch.
És autor de diverses òperes, inclosa L'Eau per Radio France. Forma part del consell musical de la Fundació Príncipe Pierre de Monaco per a la música contemporània.

## Obres (selecció)

* Sultanes, suite electroacústica (1973)
* Identité, cantata (1975)
* Le Collier des ruses (1977)
* L'Eau, òpera (1982)
* Le cycle de l'eau per a flauta i piano
* L'Exercice de l'Amour, òpera lleugera (1995)
* Mririda, òpera (2016, creat al Festival Música d'Estrasburg)

## Distincions

* Grand Prix national de la musique (1994)

## Referències

* ↑ Cf. l'entrée « Essyad Ahmed » sur le Centre de documentation de la musique contemporaine (Cdmc) ; Ahmed Essyad dans Universalis.fr
* ↑ «https://brahms.ircam.fr/fr/ahmed-essyad». Ircam. [Consulta: 9 maig 2023].
* ↑ «Site de la fondation prince Pierre de Monaco». Arxivat de l'original el 2015-02-17. [Consulta: 9 maig 2023].

## Enllaços externs

* Ahmed Essyad et Anis Fariji https://revues.mshparisnord.fr/filigrane/index.php?id=949//Essyad [archive]», Filigrane, 2019, no 24.
# L'un per l'altre

L'un per l'altre és una sèrie de televisió de la Televisió de Catalunya que es va emetre entre els anys 2003 i 2005 a TV3. Posteriorment també es va emetre pel Canal 300. L'estiu del 2018, es va fer una remissió de la sèrie. La sèrie té un total de 39 episodis.
La sèrie està protagonitzada pels actors Jordi Sànchez i Mònica Glaenzel i està dirigida per Pep Anton Gómez. És una producció de L'Avern Produccions.
L'un per l'altre segueix el Toni, un mestre d'història i arqueòleg frustrat, que s'ha ajuntat amb la Maria, recepcionista de l'hostal Lisboa. Ell és fill dels propietaris d'un sex shop de Barcelona, 'La Venus d'Horta', regentat per la Rosa, la mare. El pare, el Poppins, retirat deu anys abans de la jubilació, dedica la seva vida a les seves dues aficions: la vida contemplativa i la música rock. La sèrie s'inicia quan el Toni i la Maria s'instal·len al pis situat damunt el sex shop i just a sota del pis dels pares del Toni. Aquest pis és propietat dels sogres de la Maria, un regal enverinat que farà que el Toni i la Maria se sentin sempre en deute.

## Referències

* ↑ «L'un per l'altre (Serie de TV) (2003)» (en castellà). [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ CCMA. «Informació del programa - L'un per l'altre». [Consulta: 1r març 2018].
# Albert Cayuela i Peiró

Albert Cayuela i Peiró (Badalona, 2 de juliol de 1953) és un antic futbolista català de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Jugà al futbol base del RSC Anderlecht, on es trobava el seu germà Jordi jugant al primer equip. Amb 15 anys tornà a Barcelona, ingressant al juvenil del RCD Espanyol. Fou internacional amb la selecció espanyola juvenil al Campionat de la UEFA de l'any 1972. La temporada 1971-72 pujà a l'equip Aficionats i posteriorment al primer equip de l'Espanyol però gairebé no gaudí de minuts. Jugà cedit a diversos equips com el Gimnàstic de Tarragona, Calella CF, Recreativo de Huelva, UE Sant Andreu i UE Lleida.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Soy yo mi más severo crítico». Mundo Deportivo, 28-08-1976. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Alberto Cayuela Peiró». Mundo Deportivo, 10-05-1972. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Conozcamos a las jóvenes promesas». Mundo Deportivo, 10-12-1971. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Cayuela: Contribuiré a la salvación del equipo». Mundo Deportivo, 26-03-1977. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «El presidente optimista». Mundo Deportivo, 07-06-1978. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Cacatua de les Filipines

La cacatua de les Filipines (Cacatua haematuropygia) és una espècie d'ocell de la família dels cacatuids (Cacatuidae) que habita boscos i terres de conreu de les illes Filipines.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# E771

La ruta europea E771 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Drobeta Turnu Severin (Romania) i finalitza a Niš (Sèrbia). Té una longitud de 228 km. Té una orientació de nord a sud.

## Enllaços externs

* «E771» (en anglès).
# Vescomtat de Lavedan

El vescomtat de Lavedan fou una jurisdicció feudal del comtat de Bigorra donada al fill del comte Llop I de Bigorra a la seva mort el 910. Aquest fill anomenat Mansió I va rebre el vescomtat amb el senyoriu de Lupon (després Castèllobon). Mansió va repartir el dominis entre dos fills que van originar la branca de vescomtes de Lavedan i la de vescomtes de Salt. Fort I Aner va deixar també els dominis a dos fills que van iniciar les cases vescomtals de Labarta i Zuberoa (conegut també com a Vescomtat de Soule). Arnau I va deixar dos fills, un anomenat Ramon Garcia que fou el successor en el vescomtat, i un altre conegut com Arnau d'Aragó que va rebre els senyorius a Ors, Puèiferrer i Bèucens (mort el 1085) continuada pel seu fill Fort Aner (mort el 1207) i el fill d'aquest Arnau II d'Arago (mort el 1252). A partir del 1216 el domini principal fou la senyoria de Castèllobon i per això els vescomtes es titularen senyors de Lavedan i Castèllobon i més tard Barons de Castèllobon (a vegades també barons de Lavedan). La dinastia es va extingir a finals del segle xv i va passar als Bezaudun.

## Llista de vescomtes

* Mansió I 910-?
* Aner I (fill) ?-976
* Anerils I (germà associat) ?-1009 (inicia la casa vescomtal de Salt)
* Fort I Aner (fill d'Aner) 976-1022
* Garcia I (fill) 1022-1037
* Guillem I (germà, associat) 1022-1040 (inicia la casa vescomtal de Zuberoa)
* Ramon Garcia I (fill de Garcia I) 1040-1074
* Auger I (fill) 1074-1095
* Ramon I (fill) 1095-?
* Arnau I (fill) ?-1144
* Ramon Garcia II (fill) 1144-1188
* Pelegrí I (fill) 1188-1216
* Ramon Garcia III (fill) 1216-1233 (senyor de Lavedan i Castèllobon)
* Pelegrí II (fill)1233-1253 (senyor de Lavedan i Castèllobon)
* Els dominis formen la Baronia de Lavedan (també anomenada baronia de Castèllobon)
* Ramon Garcia IV (fill) 1253-1293
* Arnau II (fill) 1293-1319
* Ramon Garcia V (fill) 1319-1339
* Arnau III (fill) 1339-?
* Ramon Garcia VI (fill) ?-?
* Arnau IV (fill) ?-?
* Arnau V ?-1445
* Ramon Garcia VII 1445-1492
* Joana (filla) 1492
* als Bezaudun després de 1492
# Debilitat muscular

La debilitat muscular o miastènia és la manca de força muscular. Les causes són múltiples i es poden dividir en afeccions que presenten debilitat muscular veritable o percebuda. L'autèntica debilitat muscular és un símptoma principal d'una varietat de malalties musculars esquelètiques, inclosa la distròfia muscular i la miopatia inflamatòria. Es produeix per trastorns de la unió neuromuscular, com la miastènia gravis. La debilitat muscular també pot ser causada per nivells baixos de potassi i altres electròlits a les cèl·lules musculars. Pot ser temporal o de llarga durada (des de segons o minuts fins a mesos o anys). El terme miastènia prové del grec mi- μυο que significa "múscul" + -astenia ἀσθένεια que significa "debilitat".

## Tipus

La fatiga neuromuscular es pot classificar com a "central" o "perifèrica" segons la seva causa. La fatiga muscular central es manifesta com una sensació general de privació d'energia, mentre que la fatiga muscular perifèrica es manifesta com una incapacitat local específica del múscul per treballar.

## Diagnòstic
### Classificació

La gravetat de la debilitat muscular es pot classificar en diferents "graus" de força muscular:
* Grau 0: Sense contracció ni moviment muscular.
* Grau 1: Traça de contracció, però sense moviment a l'articulació.
* Grau 2: Moviment a l'articulació amb eliminació de la gravetat.
* Grau 3: Moviment contra la gravetat, però no contra una resistència afegida.
* Grau 4: Moviment contra la resistència externa amb menys força de l'habitual.
* Grau 5: Força normal.

## Referències

* ↑ Boyas, S.; Guével, A. «Neuromuscular fatigue in healthy muscle: Underlying factors and adaptation mechanisms». Annals of Physical and Rehabilitation Medicine, 54, 2, 01-03-2011, pàg. 88–108. DOI: 10.1016/j.rehab.2011.01.001. PMID: 21376692.
* ↑ Kent-Braun JA «Central and peripheral contributions to muscle fatigue in humans during sustained maximal effort». European Journal of Applied Physiology and Occupational Physiology, 80, 1, 1999, pàg. 57–63. DOI: 10.1007/s004210050558. PMID: 10367724.
* ↑ Page 59 in: Hugue Ouellette. Orthopedics Made Ridiculously Simple (Medmaster Ridiculously Simple) (Medmaster Ridiculously Simple). MedMaster Inc, 2008. ISBN 978-0-940780-86-6.
* ↑ Neurologic Examination Arxivat 2009-05-11 a Wayback Machine. at First Year Medical Curriculum at University of Florida College of Medicine. By Richard Rathe. Created: January 15, 1996. Modified: December 19, 2000

## Vegeu també

* Fatiga muscular
* Hipotonia