OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castrejón de la Peña

Castrejón de la Peña és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Inclou els nuclis de Cantoral de la Peña, Cubillo de Castrejón, Loma de Castrejón, Pisón de Castrejón, Recueva de la Peña, Roscales de la Peña, Traspeña de la Peña, Villanueva de la Peña i Boedo de Castrejón.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 772 | 659 | 601 | 578 |

## Personatges el·lustres

* Faustino Narganes Quijano (17-2-1948 -). Historiador, escriptor i heraldista nascut a Traspeña de la Peña. Acadèmic de la Institució Tello Téllez de Meneses des d'11 d'abril de 1997.
# Chrysendeton

Chrysendeton és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Augustus Radcliffe Grote en 1881.

## Taxonomia

* Chrysendeton anicitalis (Schaus, 1924)
* Chrysendeton autobella (Dyar, 1914)
* Chrysendeton azadasalis (Schaus, 1924)
* Chrysendeton bromachalis (Schaus, 1940)
* Chrysendeton bronachalis (Schaus, 1924)
* Chrysendeton chalcitis (C. Felder, R. Felder & Rogenhofer, 1875)
* Chrysendeton claudialis (Walker, 1859)
* Chrysendeton cumalis (Druce, 1896)
* Chrysendeton divulsalis (Walker, 1866)
* Chrysendeton imitabilis (Dyar, 1917)
* Chrysendeton kimballi Lange, 1956
* Chrysendeton mangholdalis (Schaus, 1924)
* Chrysendeton medicinalis Grote, 1881
* Chrysendeton melatornalis (Hampson, 1906)
* Chrysendeton minimalis (Herrich-Schäffer, 1871)
* Chrysendeton miralis (Möschler, 1890)
* Chrysendeton nigrescens Heppner, 1991
* Chrysendeton romanalis (Druce, 1896)
* Chrysendeton tessellalis (Hampson, 1897)
* Chrysendeton vacuolata (Dyar, 1914)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea.
# Collsacreu

* No s'ha de confondre amb Coll Sacreu.
«Collsacreu» té aquests significats:
* Collsacreu (Arenys de Munt), entitat de població del municipi d'Arenys de Munt (Maresme)
* Collsacreu (Vilanova de Sau), serra de Vilanova de Sau (Osona)
* Collsacreu (Serralada Litoral), coll entre els municipis d'Arenys de Munt (Maresme) i Vallgorguina (Vallès Oriental)
* Riera de Collsacreu, riera situada al municipi de Vallgorguina (Vallès Oriental)
# Zhang Yan (pintor)

    Advertiment: amb el nom de Zhang Yan hi ha dos personatges en la història de la Xina; una emperadriu de la dinastia Han i un bandit (també conegut com Zhang Feiyan). En l'actualitat existeix una cantant també amb aquest nom. Cal tenir en compte, per tal d' evitar confusions, que un pintor contemporani es diu Zhang Yan Yuan i un director de cinema Zhang Yang.
Zhang Yan (xinès simplificat: 张彦; xinès tradicional: 張彥; pinyin: Zhāng Yàn) fou un pintor xinès que va viure sota la dinastia Ming que va mantenir la seva activitat artística durant els segles xvi i xvii.
Contemporani a Dong Qichang, va destacar pintant paisatges, figures i flors. Entre les seves pintures destaca 'Imatge de paisatge' del 1631, 'Imatge de Zhongkui al bosc fred' del 1629, 'Imatge en vaixell de Songxi', 'Caligrafia xinesa i segells i notes del pintor' i 'Mapa de flors de pruner del paisatge de neu', les dues darreres del 1639.

## Referències

* ↑ 吴木主编. 中国古代画家辞典. 杭州：浙江人民出版社, 1999.08, p. 306. ISBN 7-213-01716-0.
* ↑ 刘烨，金涛主编. 中国花鸟画全集 上. 北京：京华出版社, 2001.09, p. 216. ISBN 7-80600-609-5.
# Zemplínske Hradište

Zemplínske Hradište és un poble al nord-est d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice a la plana al·luvial del riu Ondava.

## Història

S'han trobat artefactes del neolític (4700-400 aC) i de l'edat de bronze. La primera referència escrita Hradischa de la vila data del 1328 en un document de Carles I d'Hongria. A l'edat mitjana (segles xi-xiii) s'hi va construir una fortificació contra les invasions hongareses. Al segles xiii-xvi el poble pertanyia al castell de Trebišov. El 1566 el poble va ser destruït durant una invasió dels tàtars de Crimea.

## Referències

* 1 2 3 «História» (en eslòvac). web oficial. Ajuntament de Zemplínske Hradište. [Consulta: 31 gener 2021].
# Àcid aleprèstic

L'àcid aleprèstic, de nom sistemàtic àcid 5-ciclopent-2-en-1-ilpentanoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb cinc àtoms de carboni i té enllaçat al carboni 5 un grup 2-ciclopen-1-il, la qual fórmula molecular és ${\ce {C10H16O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras rar que només es troba en algunes plantes de la família de les acariàcies.
A temperatura ambient és un sòlid. L'isòmer natural és òpticament actiu i desvia el pla de la llum polaritzada 100,5° a 25 °C. Fou aïllat el 1939 per Howard I. Cole i Humberto T. Cardoso de l'oli de les llavors de Hydnocarpus wightiana que l'anomenaren àcid alèpric per la relació d'aquest oli amb el tractament de la lepra, del grec ἀ-, a-, prefix que indica negació, del grec λέπρα, lepra, i amb el sufix -ic que indica àcid carboxílic.
Hom l'ha aïllat en petites proporcions de les llavors de Hydnocarpus wightiana (1,1 %).

## Referències

* ↑ Coffey, S. Alicyclic Compounds: Monocarbocyclic Compounds to and Including Five Ring Atoms (en anglès). Elsevier, 2016-06-03. ISBN 9781483223025.
* ↑ Cole, Howard Irving.; Cardoso, Humberto T. «Alepric, Aleprylic, Aleprestic and Aleprolic Acids, New Homologs of Chaulmoogric Acid» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 61, 9, 01-09-1939, pàg. 2349–2351. DOI: 10.1021/ja01878a024. ISSN: 0002-7863.
* ↑ «a- | enciclopèdia.cat». [Consulta: 27 maig 2018].
* ↑ «PlantFAdb: 12:1cy; Aleprestic acid; 2-Cyclopentene-1-pentanoic acid» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-29. [Consulta: 28 maig 2018].
# Ókhrovka

Ókhrovka (en rus: Охровка) és un poble de l'óblast d'Omsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 159 habitants. Pertany al districte rural de Mariànovka.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ Топографическая карта Омской области
# Última llamada

Última llamada és una pel·lícula dramàtica mexicana dirigida el 1996 per Carlos García Agraz amb guió de Mario Cid i basada en la pena de mort.

## Argument

A Ciutat de Mèxic, Gilberto Cortés, pare solter que treballa com a actor a l'obra anomenada Bandera Negra, és cofoi del seu fill Mario, responsable i intel·ligent. Bandera Negra relata la història d'un pare que lluita per salvar el seu fill condemnat a mort. Gilberto esdevé famós gràcies a la seva obra i pot enviar el seu fill a estudiar a la Universitat de Texas. Però el nou es veu embolicat en un accident que acaba amb una mort, pel qual és detingut i jutjat, declarat culpable i condemnat a mort. De la mateixa manera que a Bandera Negra, Mario lluitarà per salvar el seu fill.

## Protagonistes

* Alberto Estrella - Gilberto Cortés
* Imanol - Mario nen
* Norma Angélica - Dalia
* Judith Arciniega -Senyora amb nen
* Enrique Cortés Bertrand - Mestre de literatura
* Cecilia Constantino

## Palmarès cinematogràfic

El 1997 fou nominada al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana.

## Referències

* ↑ Movie City estrena "Ultima llamada" film mexicano nominado al premio Goya, produ.com, 10 de juny de 1999
* ↑ Última llamada al web dels Premis Goya
# Últimas tardes con Teresa

Últimas tardes con Teresa és una novel·la de l'escriptor barceloní Juan Marsé publicada l'any 1966 per l'editorial Seix Barral, amb la qual va obtenir el premi Biblioteca Breve de novel·la l'any 1965.
Ambientada en una Barcelona de rics burgesos i classes marginades, relata l'amistat entre una jove universitària, burgesa i falsament rebel, i un seductor lladre de motos, que es fa passar per obrer militant revolucionari. Els personatges principals són el "Pijoaparte" (malnom de Manolo Reyes), Teresa i Maruja, i el relat afectiu de les vesprades del títol del llibre.
El llenguatge emprat reflecteix l'argot dels barris. Usa paraules i frases en català amb el propòsit de versemblança. També hi ha alguna paraula en francès i en anglès.

## Argument

La novel·la narra els amors de Manolo, més conegut com a "Pijoaparte", típic exponent de les classes baixes marginades. La seva major aspiració era aconseguir seduir Teresa, una bella noia rossa, universitària i filla de l'alta burgesia catalana. La història comença quan el Pijoaparte arriba al barris dels rics, Sant Gervasi, amb un vestit ben planxat i s'asseu en un flamant cotxe estacionat davant de l'entrada d'una festa d'estudiants, encén un cigar i espera que alguna noia es fixi en ell. En veure que això no succeeix, entra i coneix a una noia, Maruja. Té una aventura amb ella, però quan descobreix que en la seva habitació hi té penjats davantals, s'adona que no és burgesa, la desperta i li pega una plantofada a la cara, sense que ella no faci res per defensar-se, com si ja estigués acostumada a aquell tipus de tracte. Pensa que sortint amb ella aconseguirà atraure a la seva mestressa, Teresa, una universitària conflictiva, rossa i filla de pares burgesos i rics. Maruja es posa malalta i la seva malaltia desencadena l'espurna de l'amor entre el Pijoaparte i Teresa. Ella substitueix com a amant al seu "líder espiritual" Luis Trías de Giralt pel Pijoaparte. Quan Maruja mor podem comprendre com realment tots dos personatges han arribat a estar profundament enamorats l'un de l'altre i com, al mateix temps, tot s'ensorra.

## Referències

* ↑ Doria, Sergi ««Últimas tardes con Teresa», la novela que irritó a franquistas y antifranquistas». ABC, 21-03-2016 [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ Prieto, César «Libros: “Últimas tardes con Teresa”, de Juan Marsé». Efe Eme. Diario de actualidad musical, 01-06-2016 [Consulta: 16 març 2019].

## Enllaços externs

* Marsé: Últimas tardes con Teresa. a Viaje Literario.
* Fitxa de la primera edició.
# Zura Karuhimbi

Zura Karuhimbi (c. 1925 - 17 desembre de 2018) va ser una dona Ruandesa que va salvar més de 100 persones de ser assassinades per les milícies hutu durant el genocidi de Ruanda el 1994. Curandera tradicional, va acollir aquestes persones com a refugiades a casa seva i va detenir els atacants fingint ser una bruixa. El seu paper en la salvació d'aquestes persones li va ser reconegut el 2006 amb la Medalla de la Campanya Contra el Genocidi, atorgada pel president de Ruanda Paul Kagame.
Algunes fonts indiquen que va néixer el 1909, però es creu que va néixer al voltant de 1925, que és la data que consta en el seu document d'identidtat. Diversos membres de la seva família eren curanderos tradicionals a la població de Musamo, districte de Ruhango, a una hora de la capital, Kigali. Karuhimbi també es va convertir en remeiera tradicional i va obtenir popularitat per tenir poders màgics. Durant la Revolució ruandesa va ser testimoni de la violència entre la minoria Tutsi i la tribu Hutu, més nombrosa. Més tard va declarar que el 1959 havia salvat la vida d'un nen tutsi de dos anys nuant els comptes del seu collaret en el cabell de l'infant per fer-lo passar per una nena i evitar la seva execució. Aquest nen es va convertir anys més tard en el president de Ruanda, Paul Kagame.
El 1994, durant el genocidi de Ruanda, un ressorgiment de violència tribal que va matar més de 800.000 persones, Karuhimbi era una dona gran vídua. Va ajudar tutsis així com burundesos i a 3 persones europees a amagar-se de la milícia itinerant hutu. Va salvar més de 100 persones en total, incloent nadons que rescatava dels braços de les seves mares mortes.

## Referències

* ↑ «Zura Karuhimbi - Comune di Padova». [Consulta: 14 juliol 2020].
* ↑ Redacción «La increíble historia de la mujer que salvó a más de 100 personas de un genocidio haciéndose pasar por bruja» (en castellà). BBC News Mundo, 22-12-2018.
* ↑ «La "bruja" que salvó cien vidas» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-07-14. [Consulta: 14 juliol 2020].
# Zurbaran

* Aquest article tracta sobre el barri de Bilbao. Si cerqueu el pintor, vegeu «Francisco de Zurbarán».
Zurbaran és un barri de Bilbao dins el districte d'Uribarri, que forma una unitat amb el barri d'Arabella. Té una superfície de 0,43 hectàrees i una població de 12.850 habitants. Està situat a l'est de les muntanyes Artxanda, i n'és característic un fort pendent. D'ençà dels anys 1950 i 1960 es va començar a construir habitatges i blocs de pisos per a gent nouvinguda.
Des de 2010 hi ha una estació de la línia 3 del metro de Bilbao i també l'euskotren que el porta al Nucli Antic de Bilbao i a Etxebarri.
# Zurab Xvània

Zurab Xvània (en georgià: ზურაბ ჟვანია; en rus: Зураб Жвания) (Tiflis, 9 de desembre de 1963 - 3 de febrer de 2005) fou un polític armeni de Geòrgia.
Nascut com a ciutadà de l'URSS, Xvània va fundar el moviment ecologista georgià el 1998. Després de la independència de la República, el nou primer ministre Eduard Xevardnadze el va promoure al càrrec de president del Parlament el 1995. El novembre de 2003, Xvània va obligar Xevardnadze a dimitir, i va ocupar el seu lloc el 18 de febrer de 2004. La seva mort prematura i sobtada fou causada, oficialment, per inhalació de monòxid de carboni provinent d'un escalfador domèstic de gas poc ventilat.
# Čelechovice

Čelechovice és una localitat del districte de Přerov a la regió d'Olomouc, República Txeca, amb una població calculada a principi de l'any 2018 de 121 habitants.
Es troba al sud de la regió, a la zona sud-oriental de les muntanyes Sudets, a poca distància de la riba del riu Morava —un afluent esquerre del Danubi— i de la frontera amb les regions de Moràvia-Silesiaè i Zlín.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de. Estadístiques del districte de Přerov. Consultat el 27 de juliol de 2018.
# (1862) Apol·lo

(1862) Apol·lo és un asteroide del tipus Q, descobert per Karl Reinmuth el 1932, però es va perdre i no es va recuperar fins a 1973. El seu nom és en honor del déu grec Apol·lo.
Dona nom al grup asteroides Apol·lo, ja que fou el primer que es va descobrir, però a causa del fet que es va perdre durant un temps el nombre d'asteroide (1862) és major que el d'alguns altres asteroides Apol·lo, com (1566) Ícar. L'anàlisi de la rotació d'aquest objecte ha proporcionat evidència observacional de l'efecte YORP.
Va ser el primer asteroide reconegut a creuar l'òrbita de la Terra. També creua les òrbites de Venus i Mart, degut a la seva excentricitat.

## Satèl·lit

El 4 de novembre de 2005, es va anunciar que una lluna d'asteroide o satèl·lit d'Apol·lo, s'havia detectat mitjançant observacions de radar de l'Observatori d'Arecibo, Puerto Rico, 29 octubre - 2 novembre, 2005. La norma de designació provisional per aquest satèl·lit és S/2005 (1862), d'uns 80 metres de diàmetre i orbita a prop d'Apol·lo, en una òrbita a uns 3 km de radi.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1862.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ «IAU Central Bureau for Astronomical Telegrams».

## Bibliografia addicional

* Durech, J.; Vokrouhlický, D.; Kaasalainen, M.; Weissman, P.; Lowry, S. C.; Beshore, E.; Higgins, D.; Krugly, Y. N.; Shevchenko, V. G. «New photometric observations of asteroids (1862) Apollo and (25143) Itokawa – an analysis of YORP effect». Astronomy and Astrophysics, 488, 1, 01-09-2008, pàg. 345–350. Arxivat de l'original el 2015-09-24. Bibcode: 2008A&A...488..345D. DOI: 10.1051/0004-6361:200809663 [Consulta: 19 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Dades astronòmiques de (1862) Apol·lo (anglès)
# (2062) Aton

(2062) Aton o Aten és un asteroide pertanyent als asteroides Aton descobert per Eleanor Francis Helin des de l'observatori de la Monte Palomar, als Estats Units d'Amèrica el 7 de gener de 1976.

## Designació i nom

Aton va ser designat al principi com 1976 AA. Més endavant es va nomenar per Aton, un déu de la mitologia grega.

## Característiques orbitals

Aton orbita a una distància mitjana de 0,9668 ua del Sol, podent allunyar-se fins a 1,143 ua i apropar-se fins a 0,7901 ua. La seva excentricitat és 0,1827 i la inclinació orbital 18,93°. Triga 347,2 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.
Aton dona nom als asteroides Aton, caracteritzats per tenir un semieix major inferior a 1 ua.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=2062.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(2062) Aten» (en anglés). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 17 agost 2015].
# (2045) Peking

(2045) Peking és un asteroide del cinturó principal descobert el 8 d'octubre de 1964 a l'Observatori de la Muntanya Porpra a Nanquín, la Xina. Va ser batejat així en referència a Pequín, capital de la República popular de la Xina.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=2045.
* ↑ (2045) Peking (en anglès). Minor Planet Center.

## Enllaços externs

* Caractéristiques i simulació d'òrbita a la pàgina: Small-Body Database del Jet Propulsion Laboratory [java]
# Collroig

El Collroig és una muntanya de 342 metres que es troba entre els municipis de Marçà i el Masroig, a la comarca catalana del Priorat.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 255138001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Citocrom

Els citocroms (en anglès: Cytochromes) són proteïnes que contenen grups hemo com a cofactor. Es classifiquen segons el tipus d'hemo i la forma en que s'uneixen. Quatre varietats són reconegudes per la IUBMB, els citocroms a, els citocroms b, els citocroms c i el citocrom d. La funció del citocrom està relacionada amb la reacció redox reversible de l'estat d'oxidació del ferro (II) al ferro (III) que es troba en el nucli hemo. A més de la classificació per part de la IUBMB en quatre classes de citocrom, es poden trobar diverses classificacions addicionals en la bibliografia bioquímica com el citocrom o i el citocrom P450
Es troben o bé en subunitats monomèriques de proteïnes (per exemple el citicrom c) o com subunitats de proteïnes en complexos enzimàtics més grans que catalitzen reaccions químiques redox. Es troben en els mitocondris en les seves membranes internes i en el reticle endoplasmàtic dels organismes eucariotes, dins dels cloroplasts de les plantes, en els microorganismes fotosintètics i en bacteris..

## Història

Els citocroms van ser descrits primer com pigments respiratoris per MacMunn l'any 1884. A la dècada de 1920 aquests van ser redescoberts per Keilin i els va anomenar citocroms, que vol dir "pigments cel·lulars", i els va classificar com a hemoproteïnes

## Estructura i funció

En molts ions l'ió metall que envolta el grup hemo present és el ferro el qual s'interconverteix entre els estats de Fe$^{2+}$ (reduït) i Fe$^{3+}$ (oxidat) o entre Fe$^{2+}$ (reduït) i Fe$^{3+}$ (formal, oxidat). Els citocroms són capaços de fer l'oxidació i la reducció a la màxima eficiència en trobar-se en les membranes.
En el procés de la fosforilació oxidativa (principal procés energètic en els organismes aerobis) es genera ATP per als processos que requereixin energia.

## Tipus

| Tipus | grup prostètic |
| Citocrom a | hemo a |
| Citocrom b | hemo b |
| Citocrom d | quelat tetrapirròlic de ferro |
En els mitocondris i els cloroplasts els citocroms sovint apareixen combinats en cadenes de transport d'electrons i vies metabòliques relacionades:
| Citocroms | Combinació |
| a i a₃ | Citocrom c oxidasa ("Complex IV") |
| b i c$_1$ | Coenzim Q - citocrom c reductasa ("Complex III") |
| b₆ i f | Plastoquinol—plastocianin reductasa |
Una família completament diferent de citocroms és la citocrom P450 oxidasa. Aquests enzims estan implicats en la esteroidegènesi i la destoxicació.

## Vegeu també

* Citocrom p450

## Referències

* ↑ «Researches on Myohaematin and the Histohaematins». Philosophical Transactions of the Royal Society of London. The Royal Society, vol. 177, 0, 1886, pàg. 267–298. DOI: 10.1098/rstl.1886.0007.
* ↑ Reedy, C. J. & Gibney, B. R. «Heme protein assemblies». Chem Rev, vol. 104, 2, February 2004, pàg. 617–49. DOI: 10.1021/cr0206115. PMID: 14871137.
* ↑ «Citocrom» (en anglès). Medical Subject Headings.

## Enllaços externs

* Scripps Database of Metalloproteins Arxivat 1999-10-04 a Wayback Machine.
* «Citocrom» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Citizenfour

Citizenfour és un documental de 2014 dirigit per Laura Poitras i que tracta sobre Edward Snowden i l'escàndol d'espionatge de la NSA. La pel·lícula es va estrenar als Estats Units el 10 d'octubre de 2014 del Festival de Cinema de Nova York, i al Regne Unit el 17 d'octubre de 2014 al Festival de Cinema de Londres. La pel·lícula compta amb la participació de Glenn Greenwald i va ser co-produït per Poitras i Steven Soderbergh entre d'altres.

## Context

El gener de 2013, Laura Poitras va rebre un correu electrònic xifrat d'un desconegut que es feia dir Citizen Four (Ciutadà Quatre). En el correu, el desconegut li oferia informació privilegiada sobre les pràctiques il·legals d'escoltes telefòniques de la NSA i altres agències d'intel·ligència. Poitras ja havia estat treballant durant diversos anys en una pel·lícula sobre els programes de seguiment i espionatge dels EUA, resultants dels atacs terroristes de l'11 de setembre de 2001. El juny de 2013 Laura Poitras va anar a Hong Kong amb la seva càmera per a la primera reunió amb el desconegut, que es va identificar com Edward Snowden. A la trobada també hi va assistir el periodista d'investigació Glenn Greenwald i el periodista d'intel·ligència de The Guardian Ewen MacAskill. Després de la primera reunió, se'n van fer diverses més. Els enregistraments que se'n van fer formen la base de la pel·lícula.

## Repartiment

* Jacob Appelbaum
* Julian Assange
* William Binney
* Glenn Greenwald
* Ladar Levison
* Ewen MacAskill
* Laura Poitras
* Jeremy Scahill
* Edward Snowden

## Premis

* 2015: BAFTA al millor documental
* 2015: Oscar al millor documental

## Enllaços externs

* Citizenfour - Lloc web oficial
# Colmar Manor

Colmar Manor és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 1.257 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Colmar Manor tenia 1.257 habitants, 384 habitatges, i 273 famílies. La densitat de població era de 1.078,5 habitants per km².
Dels 384 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,1% hi vivien parelles casades, en un 18,5% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.906 $ i la renda mediana per família de 46.354 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.750 $ mentre que les dones 29.844 $. La renda per capita de la població era de 16.528 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Colmar Manor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Colmar Manor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# 57 de l'Àguila

57 de l'Àguila (57 Aquilae) és una estrella de la constel·lació de l'Àguila. Té una magnitud aparent de 5,28. Les components, de la 6a magnitud, es poden resoldre usant un petit telescopi.

## Referències

Viccionari