OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Carme Dalmau i Dalmau

Maria Carme Dalmau i Dalmau (Barcelona, 1930) és una editora catalana.
Ha estat una de les dones pioneres en l'edició a Catalunya. L'any 1945 va començar a treballar a la Llibreria Dalmau i l'any següent a l'Editorial Dalmau i Jover. El 1959, va posar en marxa juntament amb el seu pare, Rafael Dalmau i Ferreres, l'editorial Rafael Dalmau, una de les cases editorials amb una trajectòria més dilatada a casa nostra. Entre les seves edicions destaca la mítica col·lecció ‘Episodis de la història’, que encara edita en l'actualitat. i obres enciclopèdiques com Els castells catalans. Fruit de la unió amb el fotògraf i historiador Pere Català i Roca el 1961, van ser els seus dos fills Anna Català i Dalmau (1965-2009) i l'historiador i editor Rafael Català i Dalmau (1962), successor en la responsabilitat de l'editorial Rafael Dalmau.
És l'única dona que el 1978 va signar el manifest fundacional de l'Associació d'Editors en Llengua Catalana.
El 2021 va rebre el Premi Nacional de Cultura per la seva trajectòria al capdavant de l'editorial fundada amb el seu pare.

## Referències

* 1 2 3 4 «Premis Nacionals de Cultura 2021». Consell Nacional de la Cultura i de les Arts. [Consulta: 27 maig 2021].
* ↑ Bennasar, Sebastià «Maria Carme Dalmau, pionera de l'edició en català». VilaWeb, 10-03-2020 [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Gregori Borrell, Magda «“Sempre he tingut la sensació de viure en provisionalitat: passar la censura, sortir d’impremta, corregir galerades, repartir un llibre...”. La Maria Carme Dalmau diu que va néixer entre llibres i que sempre hi ha viscut. Aquells que narren, també, la història editorial del país. Uns textos que ens expliquen i que han resistit el pas del temps, en bona part, gràcies a ella». La Mira, 2021 [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Estallo, A. «Mor Pere Català Roca, fotògraf, historiador i impulsor del projecte del museu casteller». El Punt Avui, 11-02-2009 [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ «Rafael Dalmau Editor, un segell amb cinquanta anys a sobre». VilaWeb, 18-10-2009 [Consulta: 3 abril 2021].
# Marià de Sabater i de Vilanova

Marià de Sabater i de Vilanova (1757, Cervera) fou marquès de Campmany i deixeble de Francesc Dorca. Escrigué «Noticias históricas de la fidelísima ciudad de Cervera»; «Breve resumen de la historia del Sto. misterio de Cervera»; i «Converses tingudes entre dos honrats pagesos calalans anomenats lo un Jaume, y lo altre Antón; sobre los punts més importants de la actual defensa de Cataluña» (tercera reimpressió, Solsona per Sagimon Bou i Baranera, 1813). Els punts que es tracten són els següents: 1. De les despeses de la guerra de Catalunya i de la utilitat de donar comptes d'ells, 2. De l'armament general de Catalunya. 3. De la necessitat d'aquest armament abans que vinguin els gavatxos o francesos de València. 4. D'alguns desordres sobre Bagatges, i, sobre el socors que donen els pobles a les tropes. 5. del veritable patriotisme. 6. De tot interessa a tots el fer un bon nomenament de diputats a Corts.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 569 [Consulta: 26 octubre 2013].

## Enllaços externs

* «Marià de Sabater i de Vilanova». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Marianne Mikko

Marianne Mikko (Võru, 26 de setembre de 1961) és una política estoniana membre del Parlament Europeu pel Partit Social Demòcrata, que forma part del Partit Socialista Europeu.
Mikko és la líder de la comissió del Parlament Europeu encarregada de la Cooperació amb la República de Moldàvia.

## Enllaços externs

* (anglès) (estonià) Pàgina oficial de Marianne Mikko
# Masaaki Sawanobori

Masaaki Sawanobori (Prefectura de Shizuoka, Japó, 12 de gener de 1970) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masaaki Sawanobori va disputar 16 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Masaaki Kato

Masaaki Kato (Prefectura d'Aichi, Japó, 22 de desembre de 1958) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masaaki Kato va disputar 3 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Mas y Mas

Mas y Mas és una empresa de supermercats del País Valencià. La companyia té una forta presència a la Marina Alta - 21 botigues - i tingué la seua primera botiga a Pedreguer, on actualment compta amb tres locals. Actualment té supermercats a moltes comarques del País Valencià, com la Plana, l'Horta, la Ribera, la Safor, i a totes les comarques de la província d'Alacant. D'altra banda, també disposa d'establiments a Astúries, Lleó i Andalusia.

## Referències

* ↑ «plana web oficial». Arxivat de l'original el 2008-12-10. [Consulta: 26 novembre 2008].

## Enllaços externs

* Plana web oficial
# Masia del Ros (Bràfim)

La Masia del Ros és una masia situada al municipi de Bràfim, a la comarca catalana de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ «Masia del Ros | enciclopèdia.cat». [Consulta: 20 novembre 2021].
# Masia en Samà

La Masia en Samà és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de coberta a dues vessants amb capcer a la façana lateral amb construccions complementàries adossades i aïllades.
L'edifici primitiu és de planta sensiblement rectangular compost de planta baixa i una planta pis sota coberta a dues vessants i amb carener paral·lel a la façana principal. Trobem un pati tancat per un baluard flanquejat per dos porxos: un d'entrada a la masia i amb terrat superior i l'altre adossat al magatzem. El magatzem de vi està format per una nau de planta rectangular amb dos nivells interiors que s'acusen en el volum exterior i amb cobertes a dues vessants. Hi ha un cos aïllat destinat a porxos i galliners.
Les parets de càrrega són de paredat comú i totxo.
La part destinada a habitatge amb portal d'arc carpanell i tres balcons amb llinda i llosa de pedra, un dels quals dona al terrat del cos d'entrada. El magatzem de vi té portals d'arc rebaixat de maó, petits ulls de bou, finestral simulat amb arquets de totxo al capcer i ràfecs de totxo i teula. El cos d'entrada té un arc carpanell, una capelleta de ceràmica i xemeneia troncocònica de trencadís.

## Història

La casa era coneguda per corral d'en Martí, família que procedia del Padruell. La família Samà la va comprar i a partir del 1910 la reformà sota la direcció de l'arquitecte Josep Font i Gumà, que la convertí en la masia modernista que veiem a l'actualitat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia en Samà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
* ↑ Roig i Estradé, Pau; Carbonell i Virella, Vicenç. Masies del Garraf. 1. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, ©1998-2008, p. 42-43. ISBN 84-85960-24-6.
# Mats Svensson

Mats Svensson (Borås, 28 d'abril de 1943) és un nedador suec, ja retirat, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar dues proves del programa de natació. Fou cinquè en els 4x100 metres lliures, mentre en els 400 metres lliures quedà eliminat en semifinals.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or i una de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1962.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Mats Svensson». [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ Mats Svensson. Comitè Olímpic Suec
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 20 juliol 2020].
# Mats Löfström

Mats Löfström (nascut el 27 d'octubre del 1983 a Eckerö, Finàndia) és un polític finlandès qui representa al partit Centre d'Åland (partit polític de caràcter centrista i agrari de les Illes Åland) al Parlament de Finàndia (Eduskunta). Es va educar a la regió d'Äland fins que va estudiar ciències polítiques a la Universitat de Helsinki. Löfström és l'únic membre del parlament per la regió autònoma d'Åland i va ser candidat a les eleccions del 2015, remplaçant Elisabeth Nauclér. Löfström va ser reelegit a les eleccions d'abril del 2019. D'ençà 2012 col·labora amb el Parlament Europeu tot assessorant Carl Haglund i a partir del 2013 Nils Torvald.

## Referències

* ↑ «Ylen Vaalikone 2019 - Yles Valkompass 2019» (en anglès). https://vaalikone.yle.fi,+09-12-2019.+[Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ «Mats Löfström - Ålands Riksdagsledamot» (en suec). https://www.lofstrom.ax/,+09-12-2019.+[Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ «Mats Löfström» (en anglès). https://www.eduskunta.fi,+09-12-2019.+[Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ «Mats Löfström | News & Popularity Trends» (en anglès). https://www.fameflux.com,+09-12-2019. Arxivat de l'original el 2021-11-27. [Consulta: 9 desembre 2019].
# Maximiliano Fernández del Rincón y Soto Dávila

Maximiliano Fernández del Rincón y Soto Dávila (1835 - 1907) fou bisbe de les diòcesis de Terol-Albarrasí (1891-94) i Guadix-Baza (1894-1907) i cofundador de la Congregación de Hermanas de la Presentación.
Nasqué a Baeza (Jaén) el 21 d'agost del 1835, localitat que tenia un seminari de Sant Felip Neri al qual va ingressar a disset anys. Ordenat sacerdot als vint-i-quatre, va començar el seu ministeri en acomplir labors docents al mateix centre en què s'havia format, lloc en què també actuà com a director espiritual, vicerector i finalment com a rector. A trenta-un anys va prendre possessió de la parròquia del Sagrari de Jaén, ciutat en la qual fundà i des de la qual dirigí la revista Fe Católica, a través de la qual contribuí a divulgar les sessions del Concili Vaticà I.
Més tard es va traslladar a Granada, on durant vint anys va professar com a canonge lectoral i professor del seminari a títol de doctor en Teologia i Dret Canònic. Durant la seva estada en aquesta ciutat va fundar, el 1880, la Congregación de Hermanas de la Presentación en col·laboració María Teresa de la Asunción Martínez y Galindo., igualment originària de Baeza. El 1891 va ser consagrat bisbe de Terol, on va acomplir el seu ministeri fins al 1894, quan va ser traslladat com a pastor a la diòcesi de Guadix-Baza, ciutat on va morir durant l'exercici del seu pastorat el 24 de juliol del 1907.

## Referències

* ↑ Venzalá, Manuel Caballero. El Romancero de Jaén (en castellà). Diputación Provincial de Jaén, 1989. ISBN 978-84-86843-13-7.
* ↑ Cervilla, Manuel Jaramillo. Maximiano Fernández del Rincón (1835-1907): fundador de la Congregación de Hermanas de la Presentación de la Virgen María, de Granada, Obispo de Teruel y Guadix (en castellà). Biblioteca de Autores Cristianos, 1996, p. 66. ISBN 978-84-7914-238-4.
* ↑ Herrera, Elena Bosque; Riego, Manuel Martín; Lorenzo, Jesús Fernando Pérez. 1967-2017: 50 Años creando futuro en Nervión (desde 1880 en Sevilla) (en castellà). Wanceulen Editorial, 2018-03-30. ISBN 978-84-9993-839-4.

## Enllaços externs

* Catholic Hierarchy (anglès)
* Colegio La Presentación (Baza) Arxivat 2012-06-25 a Wayback Machine. (en castellà)
# Mele

Mele (en ligur Mê) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 2.686 habitants.

## Geografia

Es troba als peus dels Apenins Ligurs la vall de Leira, a l'oest/nord-oest de Gènova. Té una superfície de 29,44 km² i les frazioni de Acquasanta, Biscaccia, Fado, Ferriera i Fondo Crosa. Limita amb les comunes de Bosio, Gènova i Masone.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 19 juliol 2015].
# Marit Gaup Eira

Marit Gaup Eira, nom sami Šelgon Joreha Máret, (1945) és una ramadera de rens, cantant i joikera tradicional sami. És una de les representants més importants del joik genuí.
Va començar a cantar joiks a la natura, quan estava amb els rens, ja que la seva mare que era cristiana no deixava que es cantessin joiks a casa. Ha participat 10 vegades en el concurs de música sami Sámi Grand Prix en la categoria de joik i hi ha guanyat 3 vegades. El 2004 va publicar l'àlbum Beaskađas amb joiks tradicionals i d'altres compostos per ella mateixa. El 2009, juntament amb la seva germana bessona Risten Sara Gaup Turi (Šelgon Joreha Ristin), van publicar Ipmeláhči Hálddus (A la disposició de Deu Pare), un disc de psalms samis. Ella i el seu marit Mikkel Eira han participat en el film Jojk – Juoigan de Maj-Lis Skaltje, i en el CD Davvi Jienat que va aplegar veus tradicionals del joik genuí de diferents parts de Sápmi.
El 2012 va ser guardonada amb el Premi Áillohaš de música.

## Discografia

* 2004 Beaskađas
* 2005 Davvi Jienat, amb varis artistes
* 2009 Ipmeláhči Hálddus, amb Risten Sara Gaup Turi

## Referències

* 1 2 Olli, Anne «Bovttiiga dovdduid sálmmaiguin» (en sami septentrional). NRK, 14-04-2009 [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ Eira, Sara Kristine «Mannsdominert yrke» (en noruec). NRK, 12-03-2012 [Consulta: 4 juliol 2021].
* 1 2 Sara Oskal, Maret Biret «Joikekonsert med en ny vri» (en noruec). NRK, 25-03-2016 [Consulta: 4 juliol 2021].
* 1 2 Hætta, Wenche Marie «Hvem-Hva-Når om Sámi Grand Prix». NRK, 19-06-2019 [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Marit Gaup Eira» (en sami septentrional). NRK, 29-03-2010 [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ Skaltje, Maj-Lis, 2003: Jojk – Juoigan
* ↑ «Maj Lis Skaltje» (en suec). Biblioteken i Norbotten. Arxivat de l'original el 22 de gener 2021. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ Utsi, Johan Ante «Fikk Áillohaš-prisen» (en noruec). , 07-04-2012 [Consulta: 4 juliol 2021].
# Mekorot

Mekorot (en hebreu: מקורות) és la companyia nacional d'aigua d'Israel. Va ser fundada en 1937. Proveeix el 90% de l'aigua potable d'Israel i el 70% del proveïment d'aigua.
La gran experiència de la companyia, els seus coneixements tècnics i solucions d'avançada permeten a Israel enfrontar amb èxit l'escassetat d'aigua, havent d'enfrontar èpoques de sequera, la seva localització en zona desèrtica i a l'avançat augment de consum.
La companyia opera 3.000 instal·lacions a través del país per al proveïment d'aigua, la qualitat de l'aigua, la infraestructura, la purificació d'aigües residuals, la dessalinització, etc.

## Aqüeducte Nacional d'Israel

L'Aqüeducte Nacional d'Israel és administrat per l'empresa Mekorot. La quantitat total d'aigua proveïda per l'Aqüeducte Nacional d'Israel des del seu establiment fa 40 anys és 12,4 bilions de metres cúbics. Transporta l'aigua del nord del país al centre i sud del mateix. La seva capacitat de bombament total és de 72.000 m³/h, i la seva altura màxima és d'aproximadament 400 metres.

## Dessalinització

Mekorot ha desenvolupat una font d'aigua addicional, dessalant l'aigua de diversos vessants, augmentant permanentment l'eficàcia del procés. Mekorot posseeix una eficaç i avançada tecnologia en l'osmosi inversa per al proveïment d'aigua a Israel. Hi ha 31 plantes de la dessalinització, principalment en el sud del país. Aquestes plantes produeixen anualment 22,5 milions de m³ d'aigua salobre, 3,3 milions de m³ d'aigua de mar. S'estan construint noves plantes de dessalinització que produiran altres 8,8 milions de m³.

## Referències

* ↑ Mekorot. «Water Supply» (en anglès). Arxivat de l'original el 8 de novembre de 2015. [Consulta: 18 novembre 2008].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'empresa (hebreu)
# Martell de fuster

El martell de fuster consisteix en un mànec (normalment de fusta) amb una maça (que sol ser de metall) en el seu extrem. Són emprats bàsicament per clavar claus o per muntar diferents peces, ajudats per un tros de fusta dura per impedir que els cops quedin marcats. N'hi ha de diversos tipus:

## Referències

* ↑ «Martell de fuster». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* martell
* pota de cabra
# Masanori Sanada

Masanori Sanada (Prefectura de Shizuoka, 6 de març de 1968 - 6 de setembre de 2011) és ser un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Va formar part de l'equip olímpic japonès a la Copa d'Àsia de 1988.

## Referències

* ↑ worldfootball.net
# Masamune Shirow

Masamune Shirow (士郎 正宗, Shirō Masamune) és un reconegut artista manga internacional, nascut com a Masanori Ota (太田 まさのり Ōta Masanori) el 23 de Novembre, de 1961, a Kobe (Japó).
Masamune Shirow és un pseudònim, basat en el famós espadatxí, Masamune. És més conegut pel manga Ghost in the Shell, que des d'aleshores s'ha convertit en tres pel·lícules anime, dues sèries de televisió anime i diversos videojocs. Altres obres seves són Black Magic, Dominion Tank Police, Appleseed i Senjutsu Chokokaku Orion, a més a més Ghost in the Shell va ser continuada amb Manmachine Interface. Shirow també és popular per a la creació d'art eròtic.
A l'animació solament va treballar en l'adaptació del seu primer manga, Black Magic. No li va agradar la feina de l'animació de manera que no tornà a involucrar-se en cap treball d'adaptació a l'anime de les seues obres.
Les seues obres se solen caracteritzar per l'aparició de dones caçadores, un interès per la tecnologia per part de Shirow, dones atractives i màquines dibuixades amb molt de detall.

## Referències

* 1 2 3 Mira, iago. «El regreso de Appleseed». A: Black magic. Barcelona: Planeta-De Agostini, 2006. ISBN 84-674-3033-8.
* 1 2 «SHIROW Masamune». Manga-news. [Consulta: 3 abril 2018].
* ↑ González, Roke. «La Princesa». A: Orion. Barcelona: Planeta DeAgostini, 2006. ISBN 84-674-2792-2.
* ↑ O'Mara, Sean «More Than Ghost In The Shell: The Legacy of Masamune Shirow». Otaku USA Magazine, 25-08-2014 [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ Райхерт, К. В. «Образ девушки-охотника в манге Масамунэ Сиро». Zbiór raportów naukowych, 58, 2014. Arxivat de l'original el 2020-10-27 [Consulta: 11 abril 2018].

## Enllaços externs

* Entrevista de Frederik L. Schodt a Masamune Shirow el 1998 (anglès)
* Galeria d'imatges amb il·lustracions de Shirow Arxivat 2012-09-28 a Wayback Machine.
* Una altra galeria d'imatges amb il·lustracions de Shirow Arxivat 2013-02-28 a Wayback Machine.
# Martí Riverola i Bataller

Martí Riverola i Bataller (nascut a Barcelona el 26 de gener de 1991) és un futbolista professional català que juga de migcampista amb l'Inter d'Escaldes.
Des dels sis anys és a les categories inferiors del FC Barcelona, fet que ha provocat que jugués en tots els equips del club, fins a arribar al filial. El gener del 2011 va marxar cedit al SBV Vitesse neerlandès, aleshores entrenat per Albert Ferrer.
A finals de gener de 2012, s'especula que Riverola acabarà jugant la temporada 2012-2013 al Bolonya, de la Serie A del Calcio italià. Fiinalment, el 7 de juny de 2012 signa pel Bolonya.

## Referències

* ↑ «Riverola, cedit al Vitesse». FCBarcelona.cat, 07-01-2011. Arxivat de l'original el 2011-03-12. [Consulta: 6 agost 2011].
* ↑ «Possible marxa de Riverola al juny del 2012». sport.es, 31-01-2012.
* ↑ «Riverola: "Arribo al Bolonya per créixer"». sport.es, 07-06-2012.
# Medalla commemorativa de la Travessia Aèria de la Dècada

La Medalla commemorativa de la Travessia Aèria de la Dècada (italià): Medaglia commemorativa della Crociera aerea del Decennale) era una medalla italiana, instituïda pel rei Víctor Manuel III el 13 d'agost de 1933 mitjançant el Reial Decret Nº.1748.
Va ser atorgada a aquells que van participar en la Travessia Aèria de la Dècada assumint la responsabilitat pel desenvolupament del propi deure més enllà del vol i de la tasca a bord de la nau, així com als que hagin ajudat a portar a terme la travessa.
També es va concedir a la memòria d'aquells que havien perdut la vida en la travessia.

## Disseny

Una medalla de bronze de 32mm de diàmetre. A l'anvers apareix l'efígie del rei, girat en tres quarts (en lloc del perfil habitual) mirant a la dreta amb la inscripció "VITTORIO EMANUELE III RE D'ITALIA" (Víctor Manuel III Rei d'Itàlia). A sota del coll hi ha el feix dels feixistes. Al revers apareixen uns hidroavions S.55 X, amb la inscripció a sota "ROMA • CHICAGO • NEW- YORK • ROMA – LUGLIO-AGOSTO – 1933.A XI" (Roma • Chicago • Nova York • Roma – Juliol – Agost – 1933). A la part superior apareix la inscripció "CROCIERA AEREA DEL DECENNALE" (Travessia Aèria de la Dècada) seguint la medalla
Penja d'una cinta vermella.

## Bibliografia

* Ercoli, Ercole - Le Medaglie al Valore, al Merito e Commemorative - Militari e Civili nei Regni di Sardegna, d'Italia e nella Repubblica Italiana - 1793-1976 I.D.L. 1796
# Medalla commemorativa de la Campanya d'Espanya (1936-1939)

La Medalla commemorativa de la Campanya d'Espanya (italià: Medaglia commemorativa della campagna di Spagna) és una medalla de campanya italiana, creada pel Rei Víctor Manuel III, i creada el 6 de juny de 1940 mitjançant el Reial Decret 1244.
Era atorgada als membres del Cos de tropes voluntàries, de la Missió Naval i de l'Aviació Legionària que van formar part del "Tercio Extranjero" a Espanya durant un període mínim de 3 mesos, tot i que no calia que fossin continuats.
En el cas de l'Aviació Legionària el requisit era participar en 3 missions de vol.
La medalla també era concedida per haver estat nomenat o promogut per mèrits de guerra, condecorat al valor militar o amb la creu al mèrit de guerra o per haver estat ferit, indiferentment al període passat al Tercio.
La concessió també s'estenia als membres de la marina mercant per la seva participació a la campanya.
Juntament amb la medalla s'atorgava un diploma acreditatiu.

## Disseny

Una medalla de bronze, de 33mm de diàmetre. Sobre l'anvers, apareix un guerrer nu a cavall, guiat per la Victòria, cavalcant sobre una serp i sobre una falç i un martell, símbols del comunisme.
Al revers, sobre el perfil de la península Ibèrica, apareix el cap de la Medusa alada a la part superior. A la part central apareix la inscripció "GUERRA POR | LA LIBERACIÓN | Y LA UNIDAD DE | ESPAÑA | 17 JULIO 1936", i a sota, l'escut de l'Espanya Nacional.
Penja d'una cinta de 37mm d'ample, formada per 5 franges verticals alternes, 3 vermelles de 6mm cadascuna i 2 de grogues de 6,5mm, amb una franja negra a les puntes de 3mm d'ample.

## Referències

* ↑ regio decreto 6 giugno 1940, n. 1244, Concessione e istituzione di distintivi di guerra a favore del personale partecipato campagna Spagna, pubblicato sulla Gazzetta Ufficiale del Regno d'Italia n. 216 del 14 settembre 1940. Abrogato con decreto del Presidente della Repubblica 13 dicembre 2010, n. 248, Regolamento recante abrogazione espressa delle norme regolamentari vigenti che hanno esaurito la loro funzione o sono prive di effettivo contenuto normativo o sono comunque obsolete, a norma dell'articolo 17, comma 4-ter, della legge 23 agosto 1988, n. 400, pubblicata nella Gazzetta Ufficiale della Repubblica italiana, serie generale, n. 20 del 26 febbraio 2011, supplemento ordinario n. 18.
* ↑ {{{títol}}}.

## Bibliografia

* Ercoli, Ercole - Le Medaglie al Valore, al Merito e Commemorative - Militari e Civili nei Regni di Sardegna, d'Italia e nella Repubblica Italiana - 1793-1976 I.D.L. 1976