OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Noemí Llauradó i Sans

Noemí Llauradó i Sans (Reus, 4 de juny de 1978) és una advocada i política catalana, vicealcaldessa de Reus i presidenta de la Diputació de Tarragona.
Llicenciada en Dret per la Universitat Rovira i Virgili. Màster en Advocacia per la Universitat Oberta de Catalunya. Especialista universitària en Tècniques d'Administració i Gestió de Personal per la Universitat Oberta de Catalunya. Advocada no exercent de l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Reus. Funcionària del Cos de Tècnics Superiors de l'Administració de la Generalitat de Catalunya. Cap de la Secció de Secretaria dels Serveis Territorials de Benestar Social i Família a Tarragona. També ha treballat de tècnica superior a la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta i al Centre de Mediació Familiar dels Serveis Territorials de Justícia a Tarragona i als Serveis Tècnics de l'Ajuntament de Riudoms.
És sòcia del Centre de Lectura i del Reus Deportiu i membre de l'Assemblea Nacional Catalana. Milita a Esquerra Republicana de Catalunya des del 2003 i actualment n'és membre de l'executiva nacional.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017 fou escollida diputada amb la llista d'Esquerra Republicana de Catalunya-Catalunya Sí, càrrec que deixà al juliol de 2019 en ser elegida presidenta de la Diputació de Tarragona.
És vicealcaldessa de Reus i presidenta de la Diputació de Tarragona.

## Referències

* 1 2 3 4 «Noemí Llauradó i Sans». Universitat Rovira i Virgili, actualització: desembre 2020. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Noemí Llauradó Arxivat 2019-02-18 a Wayback Machine.
* Noemí Llauradó: "Les Diputacions hem d'estar al costat dels municipis i trobar un encaix amb el país" | Entrevista Alcaldes.eu (15/11/2019) Arxivat 2020-03-24 a Wayback Machine.
# Bannisterita

La bannisterita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor del Dr. Frederick Allen Bannister (1901-1970), mineralogista i cristal·lògraf de raigs X del Museu Britànic, Londres.

## Característiques

La bannisterita és un silicat de fórmula química (Ca,K,Na)(Mn$^{2+}$,Fe$^{2+}$)$_{10}$(Si,Al)$_{16}$O$_{38}$(OH)₈·nH₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1967. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. Es troba relacionada estructuralment amb el grup de la stilpnomelana.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bannisterita pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, ganofil·lita, tamaïta, coombsita, zussmanita, franklinfil·lita, lennilenapeïta, parsettensita, estilpnomelana, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita i britvinita.

## Formació i jaciments

L'espècie va ser descrita a partir de mostres recollides en dos indrets: la mina Benallt, a la localitat de Rhiw, al comtat de Gwynedd (Gal·les), i a la mina Franklin, al comtat de Sussex, Nova Jersey (Estats Units). A banda d'aquestes colocalitats tipus, també ha estat trobada a Itàlia, Eslovàquia, Suècia, Noruega, Romania, Rússia, el Japó, Austràlia i a un altre indret dels Estats Units, ubicat a Carolina del Nord.

## Referències

* ↑ «Bannisterite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: November 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d'agost 2019. [Consulta: 23 novembre 2018].
# San Vito (Sardenya)

San Vito (en sard, Santu 'Idu) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 3.895 habitants. Es troba a la regió de Sarrabus-Gerrei. Limita amb els municipis de Burcei, Castiadas, Muravera, Sinnai, Villaputzu i Villasalto.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Patrizio Buccelli | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Antoni Cuccu, poeta i editor en sard
# Figueiras (Cap Verd)

Figueiras és una vila al nord de l'illa de Santo Antão a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada en una vall de muntanya, a 20 kilòmetres al nord-oest de Porto Novo.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Picot de capell negre

El picot de capell negre (Colaptes atriceps) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos del sud-est del Perú i Bolívia
# Noemí Rubio i Gil

Noemí Rubio Gil (Sabadell, Vallès Occidental, 7 de desembre de 1983) és una futbolista catalana, ja retirada.
Formada com a migcampista al Centre d'Esports Sabadell Futbol Club (1999-2005), va aconseguir una Copa de la Reina el 2003. La temporada 2005-06 va fitxar pel Reial Club Deportiu Espanyol amb el qual va aconseguir quatre Copes Catalunya (2006-09), un títol de Lliga (2006) i dos Copes de la Reina (2006 i 2009). Al final de la temporada 2008-09, el seu contracte amb el RCD Espanyol va finalitzar de forma polèmica, ja que va publicar una foto seva a les xarxes social on donava suport al FC Barcelona a la final de la Copa del Rei de 2009. Tanmateix, la temporada següent va fitxar pel club blaugrana, amb el qual va guanyar dues Copes Catalunya (2010 i 2011) i una Copa de la Reina (2011). Al final de la temporada 2010-11 va retirar-se esportivament.

## Palmarès
### Clubs

* 6 Copes Catalunya de futbol femenina: 2005-06, 2006-07, 2007-08, 2008-09, 2009-10 i 2010-11
* 1 Lliga espanyola de futbol femenina: 2005-06
* 4 Copes espanyoles de futbol femenina: 2003, 2006, 2009 i 2011

## Referències

* ↑ «Noemí Rubio i Gil». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Noemí Rubio cumplirá su contrato, pero no jugará más esta temporada». Marca, 21-05-2019. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Noemí Rubio: “La Superliga sí que es posible”». FC Barcelona, 29-07-2009. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «El fiestón acabó a las cuatro en el autocar» (en castellà). Mundo Deportivo, 21-06-2011. [Consulta: 16 desembre 2020].
# Berç Türker

Berç Türker, també conegut com a Berç Türker Keresteci, (Istanbul, 1870 - 1949) va ser un banquer i buròcrata otomà, polític turc i un dels líders de la comunitat armènia de Turquia.
Berç Keresteci o Berç Keresteciyan Efendi va estudiar al Liceu de Galatasaray i Robert Kolej. Treballa al Banc Otomà i el Ministeri de Finances de l'Imperi. Va donar suport a la Guerra d'Alliberament Turca enviant medicaments des d'Istanbul als nacionalistes turcs a Ankara, com oficial de la Mitja Lluna Roja otomà. Després de la fundació de la República Turca, va ser diputat a la Gran Assemblea Nacional tres vegades, en las eleccions de 1933, 1937 i 1943, i Atatürk li va donar el cognom Türker (home turc en turc) quan es legisla la llei de cognoms a 1934, com a part de les Reformes d'Atatürk.

## Referències

* ↑ Onur, Hüdavendigar. Ermeni portreleri. Burak Yayınevi, 1999, p. 102.
* ↑ http://arsiv.sabah.com.tr/2005/09/28/gnd101.html Arxivat 2017-07-24 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/tufan-turenc-berc-keresteciyan-efendinin-oykusu-39246397
# Rosetta (Egipte)

Rosetta o Rashid és un enclavament portuari egipci a la mar Mediterrània a 65 km al nord-est d'Alexandria. És cèlebre per ser el lloc on va ser trobada la Pedra de Rosetta per soldats francesos al comandament del capità francès Pierre-François Bouchard el 15 de juliol de 1799, quan preparaven les fortificacions del fort Julien, el qual deu el seu nom l'ajudant de camp de Napoleó Bonaparte, mort en una escaramussa contra els mamelucs un any abans. La població de Rosetta es va incrementar en la dècada de 1980. El 1986 va arribar a 51.789 habitants, i el 1996 es van censar 58.432 habitants.
És l'assentament modern de l'antiga Bolbitine, una mica més lluny cap al nord. Va desaparèixer i no va tornar a existir fins a l'època àrab. Al segle VIII s'esmenta com a factoria per les mercaderies de l'Alt Egipte. Rashid s'esmenta per primer cop el 750 quan els coptes locals es van revoltar contra el califa Marwan II que s'havia refugiat allí. Yakubi l'esmenta com una kura. El 920 els fatimites de Kayrwan foren rebutjats a Rosetta en el seu intent d'envair Egipte. Més tard, ja sota els fatimites, vers la meitat del segle xi, fou una entitat territorial autònoma separada de les altres províncies del delta que es van crear aleshores. Al segle xiv Ibn Dukmak la considerava un ribat on els habitants eren tots voluntaris per la guerra santa. A l'edat mitjana, sota els otomans, Rosetta va ser un lloc de gran importància comercial especialment amb els territoris de l'imperi otomà a la mar Egea, i va continuar florint. A la desembocadura del riu, prop de Kom al-Afrah, hi havia dos fortins que controlaven l'entrada a Rosetta. El 1799 l'oficial francès Boussard o Bouchard va descobrir a la rodalia la famosa "pedra de Rosetta". El 1803 a Rosetta les forces d'al-Bardisi van derrotar les forces navals i terrestres de la Porta otomana. El 1807 fou ocupada pels britànics que anaven a ajudar a al-Alfi i als mamelucs que el van succeir. Va florir sota Muhammad Ali Pasha però la construcció del canal Mahmudiyeh i la millora del port d'Alexandria va desviar la major part del comerç cap a aquesta última ciutat i Rashid va esdevenir un poble principalment de pescadors. Durant el segle xix, era una destinació turística popular entre els anglesos. El 1907 tenia 16.660 habitants i el 1970 eren 36.711.

## Notes i referències

* ↑ Rosetta és el nom que li van donar els francesos, durant la Campanya napoleònica d'Egipte i Síria
* ↑ «Everything you ever wanted to know about the Rosetta Stone» (en anglès). British Museum. [Consulta: 10 maig 2024].
# Scomberomorus guttatus

Scomberomorus guttatus és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 76 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf Pèrsic, Índia i Sri Lanka fins al sud-est d'Àsia, Hong Kong i el Mar del Japó.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Fotogramas de Plata 1982

La 33a cerimònia de lliurament dels Premis Fotogramas de Plata, corresponents a l'any 1982, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc a Madrid el 10 de març de 1983 en una gala presentada per Concha Velasco amb la presència de la directora de la revista, Elisenda Nadal, i la directora general de cinematografia, Pilar Miró.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Demonios en el jardín | Manuel Gutiérrez Aragón | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| pel·lícula | Director | Resultat |
| ET, l'extraterrestre | Steven Spielberg | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| Actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Ana Belén | Demonios en el jardín | Candidata |
| Marta Fernández Muro | Laberinto de pasiones | Candidata |
| Ángela Molina | Demonios en el jardín | Candidata |
| Sílvia Munt | La plaça del Diamant | Candidata |
| Esperanza Roy | Vida/Perra | Guanyadora |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Imanol Arias | Demonios en el jardín Laberinto de pasiones | Candidat |
| Joaquim Cardona | La plaça del Diamant | Candidat |
| Antonio Ferrandis | Volver a empezar | Candidat |
| José Sacristán | La colmena | Guanyador |
| Víctor Valverde | Hablamos esta noche | Candidat |

### Millor intèrpret de televisió

| Intèrprete | Sèrie de televisió | Resultat |
| Carme Elías | Luis y Virginia | Candidata |
| Charo López | Los gozos y las sombras | Guanyadora |
| Adolfo Marsillach | Ramón y Cajal | Candidat |
| Eusebio Poncela | Los gozos y las sombras | Candidat |
| Amparo Rivelles | Los gozos y las sombras | Candidata |

### Millor intèrpret de teatre

| Intèrpret | Muntatge | Resultat |
| Agustín González | Las bicicletas son para el verano | Guanyador |
| Irene Gutiérrez Caba | El cementerio de los pájaros | Candidata |
| Encarna Paso | El cementerio de los pájaros | Candidata |
| Esperanza Roy | Coronada y el toro | Candidata |
| Rosa Maria Sardà | Duet per a un sol violí Yo me bajo en la próxima, ¿y usted? | Candidata |

## Referències

* ↑ Guanyadors del Fotogramas de Plata 1982 a IMDB
* ↑ Concesión de los Fotogramas de Plata, La Vanguardia, 11 de març de 1983

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1982
* 27a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* II Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata per any a l'IMDB
# Walker Art Gallery

La Walker Art Gallery és una galeria d'art de Liverpool, la qual hostatja una de les més extenses col·leccions d'art d'Anglaterra fora de Londres. Forma part del grup del National Museums Liverpool, i està promocionada com "la National Gallery del Nord"
Està situada a William Brown Street de Liverpool. l'any 2012 va tenir 337.799 visitants
La Walker Art Gallery's collection data del 1819 quan la Liverpool Royal Institution adquirí 37 pintures de la col·lecció de William Roscoe, que era un banquer arruïnat.
La biblioteca i museu William Brown Library and Museum va ser inaugurada el 1860, sota el nom d'un ric mercader de Liverpool que la va finançar.
L'èxit de l'exposició va permetre que Library, Museum and Arts Committee comprés obres d'art entre 1871 i 1910. Les obres adquirides incloïen de WF Yeames, And when did you last see your father? i de Rossetti el seu Dante’s Dream’.
L'any 1986, aconseguí l'estatus de nacional, com a part del National Museums and Galleries on Merseyside.
* Mestres antics
* Bust d'Alexandre el Gran
* Sagrada Família amb Àngels Músics
* Hans Holbein el Jove - Retrat de Henry VIII
* Nicholas Hilliard - Retrat de la Reina Elizabeth I
* Lucas Cranach el Vell - La Nimfa i la Font
* Godfrey Kneller - Rei Charles II
* Peter Paul Rubens - Meleager i Atalanta

## Col·lecció

* Gallery
* Part de la Pre-Raphaelite Collection
* Galeria d'escultura
* Front del museu
* Col·leccions
* Albert Joseph Moore - un Somni d'Estiu
* Anton Raphael Mengs - Autoretrat
* Porcellana de Frederic de Prúsia,
* Annie Louisa Swynnerton (nascuda Robinson) - The Sense of Sight
* William Hogarth - David Garrick as Richard III
* Francesco Solimena - Diana i Endymion
* William Dobson - The Executioner with the Head of John the Baptist
* Lord Frederic Leighton - Elijah in the Wilderness
* Valentine Cameron Prinsep - Leonora de Màntua
* John Everett Millais - Isabella
* Robert Fowler - Women of Phoenicia
* John Brett - The Stonebreaker
* John William Waterhouse - Eco i Narcís
* Giovanni Segantini - The Punishment of Lust

## Referències

* ↑ «VISITS MADE IN 2009 TO VISITOR ATTRACTIONS IN MEMBERSHIP WITH ALVA». Association of Leading Visitor Attractions. [Consulta: 21 maig 2010].
* ↑ "The origins of the collection, 1819-1871", National Museums Liverpool Retrieved 25 June 2010
* ↑ "The foundation of the Walker Art Gallery ", National Museums Liverpool Retrieved 25 June 2010
* ↑ "Expansion and growth of the Walker Art Gallery", National Museums Liverpool Retrieved 25 June 2010

## Enllaços externs

* Website for The Walker Art Gallery, Liverpool
# Picot de clatell groc d'Indonèsia

El picot de clatell groc d'Indonèsia (Chrysophlegma humii) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la selva humida i boscos amb vegetació densa a les terres baixes fins de la Península Malaia, Sumatra i Borneo.
# Tornar a viure

Tornar a viure (títol original: Unhook the Stars) és una pel·lícula franco- estatunidenca dirigida per Nick Cassavetes, estrenada l'any 1996. Ha estat doblada al català.

## Argument

L'evolució de les relacions d'una vídua entre dues edats plena d'energia amb la seva filla (conflictives), el seu fill i la seva nora (entesa perfecta), la seva veïna i el seu amic que té des de fa poc (molt amistoses).

## Repartiment

* Gena Rowlands: Mildred Hawkes
* Marisa Tomei: Monica Warren
* Gérard Depardieu: el gran Tommy
* Moira Kelly: Ann Mary Margaret Hawkes
* Jake Lloyd: Jake Warren
* David Sherrill: Ethan Hawkes

## Rebuda

* Premis
** 1996: National Board of Review: Esment especial
** 1996: Festival de Chicago: Nominada a millor pel·lícula ** 1996: Premis del Sindicat d'Actors (SAG): 2 nominacions
** 1996: Sindicat d'Actors (SAG): Nominada millor actriu (Rowlands) i actriu secundària (Tomei)
* Crítiques
** "Gran debut com a director de Nick Cassavetes"
** "Una petita meravella (...) tot el repartiment, Rowlands al capdavant, abrasa"

## Referències

* ↑ «Tornar a viure». esadir.cat.
* ↑ «Unhook the Stars». The New York Times.
* ↑ Garrido, Inma «Unhook the Stars». Cinemanía.
* ↑ Martínez, Luis «Unhook the Stars». El País.
# Nayma Mingas

Nayma Mingas, és el nom artístic de Cláudia Carina Branco Lima Rodrigues Mingas (Lisboa, 25 de gener de 1974) és una model angolesa.

## Biografia

És filla del músic i polític Rui Mingas i de la seva esposa Julieta Cristina da Silva Branco Lima. Va començar la seva carrera de model a Portugal i va treballar a Espanya, Brasil, França, Alemanya, i Àustria.
Musicalment va gravar una versió d'"Amor" d'Heróis do Mar amb el projecte MDA. Em 2010 va donar la al personatge de Walt Disney Tiana a la versió portuguesa de la pel·lícula "A Princesa e o Sapo. i poc després va presentar el programa Projecte Moda, versió portuguesa de Project Runaway. Em 2004 va editar el llibre "Nayma - A Arte de um rosto perfeito" (ISBN: 972-20-2752-2).
Es va casar a Luanda amb Luís Costa Branco el 2008, i de qui es va separar en 2011.

## Premis

* 2010 - Divas Angola (Angola)
* 2008 - Prestige Award (Angola / Portugal)
* 2006 - Central FM, "Model of the Year" (Portugal)
* 2005 - Procópio Fashion (Portugal)
* 2004 - Fashion TV, "Best Runway Model"
* 2003 - "Sexier Publicity" - Campanha chocolate Jubileu (Inglaterra)
* 2002 - Tropical "Model of the year" (Angola)
* 1999 - Montemor Fashion, "Model of the year" (Portugal)
* 1997 - NG, "Model of the Year" (Portugal)
* 1996 - NG, "Model of the Year" (Portugal)
* 1996 - Aiwé, "Prestige Award / Model of the Year" (comunidade PALOP na europa)
* 1993 - Oh Lisboa!, "Top 10 / Model" (Portugal)

## Referències

* ↑ SQ Entertainment. «Entrevista - Nayma Mingas».
* ↑ Nayma a sapo.mag
* ↑ Nayma apresenta novo programa dedicado à moda, caras.sapo, 7 de juliol de 2010
* ↑ Nayma: dois anos depois da separação, ex-casal não chega a acordo, lux.pt, 17 de setembre de 2012
* ↑ Naima Mingas a angolanblogger

## Enllaços externs

* MySpace Oficial Nayma Mingas
* Nayma Mingas Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine. a fmagazineluxury
# Berà II de Rasès

Berà II fou comte de Rasès, de Conflent i de Carcassona (845- ca. 849).
Va succeir al seu pare, el comte Argila, el 845 o a tot tardar al començament del 846, ja que en una carta del febrer del 846 ja se l'esmenta com a comte. Devia governar poc temps, i el succeí el seu fill Miró Eutilius.

## Referències

* ↑ «comtat de Rasès». Gran enciclopèdia catalana. [Consulta: 17 maig 2016].
# Salvador Fernández Ramírez

Salvador Fernández Ramirez (Madrid, 18 de maig de 1896 - 9 de febrer de 1983) va ser un gramàtic de professió, membre de nombre de la Reial Acadèmia Espanyola des de 1959 fins avui de la seva mort.

## Biografia

En els anys 20 va ser lector de castellà en la Universitat d'Hamburg, experiència després de la qual va tornar a Madrid on entri 1932 a 1936 va ser secretari del Centre d'Estudis Històrics sent a més el responsable del curs de Llengua Espanyola en la Universitat de Madrid.
Durant la Guerra Civil se'n va anar a viure a Salamanca on va exercir com a docent d'institut. Una vegada finalitzada la contesa va tornar a Madrid on successivament va fer classes a l'Institut d'Alcalá de Henares i en el Beatriz Galindo de la capital d'Espanya fins que es va jubilar el 1966.
La seva col·laboració amb la Reial Acadèmia Espanyola va començar el 1950 quan se'n va incorporar per treballar com a redactor cap del Seminari de Lexicografia. El 1959 va ser escollit membre de nombre de l'Acadèmia passant a ocupar la "butaca Z".

## Obra

L'autor va publicar uns 40 llibres, des de la seva primera obra és una edició prologada de Pastores de Belén de Lope de Vega (1930) fins al romanç, 298 Li Memoriam, corresponent al llibre inèdit Romances sentimentales (1976).
Les seves obres més reconegudes són les que tracten sobre la Llengua i la Literatura Espanyoles sent la seva obra principal la Gramática Española de la qual el 1962 va publicar el seu tom 1 que s'ocupava dels sons el nom i el pronom que va ser considerat pels estudiosos de l'època com «un oasi en el desert de la gramàtica espanyola» (O. L. Bolinger), que esmenava «la falta d'una descripció sincrònica de l'espanyol» (O. Deutschmann). Actualment es disposa de l'edició electrònica del seu Archivo Gramatical de la Lengua Española o AGLE, compost per nombroses fitxes i cites. El projecte va ser dirigit per Ignacio Bosque Muñoz i José Antonio Millán el 1987, passà a Taurus Ediciones quan el segon va ser el seu director editorial (1988-1992) i després a l'Instituto Cervantes, on es va editar primer en paper i després en format electrònic per a DOS i Windows en disquet i CD (1995); per fi es va instal·lar la versió definitiva en línia al Centre Virtual Cervantes, el projecte del qual va dirigir Millán entre 1996 i 1997. El AGLE va estar primer dirigit per Ignacio Bosque fins a mitjan 2002 i després per Manuel Leonetti.

## Referències

* ↑ Salvador Fernández Ramírez, al web de la RAE

## Enllaços externs

* Archivo Gramatical de la Lengua Española de Salvador Fernández Ramírez online
* Bibliografía comentada de Salvador Fernández Ramírez (1896-1983)
# Sanció

Una sanció, en dret i definició legal, és una pena o altre mitjà d'execució utilitzat per proporcionar incentius per a l'obediència a la llei, o amb normes i reglaments.
Les sancions penals poden prendre la forma de càstig greu, com la pena corporal o la pena capital, l'empresonament o multes severes. En el context del dret civil, les sancions solen ser multes monetàries, imposades contra una part d'una demanda o el seu advocat, per violar les normes de procediment o per abusar del procés judicial. La sanció més severa en una demanda civil és l'acomiadament involuntari, amb prejudicis, de la causa d'acció d'una part que queixa, o de la resposta del partit que respon. Això té l'efecte de decidir tota l'acció contra la part sancionada sense recurs, excepte en el grau en què es pot permetre un recurs o judici a causa d'un error reversible.
Com a substantiu, el terme s'utilitza normalment en la forma plural, encara que només es refereix a un únic esdeveniment: si un jutge multa a una part, no es diu que imposa una sanció, sinó que imposa sancions.
Un jutge pot sancionar una part durant un procediment legal, pel qual s'insinua que imposa sancions. Al sistema judicial federal dels Estats Units, uns certs tipus de conducta són sancionables en virtut de l'article 11 del Reglament Federal de Procediment Civil.
Per contra i de vegades confusa, la paraula es pot utilitzar per donar a entendre "aprovació", especialment en un sentit oficial. "La llei sanciona aquest comportament" implicaria que el comportament parlat gaudeix de l'aprovació específica de la llei.
Per sancionar és necessari arribar a un acord jurídic. La paraula deriva de sanctus, per fer sant. Un acord legal o sanció imposa aprovacions, normes, directrius i sancions a la conducta.

## Referències

* ↑ Black, Henry Campbell. Black's Law Dictionary, 6th ed.. St. Paul, MN.: West Publishing, 1990, p. 1341. ISBN 0-314-76271-X.
* ↑ «Sanció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.