OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rigor mortis (pel·lícula)

Rigor mortis és una pel·lícula espanyola de thriller ambientada a Bilbao, escrita, dirigida i produïda per Koldo Azkarreta el 1997.

## Argument

Quatre individus han robat un banc. Un d'ells decideix denunciar als altres i agafar els diners confiscats i, mentre espera la policia en una vil·la, és assassinat per un assassí contractat pels altres quatre com a venjança.

## Actors

* Imanol Arias: L'assassí
* Carlos Sobera: inspector de policia
* Nacho Marcos: Policia 1
* Iñaki García: policia 2
* Ales Furundarena: assalariat
* Paco Obregón: segrestador
* Paco Hernando: lladre
* Javier Merino: voyeur
* Guillermo Montero: segrestador

## Producció

La idea del guió la va tenir amb el futur presentador de televisió Carlos Sobera després de mantenir una conversa amb el metge forense, que els va dir que matar de veritat era força lent i complicat. Els interiors foren rodats a un xalet de Loiu entre juny i juliol de 1996 amb actors locals i un pressupost de 100 milions de pessetes,

## Recepció

Fou exhibida a la secció Zabaltegi del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1996.

## Referències

* ↑ Rigor mortis al diari ABC
* ↑ Rigor mortis a Fotogramas
* ↑ "Rigor mortis", sólo para hombres a bilbao.eus
* ↑ Rigor mortis al web del Festival de Sant Sebastià
# Rotzo

Rotzo (cimbri Rotz) és un municipi italià, dins de la província de Vicenza. Fou un dels municipis de la Federació de les Set Comunes, on hi vivien membres de la minoria alemanya dels cimbris, tot i que s'ha perdut la seva llengua. L'any 2007 tenia 620 habitants. Limita amb els municipis d'Asiago, Roana, Levico Terme (TN), Luserna (TN) i Valdastico.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Matteo Dal Pozzo | Llista cívica |
# Robert d’Adhémar

Robert d’Adhémar (Sent Ipolit, 10 d'abril de 1874 - 9 de juliol de 1941) va ser un matemàtic francès.

## Vida i obra

Fill d'una antiga família de la noblesa provençal, el vescomte Robert d'Adhémar, va estudiar a Montpeller i Lió abans d'entrar a l'École Centrale de Paris, en la qual es va graduar com enginyer el 1896, tot i que mai va exercir com a tal. El 1904 va defensar una tesi doctoral dirigida per Émile Picard.
Adhémar va ser professor de la Universitat Catòlica de Lilla, fins al 1922, en que va passar a ser professor de l'École centrale de Lille, excepte el anys de la Primera Guerra Mundial, en els quals va ser oficial a l'Estat Major de les forces franceses. D'aquest període data el seu interès per la balística exterior, tema sobre el qual va escriure un tractat el 1934.
Va mantenir una gran amistat amb Robert de Montessus de Ballore, amb qui va compartir docència a Lilla durant molts anys i amb qui va escriure un tractat sobre càlcul numèric.

## Referències

* ↑ Le Ferrand, 2010, p. 1-2.
* 1 2 Zerner, 1994, p. 38.
* ↑ Le Ferrand, 2010, p. 6.
* ↑ Aubin, 2014, p. 342-343.

## Bibliografia

* Aubin, David. «"I'm just a mathematician": Why and How Mathematicians Colaborated with Military Ballisticians at Gâvre». A: David Aubin, Catherine Goldstein (eds.). The War of Guns and Mathematics (en anglès). American Mathematical Society, 2014, p. 307-350. ISBN 978-1-4704-1469-6.
* Le Ferrand, Hervé «Quelques éléments sur la vie et l'oeuvre de Robert d'Adhémar» (en francès). HAL Archives Ouvertes, 2010, pàg. 1-11. OCLC: 900655756.
* Zerner, Martin «La transformation des traités français d'analyse (1870-1914)» (en francès). HAL Archives Ouvertes, 1994, pàg. 1-84. OCLC: 900655756.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Robert d’Adhémar» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Resolució 2132 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2132 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per via d'urgència per unanimitat el 24 de desembre de 2013, després que esclatessin hostilitats internes greus al Sudan del Sud. Per consegüent, el Consell de Seguretat va decidir ampliar la Missió de les Nacions Unides al Sudan del Sud (UNMISS) amb 5.500 efectius i 432 agents.

## Antecedents

El 2011, Sudan del Sud es va independitzar del Sudan després de diverses dècades de conflicte a la zona rica en petroli. A la darreria de 2013, però, va sorgir una crisi política entre el president Salva Kiir Mayardit i l'exvicepresident Riek Machar, que va provocar massacres i violència ètnica. El 24 de desembre de 2013 unes 45.000 persones buscaren protecció a les bases de la UNMISS al país i el personal de l'ONU també va descobrir fosses comunes.

## Observacions

El Consell estava alarmat per l'empitjorament de la situació i la crisi humanitària a Sudan del Sud, que va sorgir d'una disputa política i de la violència provocada pels líders del país. La lluita i la violència dirigides a grups específics de població ja havien provocat centenars de morts i la fugida de desenes de milers de persones. Els drets humans van ser violats per la milícia i els serveis de seguretat. També va condemnar els atacs contra la UNMISS. El 19 de desembre, un casc blau indi i almenys 20 civils van morir en un atac a Akobo quan els civils van buscar protecció a la UNMISS. Mentrestant, es va intentar iniciar un diàleg entre els líders del país.

## Actes

En primer lloc, es va demanar que cessessis immediatament les hostilitats i que s'iniciés un diàleg. Totes les parts havien de cooperar amb la UNMISS per implementar el seu mandat i protegir la població. El Consell estava d'acord amb la recomanació del Secretari General d'enfortir temporalment la UNMISS per tal de protegir la població i proporcionar ajuda d'emergència. El component militar de la missió es va estendre per tant a 12.500 homes i el component policial a 1.323 homes. Es va permetre al secretari general transferir tropes i equips d'altres operacions de l'ONU, com MONUSCO, UNAM, UNISFA, UNOCI i UNMIL. Finalment, es van animar als Estats membres a respondre a la demanda de més tropes i equipament.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «Unanimously adopting resolution 2132, SC increases UNMISS», 24-12-2013.
* ↑ Belga «Groen licht voor 5.500 extra blauwhelmen naar Zuid-Soedan» (en neerlandès). De Morgen, 24-12-2013.
* ↑ Belga «Duizenden doden in Zuid-Soedan» (en neerlandès). Het Laatste Nieuws, 24-12-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* «Text de la Resolució a UN.org» (pdf). Nacions Unides, 24-12-2013.
# Resolució 2130 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2130 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de desembre de 2013. El Consell va prorrogar el mandat dels 17 jutges del Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia. La resolució fou aprovada per 14 vots a favor i amb l'abstenció de Rússia, qui argumentà que la data final del tribunal, amb totes les despeses, es van acordar sense acceptar les propostes russes.
El Consell va demanar al Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia que fos tot el possible per completar els casos pendents el més aviat possible. Anteriorment s'havia anticipat que tots els casos legals haurien d'haver acabat el 31 de desembre de 2014, però era evident que això ja no era factible.
En l'actualitat, el mandat dels següents magistrats i jutges es va prorrogar fins al 31 de desembre de 2014:
* Koffi Kumelio Afande
* Carmel Agius
* Liu Daqun
* Theodor Meron
* Fausto Pocar
* Patrick Robinson
* Jean-Claude Antonetti
* O-Gon Kwon
* Burton Hall
* Howard Morrison
* Guy Delvoie
* Christoph Flügge
* Alphons Orie
* Bakone Justice Moloto
* Melville Baird
* Flavia Lattanzi
* Antoine Kesia-Mbe Mindua

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends tenure of 17 judges at ICTY until 31 dec 2014», 18-12-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 811 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 811 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 12 de març de 1993. Després de reafirmar les resolucions 696 (1991), 747 (1992), 785 (1992), 793 (1992) i 804 (1993), el Consell va expressar la seva preocupació pels combats recents i va condemnar les violacions dels "Acordos de Paz" a Angola per part d'UNITA, inclòs el seu rebuig als resultats electorals i les negociacions a més de la represa de les hostilitats.
La resolució exigia a UNITA que acceptés els resultats de les eleccions i el Govern d'Angola com la prova de que ells, en particular UNITA, havien implementat els acords de pau, abans del 30 de març de 1993. També va exigir un alto el foc a tot el país i dialogar, reafirmant que s'encarregarà de qualsevol part que es negui a participar en aquest diàleg.
El Consell condemnà els atacs verbals i físics contra Margaret Anstee, representant especial del Secretari General Boutros Boutros-Ghali i a la Segona Missió de Verificació de les Nacions Unides a Angola (UNAVEM II), incloent-hi el segrest d'un membre d'UNAVEM II a la província de Cabinda, exigint a més que totes les parts garanteixin la seguretat de tot el personal de les Nacions Unides.
La resolució va convidar Boutros-Ghali a organitzar una reunió al més alt nivell entre ambdues parts abans del 30 d'abril de 1993 i considerar el futur de les Nacions Unides a Angola en general. Va concloure demanant a tots els organismes de les Nacions Unides, els Estats membres i les organitzacions humanitàries internacionals que proporcionessin ajuda econòmica, material i tècnica, a més de l'ajuda humanitària a la població civil. Aquesta disposició va ser afegida a la resolució després de les preocupacions sobre la situació humanitària a Angola per Margaret Anstee.

## Referències

* ↑ Hampson, Fen Olser. Nurturing peace: why peace settlements succeed or fail. US Institute of Peace Press, 1996, p. 118. ISBN 978-1-878379-55-9.
* ↑ Kukkuk, Leon. Letters to Gabriella: Angola's Last War for Peace, What the UN Did And Why. FLF Press, 2005, p. 233. ISBN 978-1-891855-67-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Guerra Civil angolesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Roques Blanques (el Bruc)

Les Roques Blanques és una serra situada al municipi del Bruc a la comarca de l'Anoia, amb una elevació màxima de 768 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ruská Bystrá

Ruská Bystrá és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1405.
# Ruská Voľa

Ruská Voľa és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1357.
# Ruská Volová

Ruská Volová és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1609.
# Safelayer Secure Communications

Safelayer Secure Communications S.A. és una empresa espanyola fundada el maig de 1999, fabricant programari d'infraestructura de clau pública (seguretat per a gestió d'identitat digital signatura electrònica i protecció de dades). La tecnologia de Safelayer està implantada en els tres majors projectes de certificació i identificació digital espanyols, com són la Fàbrica Nacional de Moneda i Timbre d'Espanya, el DNI electrònic español i el passaport electrònic espanyol. La tecnologia de Safelayer també assegura el sistema de missatgeria (correu electrònic) de l'OTAN.
La tecnologia de Safelayer està avalada per la certificació de qualitat Common Criteria (CC) EAL2 i EAL4+. Actualment, Safelayer és l'única empresa al món amb certificació CC EAL4+ en tota una família de productos.

## Productes

* KeyOne CA: Autoritat de certificació.
* KeyOne VA: Autoritat de validació basada en el protocol estàndard OCSP de IETF.
* KeyOne TSA: Autoritat de segellament de temps basada en el protocol estàndard TSP de IETF.
* KeyOne RA: Autoritat de registre.
* KeyOne LRA: Autoritat de registre.
* KeyOne Desktop
* KeyOne Toolkits
* TrustedX: Plataforma de servicios web per a l'autenticació, signatura electrònica i protecció de dades.

## Referències

* ↑ «Espanya: Safelayer subministrarà la PKI que sustentarà el futur Document Nacional d'Identitat». Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 13 maig 2010].
* ↑ La OTAN contrata tecnología de seguridad española
* ↑ «Safelayer serà única empresa al món amb certificació CC EAL4+ en tota una família de producto». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 13 maig 2010].

## Enllaços externs

* Web de Safelayer
* Pàgina de demostració de la tecnologia TrustedX Arxivat 2010-05-23 a Wayback Machine.
* Certificació CC EAL4+ de la família de productes KeyOne 3.0 Arxivat 2006-11-05 a Wayback Machine.
# Safety

* Aquest article tracta sobre l'enregistrament de Coldplay. Vegeu-ne altres significats a «Safety (desambiguació)».
Safety fou el primer llançament oficial de la banda anglesa Coldplay. El van enregistrar en un cap de setmana del maig de 1998 com una demo per presentar a les discogràfiques.
Fou autofinançat pel grup i el seu mànager Phil Harvey per unes 200 lliures. El grup estigué molt content amb el resultat final de la gravació i van decidir distribuir unes 500 còpies per Londres, tot i que només unes 50 unitats van arribar a botigues musicals. La foto de Chris Martin que apareix en la portada fou realitzada per John Hilton, amic de la banda.

## Referències

* ↑ «Origin And Early Years (September 1996 – October 1999)» (en anglès). coldplaying.com. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 16 novembre 2010].
* ↑ «Art history #1 (Safety EP)» (en anglès). coldplay.com, 10-06-2010. Arxivat de l'original el 2013-10-30. [Consulta: 16 novembre 2010].

## Enllaços externs

* Safety a Discogs (anglès)
* Safety a Coldplay Wiki (anglès)
Viccionari
# Safety Last!

Safety Last! és una pel·lícula muda estatunidenc dirigida per Fred C. Newmeyer i Sam Taylor i protagonitzada per Harold Lloyd el 1923.
Considerada una de les obres mestres del cinema còmic mut i l'obra més famosa de Harold Lloyd. Conté la clàssica escena en què Lloyd escala un edifici, plena, a parts iguals, de gags antològics i un suspens extrem, amb el moment culminat al qual Lloyd queda penjant de les agulles d'un immens rellotge, imatge que ha esdevingut una de les icones més indiscutibles de la història del cinema.
Fins a l'últim moment de la seva vida es va ocultar el fet que Harold Lloyd no havia patit, en realitat, cap perill físic real: per als plans generals es va emprar els serveis d'un especialista. Aquest fet no resta mèrits cinematogràfics a la pel·lícula, la qual és valorada i estudiada per historiadors i crítics. El 1994, el National Film Registry de la Biblioteca del Congrés dels Estats Units la va seleccionar per a la seva preservació degut al seu interès cultural, històric o estètic. Actualment ocupa el 19é lloc a la llista de les millors films muts de tots els temps, realitzada per silent era.

## Repartiment

* Harold Lloyd: el noi
* Mildred Davis: la noia
* Bill Strother: "Limpy" Bill
* Noah Young: la llei
* Westcott Clarke: Mr. Stubbs

## Referències

* ↑ «Complete National Film Registry Listing» (en anglès). Film Registry of the National Film Preservation Board (Library of Congress). [Consulta: 22 març 2021].

## Enllaços externs

* Safety Last! - Lloc web oficial (anglès)
* Web oficial de Harold Lloyd (només el fòrum funciona actualment) (anglès)
* Una crítica de Roger Ebert Arxivat 2012-09-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Ahmed Galai

Ahmed Galai (Bizerta, 1954) és llicenciat en periodisme econòmic i activista dels drets humans tunisià. Va ser fins a octubre del 2016 vicepresident de la Lliga Tunisiana dels Drets Humans, associació que observa i defensa els drets humans a Tunísia. L'entitat forma part del Quartet de Diàleg Nacional de Tunísia guardonat amb el Premi Nobel de la Pau l'any 2015.
Galai va signar el manifest Let Catalans Vote en el qual s'afirma que "la millor forma de resoldre les disputes internes legítimes és emprar les eines de la democràcia" i que "evitar que els catalans votin contradiu els principis que inspiren les societat democràtiques". El 4 de setembre de 2017 va llegir el text del document al Palau de la Generalitat acompanyat del president Carles Puigdemont. Galai assegurà que "les urnes mai no haurien de ser considerades com un problema ni la causa d'un conflicte" i, en aquest cas, el referèndum sobre la independència impulsat pel Govern de Catalunya per al pròxim 1 d'octubre, "tampoc". També declarà que "les urnes són la solució civilitzada i democràtica dels conflictes i l'1 d'octubre no n'hauria de ser una excepció".

## Referències

* ↑ «Parlant de pau amb… Ahmed Galaï». Butlletí de FundiPau, Núm. 111, 2016, pàg. 8 [Consulta: 4 setembre 2017].
* ↑ Vicens, Laia «El Nobel de la pau Ahmed Galai: "Les urnes són la solució civilitzada i democràtica als conflictes"». Ara, 04-09-2017 [Consulta: 4 setembre 2017].
* ↑ «Tunisian Nobel Peace laureate supports Catalan referendum». Catalan News Agency, 04-09-2017 [Consulta: 4 setembre 2017].
# Kiteretsu

Kiteretsu (de vegades subtitulat El cosí més llest d'en Nobita), originalment i en japonès Kiteretsu Daihyakka (キテレツ大百科 'Enciclopèdia Kiteretsu'), és una sèrie manga del duo Fujiko Fujio publicada a la revista infantil Kodomo no Hikari entre 1974 i 1977, més tard convertida en una sèrie anime de 331 episodis de 25 minuts, emesa originalment per Fuji TV entre 1988 i 1996. L'anime ha estat doblat i emés en català per Televisió de Catalunya (Club Super 3) i Televisió Valenciana (Babalà Club).

## Referències

* ↑ «LUK Internacional | Kiteretsu». [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «Những bộ truyện đã làm nên tên tuổi của tác giả Doraemon» (en vietnamita). Game4V, 07-11-2020. Arxivat de l'original el 2021-06-13. [Consulta: 13 juny 2021]. «Kiteretsu Daihyakka là một bộ manga khoa học viễn tưởng của Fujiko Fujio, được in nhiều kì trong tạp chí thiếu nhi Kodomo no Hikari từ tháng 4 năm 1974 đến tháng 7 năm 1977.»
* ↑ «Kiteretsu Daihyakka, l'anime - le Dojo Manga» (en francès). Le Dojo Manga. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «Kiteretsu en las cadenas autonómicas». Espinof.com, 08-04-2006. [Consulta: 17 setembre 2020].
# Alice Isaaz

Alice Isaaz (Burdeus, 26 de juliol de 1991) és una actriu francesa. És coneguda pels seus papers a les pel·lícules La Cage Dorée (2013), La Crème de la crème (2014) i Els ulls grocs dels cocodrils (2014).

## Filmografia
### Llargmetratges

* 2012: Königsberg de Philipp Mayrhofer: Charlotte
* 2013: La Cage dorée de Ruben Alves: Cassiopée
* 2014: Fiston de Pascal Bourdiaux: Élie
* 2014: La Crème de la crème de Kim Chapiron: Kelly
* 2014: Els ulls grocs dels cocodrils de Cécile Telerman: Hortense Cortes
* 2015: Un moment d'égarement de Jean-François Richet: Marie
* 2015: En mai, fais ce qu'il te plaît de Christian Carion: Suzanne
* 2015: Rosalie Blum de Julien Rappeneau: Aude
* 2016: Elle de Paul Verhoeven: Josie
* 2017: Espèces menacées de Gilles Bourdos: Joséphine Kaufman
* 2018: La Surface de réparation de Christophe Regin: Salomé
* 2018: Mademoiselle de Joncquières d'Emmanuel Mouret: Mademoiselle de Joncquières
* 2019: Le Mystère Henri Pick de Rémi Besançon: Daphné Despero
* 2019: Play de Anthony Marciano: Emma
* 2020: L'État sauvage de David Perrault: Esther
* 2021: Couleurs de l'incendie de Clovis Cornillac

### Curtmetratges

* 2013: Clean de Benjamin Bouhana: Romy
* 2014: Notre Faust d'Elsa Blayau et Chloé Larouchi: Lise
* 2014: Après les cours de Guillaume Renusson: Lucie
* 2015: Qui de nous deux de Benjamin Bouhana: Alice

### Televisió
#### Sèries

* 2011: Joséphine, ange gardien: Juliette Verdon
* 2011: Victoire Bonnot: Zoé Viguier
* 2012: Les Petits Meurtres d'Agatha Christie: Juliette
* 2020: The Eddy: Margaux

#### Telefilms

* 2012: La Guerre du Royal Palace de Claude-Michel Rome: Marion Verdier
* 2015: L'Héritière d'Alain Tasma: Chloé

### Videoclips

* 2016: Synapson: Fireball
* 2019: Bigflo et Oli: Promesses

## Teatre

* 2015: De l'influence des rayons gamma sur le comportement des marguerites de Paul Zindel, dirigida per Isabelle Carré, Théâtre de l'Atelier

## Premis

* CinEuphoria Awards 2014: Millorr càsting per La Cage Dorée
* Festival du film de Cabourg 2014 : Swann d'Or a la Millor actriu revelació per Les Yeux jaunes des crocodiles

## Referències

* ↑ «Alice Isaaz». Première. Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 11 juliol 2014].
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1908

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1908 es va celebrar a Berlín i a Leipzig (Imperi Alemany) del 26 de juliol al 2 d'agost de 1908.
Les competicions amateurs es van realitzar a Leipzig el 26 de juliol, i les professionals a Berlín del 30 de juliol al 2 d'agost. En total es va competir en 4 disciplines, 2 de professionals i 2 d'amateurs.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Thorvald Ellegaard Dinamarca | Gabriel Poulain França | Charles-Louis Van Den Born Bèlgica |
| Darrere moto | Fritz Ryser Suïssa | Eugenio Bruni Itàlia | Arthur Vanderstuyft Bèlgica |

### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Victor Johnson Regne Unit | Benjamin Jones Regne Unit | Emile Demangel França |
| Darrere moto | Leon Meredith Regne Unit | Gustav Janke Imperi Alemany | Léon Vanderstuyft Bèlgica |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Regne Unit | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 | Dinamarca | 1 | 0 | 0 | 1 |
| - | Suïssa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| - | Imperi Alemany | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Bèlgica | 0 | 0 | 3 | 3 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Dècada del 100
## Esdeveniments

* El lleó s'extingeix d'Europa
* 104 - Corneli Palma, lloctinent de Trajà, conquereix Petra d'Aràbia
* Inicis de la cultura mochica als Andes.

## Personatges destacats

* Marc Ulpi Trajà, emperador romà (98-117)
* Evarist I, papa (97-105)
* Papa Alexandre I, papa (105-115)