OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mats Malm

Mats Ulrik Malm (nascut el 10 de maig de 1964) és un escriptor i traductor literari suec. El 18 d'octubre de 2018, Malm va ser elegit membre de l'Acadèmia Sueca, el 26 d'abril de 2019 va ser elegit nou Secretari Permanent i Portaveu de l'organització.
Mats Malm és professor universitari de ciència literària a la Universitat de Göteborg. És doctor en Goticisme. Com a traductor, ha publicat Sagues islandeses. Està treballant en la digitalització de la literatura sueca com a director del Banc de Literatura Suec. Des del 2012, Malm és membre de la Reial Acadèmia Sueca de Lletres, Història i Antiguitats. El 18 d'octubre de 2018, Malm va ser elegit membre de l'Acadèmia Sueca, on va succeir a Klas Östergren a la cadira número 11.
Un home que es feia passar per Malm va trucar al novel·lista John Banville el dia que l'Acadèmia Sueca pretenia anunciar els guanyadors dels Premis Nobel de Literatura 2019 i 2018. L'home que pretenia ser Malm va dir a Banville que havia guanyat i fins i tot llegit la citació habitual i li va preguntar si preferiria ser designat el premi 2018 o 2019.

## Obres

* Voluptuous Language and Poetic Ambivalence. The Example of Swedish Baroque, Peter Lang Verlag, Frankfurt am Main etc. 2011, ISBN 978-3-631-59299-1.
* Minervas äpple: om diktsyn, tolkning och bildspråk inom nordisk göticism (1996)
* Textens auktoritet: de första svenska romanernas villkor (2001)
* Det liderliga språket: poetisk ambivalens i svensk "barock" (2004)
* Poesins röster: avlyssningar av äldre litteratur (2011)
* The Soul of Poetry Redefined: Vacillations of Mimesis from Aristotle to Romanticism (Copenhagen: Museum Tusculanum Press, 2012)

## Referències

* ↑ «The Swedish Academy appoints a new Permanent Secretary», 26-04-2019. [Consulta: 27 abril 2019].
* ↑ Ny ledamot i Svenska Akademien, Swedish Academy, October 19, 2018.
* ↑ «John Banville says he was phoned by Swedish Academy number shortly before announcement». , 11-10-2019.
* ↑ «John Banville believes 'man with a grudge' behind Nobel prize hoax - Writer is sanguine about the incident, saying: 'for 40 minutes I was a Nobel Prize winner'». , 12-10-2019.
* ↑ «'Don't buy the champagne': Booker prize winner targeted by phone hoax». , 12-10-2019.
* ↑ Minervas äpple: om diktsyn, tolkning och bildspråk inom nordisk göticism. Plantilla:LIBRIS. ISBN 91-7139-290-4.
* ↑ Textens auktoritet: de första svenska romanernas villkor. Plantilla:LIBRIS. ISBN 91-7139-508-3.
* ↑ Det liderliga språket: poetisk ambivalens i svensk "barock". Plantilla:LIBRIS. ISBN 9171396667.
* ↑ Poesins röster: avlyssningar av äldre litteratur. Plantilla:LIBRIS. ISBN 9789171398796.
* ↑ The Soul of Poetry Redefined: Vacillations of Mimesis from Aristotle to Romanticism. Plantilla:LIBRIS. ISBN 9788763537421.
# Maria de Valois i de Luxemburg

Maria de França i Luxemburg (1344-1404) fou una princesa de França, filla del rei de la dinastia Valois, Joan II dit el Bo.

## Orígens familiars

Filla de Joan II de França, dit el Bo ; comte d'Anjou i Maine i duc de Normandia i rei de França (1350-1364) i de Bonna de Luxemburg.
Era neta per via paterna de Felip VI de França i de Joana de Borgonya i per via materna de Joan I el Cec, rei de Bohemia i d'Elisabet de Bohemia. Era, per tan, neboda per part de mare del emperador del Sacre Imperi Romanogermànic Carles IV i germana per part de pare del rei francès Carles V, el Prudent.
Núpcies i descendents
Es va casar el 1364 amb Robert I de Bar i van tenir 11 fills, la més gran dels quals fou Violant de Bar, segona esposa de Joan I d'Aragó.

## Referències

* ↑ Roca, Maria Carme. Intrigues de palau. Columna, p. 116, 141.
# Maria Teresa Mir i Ros

Maria Teresa Mir i Ros, que escriu amb el nom de casada de Maria Wallace (Platja d'Aro, 1936), és una escriptora i poeta catalana, que viu des de fa molts anys a Irlanda, on ha desplegat una remarcable carrera literària reconeguda amb un centenar llarg de premis literaris i reconeixements.
Va néixer en plena Guerra Civil, en una família que treballaven al camp. A l'edat de deu anys, va fugir de la misèria de la postguerra emigrant amb la família a Xile. Als divuit torna per establir-se a Sant Feliu de Guíxols. Des de llavors es va acostumar a viatjar per França, Alemanya, Anglaterra, i finalment per Irlanda, on s'estableix el 1969, per casar-se i planta noves arrels.
De manera autodidacta va esdevenint escriptora i poeta. Molt aviat, Maria Teresa es va sentir identificada amb Irlanda, amb el caràcter celta, sensible, creatiu, que té tendència a la malenconia, al desànim, fins i tot a la depressió; i amb el paisatge, que convida a aquests sentiments. Aquests sentiments la van portar primer a la pintura i més tard a la literatura.

## Referències

* 1 2 «30 | Novembre | 2010 | La llúpia albina». [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «Poesia de la fricció». El Punt Avui.
# Maricopa (Arizona)

Maricopa és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2009 tenia 44.691 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maricopa tenia 1.040 habitants, 292 habitatges, i 226 famílies La densitat de població era de 99,4 habitants/km².
Dels 292 habitatges en un 46,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 22,3% no eren unitats familiars. En el 13,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,3% tenia menys de 18 anys, un 12,1% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 16,3% de 45 a 60 i un 7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 125,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mediana per família de 32.222 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.339 $ mentre que les dones 16.750 $. La renda per capita de la població era de 9.175 $. Aproximadament el 19,1% de les famílies i el 23,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maricopa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Maricopa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marina Gisbert Grifo

Marina Gisbert Grifo (València, dècada de 1950) és una mèdica legal i forense. Neta de Manuel Gisbert Rico, últim alcalde republicà de València. El seu pare Juan Antonio Gisbert va ser un reconegut metge i catedràtic de Medicina Legal i Toxicologia en la Universitat de València. Aquesta comença a interessar-se per la medicina gràcies a el seu pare. Es gradua en medicina i cirurgia en l'any 1979 en la mateixa universitat que el seu pare, després va continuar la seua formació en diferents universitats espanyoles i europees, i posteriorment estudia forense. A la dècada del 1980 va passar a formar part del professorat de la Universitat de València impartint medicina, dret, criminologia i bioquímica. Durant aquest temps va compaginar el treball de forense amb la docència en aquesta mateixa universitat, convertint-se en la primera dona forense valenciana i persona més jove en ocupar una plaça en aquest camp.
En l'àmbit de la medicina legal i forense treballava als jutjats on es va centrar en les addiccions sobretot en les drogues legals com l'alcohol intentat canviar la imatge que es tenia d'aquesta substància, ja que considerava que era una problemàtica de salut pública i social. En els anys que exercia com a forense es va enfrontar a moltes dificultats en l'àmbit judicial. En 2017 passa a ser Presidenta del Comitè de Bioètica de la Comunitat Valenciana fins a l'actualitat.

## Referències

* 1 2 3 Agulló, Víctor; Arteta, Davana. 16 pioneras valencianas frente a las adicciones. Nau Llibres, 2022, p. 43-53. ISBN 978-84-16926-89-3.
# Mejevoi (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Mejevoi».
Mejevoi (en rus: Межевой) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2019 tenia 338 habitants. Pertany al districte municipal d'Engels.

## Referències

* ↑ «МБОУ «ООШ п. Лощиный». Историческая справка о селе». Arxivat de l'original el 2016-03-06.
* ↑ «Указ Президиума ВС РСФСР от 19 октября 1984 года: О ПЕРЕИМЕНОВАНИИ НЕКОТОРЫХ НАСЕЛЕННЫХ ПУНКТОВ В САРАТОВСКОЙ ОБЛАСТИ». Arxivat de l'original el 2016-03-07.
# Mejdurétxie (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Mejdurétxie».
Mejdurétxie (en rus: Междуречье) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 240 habitants. Pertany al districte rural de Dalnerétxenski. Fins al 1972 la vila es deia Kitai-Górod.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
* ↑ Постановление Совета Министров РСФСР № 753 от 29 декабря 1972 г.
# Melcior de Villena i Vila

Melcior de Villena i Vila (Carpesa, l'Horta de València, 11 de febrer de 1564 - València, 13 de desembre de 1655) fou un metge i botànic valencià.

## Trajectòria

Estudià Medicina a la Universitat de València i fou deixeble dels doctors Lluís Almenara i Jaume Honorat Pomar, a qui, precisament l'any 1600, succeí en la Càtedra de mestre d'herbes a la Universitat de València, després de rebre el grau de Doctor en medicina i ser nomenat metge dels Virreis. Ocupà la càtedra de mestre d'herbes fins al 1649. S'ocupà de l'estudi de les plantes medicinals per tot el País Valencià, principalment per la serra Mariola, el Principat, especialment a Montserrat i els Pirineus, Castella i Portugal. Fou examinador de metges, despatxador de l'Audiència de València i metge del Sant Ofici. Refusà dues vegades ser el metge de cambra de Felip IV. Entre els seus deixebles destacà la figura de Francisco Franchino. Aplegà un herbari important que llegà, juntament amb els seus escrits, inèdits, al monestir de Sant Miquel dels Reis.

## Publicacions

* Apologeticí Operis, Doctoris Michaelis Hieronimus Romi urea iísum squamae aeris Antipologia (1620)
* Castigati. Reclamationis in qua de metallicis medicamentí disputavit Michael Hieronimus Roma (1622)
* Constituciones del colegio de los Santos Reyes Magos (1639)
* De ustionibus et cauteriis quae vulgaritier fonticuli seu fontaneltre apellantur, et de eorum usu seu potus abusu (1646)
* Disputatio de plantis in undecim sectiones distributa
* Libro de yerbas
* Relación y discurso de la esencia preservación y curación de las en fermedades pestilentes que hubo en la Muy Noble y Leal Ciudad de Valencia el año de 1647, juntament amb Vicente Miguel Gil i Diego Pruñonosa (1648)

## Referències

* 1 2 «.xml Melcior de Villena i Vila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Hernandez Morejon, Antonio. «Melcior de Villena». A: Historia bibliografica de la medicina espanola. Viuda de Jordan y hijos, 1846, p. 7–14 [Consulta: 10 abril 2020].

## Bibliografia

* Martí Grajales, Francisco. Hijos ilustres de Valencia: el Doctor Melchor de Villena: noticia biográfica. Valencia: Hijos de F. Vives y Mora, 1916.
# Marià Flotats i Comabella

Marià Flotats i Comabella (Cervera, ca.1815 — Barcelona, 29 d'agost de 1869) fou un periodista i escriptor català en castellà. Estudià dret i treballà com a oficial a l'Arxiu de la Corona d'Aragó, on el 1848 col·laborà en la traducció al castellà del Llibre dels fets. El 1852 ingressà a l'Acadèmia de les Bones Lletres. Mercè la seva amistat amb Ferran Patxot i Ferrer va dedicar-se a la secció de crítica musical i política exterior al diari El Telégrafo (després El Diluvio), que ell mateix dirigiria a la mort de Patxot entre 1859 i el 9 d'agost de 1866, quan fou suspès pel Capità General de Catalunya, Manuel Gaset. Aprofità les pàgines del diari per a publicar la seva Efemérides de la historia de Cataluña.
Mor a Barcelona a l'edat de 54 anys al carrer del Carme, 39. Estava casat amb Dolors Llobet.

## Referències

* ↑ Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona. Registre de defuncions. Any 1869. Registre núm.4399.
* ↑ Acadèmics

## Enllaços externs

* «Marià Flotats i Comabella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mel Allen

Mel Allen, de naixement Melvin Allen Israel, (14 de febrer de 1913, Birmingham, Alabama - 16 de juny de 1996, Greenwich, Connecticut) fou un comentarista esportiu estatunidenc. Quan va ser anunciant de l'equip de beisbol New York Yankees entre 1940 i 1964, es va fer famós per la seva simpatia i la seva frase How about that!. Va ser l'amfitrió del programa de televisió This Week in Baseball des del 1977 fins al 1995. El 1978 junt amb Red Barber, es van convertir en els primers locutors escollits per a estar en el Saló de la Fama del Beisbol.
# Masan

Masan és un riu de l'Índia a Bihar, districte de Champaran. Neix a la serralada de Sumeswar prop de l'antic fort Sumeswar, i rep l'aigua sobrant del Dun. Només porta aigua durant el temps de pluges. Desaigua finalment al riu Petit Gandak.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Masanao Sasaki

Masanao Sasaki (Prefectura de Chiba, Japó, 19 de juny de 1962) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masanao Sasaki va disputar 20 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Masanobu Izumi

Masanobu Izumi (Prefectura d'Hiroshima, Japó, 8 d'abril de 1944), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masanobu Izumi va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Masatoshi Shima

Masatoshi Shima (嶋 正 利 Shima Masatoshi, nascut el 22 d'agost 1943) és un enginyer electrònic japonès, que va ser un dels dissenyadors del primer microprocessador del món, el Intel 4004, al costat de Federico Faggin, Ted Hoff i Stanley Mazor.

## Referències

* ↑ «Masatoshi Shima» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2011].
# Medalla commemorativa de la campanya a la Xina (1900-1901)

La Medalla commemorativa de la campanya a la Xina (1900-1901) (italià: Medaglia commemorativa della campagna in Cina (1900 - 1901)) és una medalla de campanya italiana, creada pel Rei Víctor Manuel III. Va ser creada mitjançant Reial Decret de 23 de juny de 1901, després de la Rebel·lió Boxer, per ser atorgada al personal civil o militar italià que participés de qualsevol manera en la defensa de les Legacions estrangeres. Va ser atorgada a:
* Personal de la Regia Marina embarcat en els vaixells de la Flota Oceànica que operessin al nord del 22º de latitud nord, al mar de la Xina
* Tropes del Regio Esercito que formessin part del cos d'operacions a la Xina
* Personal civil que ajudés a les tropes
Amb l'ordre ministerial de 28 d'octubre de 1901 es disposà que, el personal militar de qualsevol rang, que d'acord amb el Reial Decret de 29 de novembre de 1900 hagués estat en guerra a la Xina, podia portar una barra amb la inscripció "Cina 1900-1901".
Amb el Reial Decret de 15 de març de 1908 s'autoritzava a aquells que portessin la barra "Cina 1900-1901" a lluir una espasa platejada sobre el galó.

## Disseny

Una medalla de bronze de 32mm. A l'anvers apareix la imatge del Rei Víctor Manuel III, sense corona i mirant a l'esquerra. A la part superior apareix la inscripció "VITTORIO EMANUELE III RE D'ITALIA"; i a la part inferior, "REGIA ZECCA". Al revers apareix una corona de llorer lligada a la part inferior amb una cinta, i al centre apareix la inscripció "Cina 1900-1901" en dues línies. Penja d'una cinta de color groc de 36mm d'ample, amb dues franges de 5mm en blau als costats, separades 3mm. La separació central groga és de 10mm.

## Vegeu també

* Medalla de la 3a Guerra de la Xina (Regne Unit)

## Bibliografia

* Ercoli, Ercole - Le Medaglie al Valore, al Merito e Commemorative - Militari e Civili nei Regni di Sardegna, d'Italia e nella Repubblica Italiana - 1793-1976 I.D.L. 1976
# Micralestes stormsi

Micralestes stormsi és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Estat de conservació

Es troba amenaçada per la terbolesa de l'aigua a causa de l'erosió de les conques fluvials deguda a l'expansió agrícola.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Olaosebikan, B.D; Bousso, T; Hanssens, M; Lalèyè, P.; Moelants, T. (2020). "Micralestes stormsi." 2020 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2020. [Consulta: 6 abril 2023]

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* Poll, M., 1967. Revision des Characidae nains Africans. Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 162: 1-158.
* Stiassny, M. L. J. i V. Mamonekene, 2007: Micralestes (Characiformes, Alestiidae) of the lower Congo River, with a description of a new species endemic to the lower Congo River rapids in the Democratic Republic of Congo. Zootaxa Núm. 1614: 17-29.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Massís Esquistós Renà

El Massís Esquistós Renà (en alemany Rheinisches Schiefergebirge) és un massís varisc situat a l'oest d'Alemanya – principalment als estats de Renània-Palatinat i Rin del Nord-Westfàlia –, al sud-est de Bèlgica i a Luxemburg.
És una prolongació de les Ardenes i incorpora a la riba est del Rin les muntanyes de Taunus (880 m) i el Westerwald (464 m) i, a la riba oest, les serralades de Hunsrück (818 m) i d'Eifel (760 m).

## Referències

* ↑ «Massís Esquistós Renà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ R. Walter, et al. Geologie von Mitteleuropa (alemany), Stuttgart, Edit. Schweizerbarth’sche Verlagsbuchhandlung, Stuttgart, 1992, ISBN 3-510-65149-9
# Massís Galaico

El Massís Galaic, Massís Galaico o Massís Galaico-Lleonès és un sistema de serralades i muntanyes de la península Ibèrica situat al territori de Galícia i en la zona limítrofa nord-oest de Castella i Lleó (províncies de Zamora i de Lleó).
Està format per roques paleozoiques (granits) molt metamorfitzades en el centre i oest de Galícia (gneis, micacites, pissarres). Geomorfològicament és una perllongació de la Meseta cap al nord-oest. El seu relleu, d'una altitud mitjana de 500 m, és molt complex, però de sud-est a nord-oest es poden distingir tres conjunts:
* La Serralada Dorsal Gallega, que culmina al Pic de Cabeza de Manzaneda, amb 1.778 m, separada del conjunt anterior per una fosa tectònica de direcció nord sud. Inclou el denominado massís Central Ourensà. Ì en la part lleonesa dels montes de León està el Teleno amb 2.188 m.
* Les serres litorals, de menor altitud i separades del conjunt anterior per la fossa Tui -Verín-Vigo.
Té una extensió d'uns 150 km² i marca la frontera entre Galícia i Castella i Lleó.
Les pluges hi són abundoses i regulars, hi ha boscos de caducifolis, landes i prats naturals
Les zones més altes presenten influència de les glaceres, com és el cas de la Serra de la Segundera, que formen valls (Tera, Cabrera, Bibey), conjunts morrènics i cubetes lacustres: Llac de Sanabria, llacuna de Lacillo, llacuna d'Ocelo.
# Mildstedt

Mildstedt (frisó septentrional Melst, danès Mildsted, baix alemany Milsteed) és un municipi del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba al sud-est de Husum.
Es troba al geest, travessat pel Mühlenau. Limita a l'est amb el Treene i al nord amb l'Arlau. El municipi del qual la principal activitat econòmica era l'agricultura, a poc a poc esdevé un dormitori d'Husum. El 2004 va celebrar el setcentenari del primer esment escrit que data del 1304.

## Llocs d'interès

* El Museu de l'Orde international dels Templars Bons (Guttemplermuseum)
* El Mühlenau renaturalitzat sobre una superfície de 30 ha.
* El Naturerlebnisraum o parc d'experiències naturals al qual els nens poden experimentar amb les forces hidràuliques.

## Referències

* ↑ «M» Arxivat 2016-07-13 a Wayback Machine., Oortsnaams vun Sleswig-Holsteen, Molfsee, Schleswig-Holsteinische Heimatbund, (en català: Topònims d'Eslesvig-Holstein)
* ↑ Christian M. Sörensen & Gertrud Lorenzen, Landwirtschaft in Mildstedt und Rosendahl: vom Bauernhof zur Wohngemeinde, Mildstedt, Editorial Arbeitskreis Mildstedter Chronik, 1999, 148 pàgines, ISBN 9783880075726
* ↑ Holger Funk & Christian M. Sörensen, Die Gemeinde Mildstedt in Geschichte und Gegenwart: Ereignisse, Einrichtungen, Vereine und Verbände im Überblick : Festschrift zur 700-Jahr-Feier 2004, Mildstedt, Verlag Arbeitskreis Mildstedter Chronik, 2004, 208 pàgines, ISBN 9783880075764
* ↑ Uwe Ahrens, «Der Einfluss hoher Abflüsse auf die Gewässerbettstruktur kleiner Fließgewässer», Jahresbericht 2002, Flintbek, Landesamt für Natur und Umwelt, 2003, pàgines 118-121, ISBN 3923339895
* ↑ «Naturerlebnisraum Mühlenau / Mildstedter Tannen» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Husum - Husumer Bucht
# Medjlis-i Wala

Medjlis-i Wala fou una institució de l'Imperi Otomà de nom complet Medjlis-i wala-yïakham-i adliyye, que vol dir 'Consell Suprem d'Ordenances Judicials'.
Fou creat el 1838 pel reformista Mustafa Reshid Pasha com òrgan legislatiu al lloc del diwan-i Humayun. A causa de les reformes del Tanzimat va esdevenir principal cos legislatiu de l'estat iniciant funcions el 8 de març de 1840. El 1854 fou substituït pel Medjlis-i ali-i Tanzimat, quedant relegat a elaborar reglaments i lleis menors. A causa de certes crítiques, el 1867 fou totalment suprimit.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 965
* Informació a www.mendeley.com (anglès)