OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Piqué (teixit)

El piqué, punt imperial o marsella és un teixit fraccionat de dotze en dotze fils, normalment usat amb fil de cotó, que es caracteritza pel fet que la meitat dels fils aixecats de cada secció canvia alternativament en cada passada. El cotó de twill i el cotó cordat en són familiars propers.
El teixit és part del frac, i algunes fonts fins i tot diuen que aquesta tela va ser inventada específicament per a aquest ús. Conté més midó que la tela plana, el que produeix un front de camisa més rígid. Les camises de piqué van substituir les anteriors de tela plana, que continuen sent una alternativa vàlida. L'ús del piqué es va estendre a altres parts del codi de vestimenta i és actualment l'única tela usada en la corbata i armilla del Frac.
El teixit de piqué va ser desenvolupat per la indústria del cotó de Lancashire a finals del segle xviii com una tècnica mecanitzada per teixir draps dobles amb una pesada trama de fils inclosa. Va ser utilitzat originalment per fer imitacions dels edredons filats de Provença fets a Marsella, la fabricació dels quals es va convertir en una important indústria per Lancashire de la darreria del segle xviii a principi de segle xx.
Actualment, el piqué s'empra sobretot per corbates, moltes de les quals porten una orla o sanefa combinada amb diverses llistes de diferent punt. Un altre ús per aquest teixit és en polos i vestits de dona, principalment.
El terme «Marcella» és una variant de la paraula "Marseilles" aplicada al teixit.

## Referències

* ↑ Rosel Leon, Miguel. El vendedor analista en el sector textil. Editorial Visión Libros, p. 48–. ISBN 9788498868920 [Consulta: 12 juny 2011].

## Bibliografia

* Oriol Ronquillo, Josep. Diccionario de materia mercantil, industrial y agrícola (en castellà). Barcelona: Imprenta de D. Agustin Gaspar, 1857.
Viccionari
# Jean Asselborn

Jean Asselborn (Steinfort, 27 d'abril de 1949) és un jurista i polític luxemburguès, viceprimer ministre de Luxemburg del 2004 al 2013, sota el primer ministre Jean-Claude Juncker. Té el càrrec al govern de Luxemburg com a Ministre d'Afers Exteriors des de l'any 2004.

## Biografia

Després de sortir de l'escola a l'edat de 18 anys, Jean Asselborn va obtenir un Diploma de fi d'estudis secundaris de l'Ateneu de Luxemburg el 1976. A l'octubre de 1981, va ser guardonat amb un doctorat en dret judicial de la Universitat de Nancy II.
Jean Asselborn va iniciar la seva carrera professional en un laboratori d'Uniroyal el 1967. Va ser durant aquest temps quan es va involucrar activament en el moviment sindical i va ser escollit representant de la Federació de Treballadors de Luxemburg (Lëtzebuerger Aarbechterverband), precursor de l'actual sindicat OGBL.
Després d'obtenir el seu diploma de l'escola secundària, Jean Asselborn es va convertir en administrador de l'Hospital Intercomunitari de Steinfort (Hôpital intercommunal de Steinfort) el 1976, càrrec que va ocupar fins al 2004. El 1968, es va unir a l'administració municipal de la ciutat de Luxemburg, però després d'un any va tornar a Steinfort per treballar també com a funcionari. Durant el 1982 i el 2004 va ser alcalde de Steinfort.
A partir de juliol de 2004, Asselborn representa el govern de Luxemburg en el Consell de Ministres de la Unió Europea en les seves configuracions d'Afers Exteriors i Assumptes Generals. Durant escassos quinze dies del mes de juliol de 2004, exercí el càrrec de President de la Cambra de Diputats de Luxemburg. Jean Asselborn és actualment el ministre més longeu entre els ministres d'Afers Exteriors de la Unió Europea.

## Referències

* 1 2 3 «Jean Asselborn. Biografia» (en francès). Gouvernement.lu. [Consulta: 22 agost 2015].
* ↑ «Rulers: Luxembourg» (en anglès). Rulers.org. [Consulta: 2 desembre 2015].
* ↑ «Réunion informelle des ministres et des secrétaires d'État aux Affaires européennes» (en francès). Gouvernement.lu. [Consulta: 22 agost 2015].
# Turó de Ferrera

El Turó de Ferrera és una muntanya de 767 metres que es troba al municipi de Calaf, a la comarca de l'Anoia.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 273110001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Andreu Foix

Andreu Foix (Cambrils - Barcelona, 29 de juny de 1723) fou un eclesiàstic, ardiaca i canonge de la Seu de Barcelona.
A l'inici de la Guerra de Successió Espanyola participà activament en la conspiració per al desembarcament aliat de maig de 1704 a Barcelona, el fracàs de la qual el va portar a l'exili amb el Príncep Jordi de Hessen-Darmstadt cap al Setge de Gibraltar (1704-1705), on es va distingir tenint cura dels ferits.
Fou un dels màxims impulsors, estratègicament i econòmicament, de la construcció de l'actual ermita de la Mare de Déu del Camí de Cambrils. Al seu testament va llegar els seus béns i rendes a Cambrils per tal d'acabar les obres de l'esmentada ermita, la quantitat restant s'havia d'invertir en l'educació dels infants de la vila. D'altra banda, tots els seus béns a la ciutat de Barcelona els destinava a la posada en marxa d'una escola per noies, dirigida per monges i situada a la mateixa ciutat. L'any 1890 l'ajuntament de Cambrils li va dedicar el carrer que abans es coneixia com a raval de les Premses.

## Referències

* 1 2 3 Salceda i Castells, Josep. La Mare de Déu del Camí i el seu santuari. Ajuntament de Cambrils, 1986.
* ↑ Els Llibres de l'ànima de la Diputació del General de Catalunya (1493-1714) Vol. II (pàg.178)
* ↑ Saludes, Isidre. Santuaris marians de l'arquebisbat de Tarragona. L'Abadia de Montserrat, 2005. ISBN 9788484157670.
* 1 2 3 Porta i Bergadà, Antoni. La victòria catalana de 1705. Pòrtic, 1984. ISBN 8473062264.
* ↑ Salceda i Castells, Josep. Els carrers de la vila. Ajuntament de Cambrils, 1992. ISBN 8486542553.
# Resolució 1641 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1641 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de novembre de 2005. Després de recordar la Resolució 1545 (2004) sobre la situació a Burundi, el Consell va ampliar el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Burundi fins al 15 de gener de 2006.
Mentre afirmava la sobirania i la integritat territorial de Burundi, el text també observava factors continus d'inestabilitat al país, que constituïen una amenaça per a la pau i la seguretat a la regió.

## Referències

* ↑ «Security Council adopts text extending mandate of United Nations Operation in Burundi until 15 January 2006». United Nations, 30-11-2005.
* ↑ United Nations. Report of the Security Council. United Nations Publications, 2006, p. 1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Guerra Civil de Burundi

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ulibovka

Ulibovka (en rus: Улыбовка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 28 habitants. Pertany al districte municipal de Volsk.

## Referències

* ↑ «Регионы России → Саратовская обл. → Вольский р-н → Александровка с.». Arxivat de l'original el 2015-04-05.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Vi claret

El vi claret és un vi elaborat de forma similar al vi negre, realitzant la fermentació parcial de raïms negres i blancs, de forma que s'obté un vi amb poc color.
Durant uns anys, i en especial a La Rioja, es van anomenar i etiquetar com a clarets als vins negres de criança o reserva que a causa de l'envelliment havien perdut part del seu color. Actualment ja no s'etiqueten així.
En alguns llocs s'anomenen clarets als vins rosats malgrat que aquests s'elaboren de forma diferent.

## Referències

* ↑ Vinyes i vins: mil anys d'història, pàgina 110
# Gais (Ausser-Rhoden)

Gais és un municipi del cantó d'Appenzell Ausser-Rhoden (Suïssa).
El 1977, el poble Gais va rebre el Premi Wakker pel desenvolupament i la preservació del seu patrimoni arquitectònic. La plaça del poble, l'església protestant de 1782, l'antic hotel balneari Neuer Ochsen de 1796 i la fonda Krone de 1781 estan catalogats com a llocs patrimonials d'importància nacional.

## Història

El poble de Geis s'esmenta per primera vegada en una llista d'ofrenes donades a l'abadia de St Gall el 1272. Mentre estava sota l'abadia, Gais era un poble semi-independent amb el seu propi Ammann (agutzil) i jutge. Al segle XIV Gais ja actuava com a comunitat independent. Sota l'Ammann, Konrad Geppensteiner Gais es va unir a l'Aliança de Ciutats Suabes (en alemany: Schwäbischer Städtebund) el 1377. El 1401 la ciutat es va aliar amb la Lliga de la Casa de Déu. Una de les batalles més importants de les guerres d'Appenzell (1401–29), la batalla de Stoss Pass, va tenir lloc al territori de Gais.

## Referències

* ↑ Swiss Heritage Society-Wakker Prize(alemany)
* ↑ Swiss inventory of cultural property of national and regional significance (1995), p. 53
* 1 2 Gais en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Track & Field (videojoc)

Track & Field és un videojoc publicat per a MSX i NES de temàtica esportiva. Un o dos jugadors poden competir en diverses proves, entre les quen s'inclouen una cursa, salt de longitud, llançament de martell o javelina. La coordinació i la velocitat en pitjar els botons són l'habilitat que es necessita per vèncer en aquest joc, on hi ha marques mínimes per passar de nivell. El joc va ser comercialitzat per Konami el 1983 i el seu èxit va fer que apareguessin seqüeles diverses.
# Andreu Galan i Martí

Andreu Galan i Martí (Alboraia, 1980) és un poeta valencià. Va estudiar Magisteri d'Educació Musical a la Universitat de València i Filologia Catalana.
Va aprendre cançons, dites, fragments de rimes populars, sainets de son iaio, llaurador d'Alboraia, i té influències també pels poetes Joan Vinyoli, Blai Bonet i Vicent Andrés Estellés. Ha participat en festivals i recitals poètics, on combina les rapsodes amb caixetes de música i instruments de joguet. Amb la poetessa Martina Escoda va posar en marxa un web dirigit a infants, pares i educadors i que té la funció d'estimular la creació poètica infantil. La seua obra ha estat publicada l'any 2008 a l'antologia de poesia jove dels Països Catalans Pedra Foguera, també ha publicat articles i poemes en la revista literària mallorquina Pèl Capell (exili interior).

## Obra

* Cansat de diumenges, 2009 LaBreu Edicions, ISBN 978-84-937152-5-0
* Qui no sap riure, no sap viure (Andana Editorial, 2014 ISBN: 978-84-941757-5-6 (Triat pel Consell Català del Llibre Infantil i Juvenil (ClijCAT) per optar al 10è Premi de Literatura Infantil «Atrapallibres»,

## Referències

* 1 2 3 «Cansat de diumenges. Andreu Galan». Labreuedicions.com. [Consulta: març 2016].
* ↑ «Andreu Galan i Martí va». Elculturista.cat. Arxivat de l'original el 2016-04-04. [Consulta: març 2016].
* ↑ «El grup Pèl Capell publica 'Pedra foguera', una antologia de poesia jove dels Països Catalans». Vilaweb.cat, 16-05-2008. [Consulta: març 2016].
* ↑ «27 poetes valencians». Triallibres.com, 2012. [Consulta: març 2016].
* ↑ «Qui no sap riure no sap viure». Andana.net. Arxivat de l'original el 2016-04-09. [Consulta: març 2016].
* ↑ «La poètica de l'Andreu Galan». Escriptors.cat, 09-01-2015. [Consulta: març 2016].
# Ulis Williams

Ulis Williams (Hollandale, 24 d'octubre de 1941) és un atleta estatunidenc, ja retirat, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. En els 4×400 metres, formant equip amb Ollan Cassell, Michael Larrabee i Henry Carr, va guanyar la medalla d'or, mentre en els 400 metres fou cinquè.
En el seu palmarès també destaquen els campionats de l'AAU de les 440 iardes el 1962 i el 1963 i el de la NCAA en 440 iardes el 1963 i en els 400 metres el 1964. El 1962 va ser escollit atleta universitari de l'any. Una vegada retirat va exercir de professor universitari i degà associat al Compton College.

## Millors marques

* 400 metres. 45.00" (1964)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Ulis Williams». [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ «United States Championships (Men 1943-)». [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el October 13, 2011. [Consulta: October 18, 2011]. Track and Field News High School Athlete of the Year list
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ «Ulis WILLIAMS | Profile | World Athletics». [Consulta: 9 juliol 2024].
# Tàngara galta-rogenca

La tàngara galta-rogenca (Tangara rufigenis) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de les muntanyes del nord de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Tàngara galta-rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Picot sultà gros

El picot sultà gros (Chrysocolaptes guttacristatus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita els boscos i terres de conreu des dels Himàlaies de l'Índia, cap a l'est fins a la península Malaia i les illes Grans de la Sonda.
# Gairloch

Gairloch (en gaèlic escocès: Geàrrloch) és un llogaret i parròquia civil situada a les ribes del llac Gairloch en la costa nord-oest del consell unitari de Highland a Escòcia, Regne Unit. Gairloch és una popular destinació turística en els mesos d'estiu i té un camp de golf, un petit museu, diversos hotels, un centre comunitari, un centre d'oci amb instal·lacions esportives, una estació de ràdio local, platges i muntanyes properes.
La parròquia de Gairloch s'estén sobre una àrea molt més àmplia, incloent els pobles de Poolewe i Kinlochewe, i tenia l'any 2001 una població de 2.289 habitants. L'estació de tren més propera es troba en Achnasheen. L'aeroport més proper en terra ferma es troba en Inverness.

## Referències

* ↑ «General Register Office for Scotland : Census 2001 : Usual Resident Population : Gairloch Civil Parish» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-03-07. [Consulta: 15 juny 2015].
# Jaculus thaleri

Jaculus thaleri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels dipòdids. És endèmic de la província de Khorasan (Iran). És un parent proper de J. blanfordi, però se'n diferencia per tenir el penis més llarg i corb, el bàcul més llarg i un altre cariotip. En general, és més petit que J. blanfordi, especialment pel que fa a les dimensions de les orelles, les potes posteriors i la cua.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg francès Louis Thaler.

## Referències

* 1 2 Darvish, J.; Hosseinie, F. 2005. «New species of three-toed jerboa (Dipodidae, Rodentia) from the deserts of Khorasan province, Iran ». Iranian Journal of Animal Biosystematics, 1(1): 29-44.
Espècies vivents de dipòdids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Allactaginae :
Cardiocraniinae :
Dipodinae :
Euchoreutinae :
Categoria :
# Tordenc de l'Índia

El tordenc de l'Índia o garsa bruna comuna (Argya caudata) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues, praderies i ciutats de les terres baixes i turons, des del centre Pakistan a Balutxistan, Sind i Punjab fins l'Índia, cap al nord fins Himachal Pradesh i nord d'Uttar Pradesh, cap a l'est fins l'est de Bihar i Madhya Pradesh. Illes Laquedives.

## Taxonomia

El Handbook of the Birds of the World el considera coespecífic amb Argya huttoni, però el Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1, 2021 el classifica com una espècie de ple dret, arran els treballs de Cibois et al. 2018 Se n'han descrit dues subespècies dins aquesta espècie:
* Turdoides caudata caudata (Dumont), 1823. De la Península Índia i les illes Laquedives.
* Turdoides caudata eclipes Hume, 1877. Del nord del Pakistan.

## Referències

* ↑ tordenc de l'Índia«Tordenc de l'Índia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ La garsa bruna comuna a BirdsGuides, amb fotografies i nomenclatura en diferents idiomes Arxivat 2010-11-01 a Wayback Machine. Rev. 04-03-2011
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
* ↑ A Cibois, M Gelang, P Alström, E Pasquet, J Fjeldså, PGP Ericson, U Olsson. 2018. Comprehensive phylogeny of the laughingthrushes and allies (Aves, Leiothrichidae) and a proposal for a revised taxonomy. Zoologica Scripta. Volum 47, 428-440. https://doi.org/10.1111/zsc.12296
* ↑ Classificació dels leiotríquids, amb subespècies, a ZOONOMEN Rev. 04-03-2011
# André Michaux

André Michaux, també escrit Andrew Michaud, (8 de març de 1746 - 13 de novembre de 1802) va ser un botànic i explorador francès. Principalment va estudiar la flora de l'Amèrica del Nord. A més va recollir espècimens a Anglaterra, Espanya, França i Pèrsia. Les contribucions de Michaux inclouen Histoire des Chênes de l'Amérique (1801; "The Oaks of North America") i Flora Boreali-Americana (1803; "The Flora of North America"). El seu fill, François André Michaux, també va ser un botànic.

## Llegat

* El lliri Carolina lily (Lilium michauxii), Michaux's Saxifrage (Saxifraga michauxii), i d'altres plantes porten el seu cognom.
* Michaux State Forest a Pennsilvània (EUA).
* André-Michaux Ecological Reserve al Quebec, Canadà.

## Notes

* ↑ Pluchet, Régis «[228:MMC2.0.CO;2 Michaux Mysteries Clarified]». Castanea, 69, sp2, 01-12-2004, pàg. 228–232. DOI: 10.2179/0008-7475(2004)sp2[228:MMC]2.0.CO;2. ISSN: 0008-7475.
* ↑ André Michaux.org http://www.michaux.org/michaux.htm#print
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Referències

* «Brief Biography of André Michaux». André Michaux International Society. Arxivat de l'original el 9 novembre 2006. [Consulta: 15 novembre 2006].
* «Dictionary of Canadian Biography Online, André Michaux». Library and Archives Canada. [Consulta: 15 novembre 2006].
* Savage, Henry (1959). Discovering America 1700-1875. Harper & Row, 70-73. ISBN 0-06-090740-1.

## Bibliografia

* Pluchet, Régis (2014), L'extraordinaire voyage d'un botaniste en Perse, ed. Privat, Toulouse.
* Savage, Henry Jr. and Elizabeth J. Savage (1986). André and François André Michaux. University Press of Virginia.
* Fishman, Gail (2001). Journeys Through Paradise. University Press of Florida.
* Obres de o sobre André Michaux a Internet Archive
* Michaux, François-André. [Histoire... a Google Books Histoire des arbres forestiers de l'Amérique septentrionale]. 1, 1811.

## Enllaços externs

* Daniel Stowe Botanical Garden: André Michaux
* Biodiversity Heritage Library: books by André Michaux
# Resolució 1647 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1647 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 20 de desembre de 2005. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre les situacions a Libèria i Àfrica Occidental, el Consell va ampliar les sancions, incloent-hi un embargament d'armes, prohibicions sobre la venda de diamants i fusta i restriccions de viatge per a determinats funcionaris.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va començar acollint amb beneplàcit la conducta reeixida de les eleccions a Libèria, que considerava un pas important cap a la pau i l'estabilitat del país. Va donar la benvinguda al compromís d'Ellen Johnson-Sirleaf de reconstruir Libèria per beneficiar al poble.
Mentrestant, el Consell va concloure que s'havia fet "progressos insuficients" en matèria de compliment de les condicions de les resolucions 1521 (2003) i 1532 (2004), que van imposar sancions a Libèria.

### Actes

Actuant en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va prorrogar l'embargament d'armes i les restriccions de viatge per un període de dotze mesos i les restriccions a la venda de diamants i fusta per un període de sis mesos. Les mesures serien revisades a petició del govern de Libèria.
La resolució va donar la benvinguda a la determinació de la presidenta Ellen Johnson-Sirleaf per complir els criteris requerits i va encoratjar al nou govern del país a participar en la reforma forestal i la gestió dels recursos de diamants. A més, va acollir amb satisfacció l'assistència prestada pel govern de Libèria a la Missió de les Nacions Unides a Libèria.
Un panell d'experts que vigilava l'aplicació de les sancions contra el país tenia el seu mandat estès fins al 21 de juny de 2006.

## Referències

* ↑ «Security Council, in unanimous Chapter VII decision on Liberia, renews bans on sale of arms, diamonds, timber». United Nations, 20-12-2005.
* ↑ Lederer, Edith M. «UN maintains sanctions against Liberia». Independent Online (South Africa), 21-12-2005.
* ↑ Machacek, Erika. Sustainable Development in Western Anglophone Africa: Analysis of Millennium Development Goal 7's Viability 'Ensuring Environmental Sustainability in Forest Management' Under Corruption Aspects in Ghana and Liberia. GRIN Verlag, 2011, p. 146. ISBN 978-3-640-84310-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Segona Guerra Civil liberiana

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ulinzi Stars FC

L'Ulinzi Stars Football Club és un club de futbol kenyà de la ciutat de Nakuru.
El club representa l'exèrcit de Kenya i va ser creat el 1995 per la fusió dels diversos clubs militars existents al país:
* Waterworks
* Scarlet (Third Battalion of the Kenya Rifles, Lanet, Nakuru)
* Kahawa United (Kahawa Barracks, Kahawa, Nairobi)
* Silver Strikers (12th Engineers, Thika)
* Kenya Navy (Mombasa)
* Spitfire (Kenya Air Force, Moi Air Base, Nairobi)

## Palmarès

* Campionat de Kenya de Futbol:
       2003, 2004, 2005, 2010
* Copa Top 8 de Kenya:
       2011

## Referències

* ↑ Ulinzi Stars website – history
* ↑ «Kenya – List of champions». RSSSF.
# Unnan

Unnan (雲南市, Unnan-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura de Shimane, a la regió de Chūgoku, Japó.
El nom de la ciutat, Unnan, pot ser traduït al català com a "Sud d'Izumo", fent referència a l'antiga província d'Izumo a la qual pertanyia el territori de l'actual municipi abans de la restauració Meiji.

## Geografia

La ciutat d'Unnan es troba localitzada a la part oriental de la prefectura de Shimane. El terme municipal d'Unnan limita amb els d'Izumo i Matsue al nord; amb Yasugi a l'est; amb Oku-Izumo al sud i amb Iinan a l'oest.

### Barris

Els antics municipis integrats a la ciutat d'Unnan formen hui els seus sis barris.
* Kamo (加茂町)
* Daitō (大東町)
* Kisuki (木次町)
* Mitoya (三刀屋町)
* Kakeya (掛合町)
* Yoshida (吉田村)

## Història

Des d'èpoques antigues fins a la restauració Meiji, el territori que avui és el municipi d'Unnan va formar part de l'antiga província d'Izumi. L'actual ciutat d'Unnan es va crear l'1 de novembre de 2004 fruit de la fusió de les viles de Daitō, Kamo i Kisuki pertanyent a l'antic districte d'Ōhara i de les viles de Mitoya i Kakeya i el poble de Yoshida, tots ells pertanyents al districte d'Iishi.

## Administració
### Alcaldes

* Yūichi Hayami (2004-2020)
* Hitoshi Hara (2020-2020)
* Atsushi Ishitobi (2021-present)

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Kamo-Naka - Hataya - Izumo-Daitō - Minami-Daitō - Kisuki - Hinobori - Shimo-Kuno

### Carretera

* Autopista de Matsue
* Nacional 54 - Nacional 314
* Xarxa de vies prefecturals de Shimane

## Agermanaments

* Richmond, Indiana, EUA.

## Referències

* ↑ https://www.post.japanpost.jp/cgi-zip/zipcode.php?pref=32&city=1322090&cmp=1
* ↑ https://www.city.unnan.shimane.jp/unnan/shiseijouhou/gaiyou/feature.html