OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gorgasia maculata

Gorgasia maculata és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 70 cm de llargària màxima.
* Fa al voltant de 10 mm de diàmetre.
* Cap amb taques blanques.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu entre 25 i 48 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Maldives fins a Salomó i les illes Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Meek, S. E. & S. F. Hildebrand, 1923. The marine fishes of Panama. Part I. Field Mus. Nat. Hist. Publ. Zool. Ser. v. 15 (publ. 215): i-xi + 1-330, Pls. 1-24.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klausewitz, W. & Eibl-Eibesfeldt, I., 1959. Neue Röhrenaale von den Maldiven und Nikobaren (Pisces, Apodes, Heterocongridae). Senckenbergiana Biologica v. 40 (núms. 3/4): 135-153.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Gorgasia maculata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Castle, P.H.J. i J.E. Randall, 1999. Revision of Indo-Pacific garden eels (Congridae: Heterocongrinae), with descriptions of five new species. Indo-Pacific Fishes (30):52 p.
* ↑ Werner, T.B i G.R. Allen, 1998. Reef fishes of Milne Bay Province, Papua New Guinea. A T. Werner i G. Allen (eds). A rapid biodiversity assessment of the coral reefs of Milne Bay Province, Papua New Guinea. RAP Working Papers 11, Conservation International, Washington DC.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Randall, J.E. i C. Anderson, 1993. Annotated checklist of the epipelagic and shore fishes of the Maldives Islands. Ichthyol. Bull. of the J.L.B. Smith Inst. of Ichthyol. 59:47.
* ↑ Taquet, M. i A. Diringer, 2007. Poissons de l'Océan Indien et de la Mer Rouge. Éditions Quæ, Versalles, França.
* ↑ Winterbottom, R. i R.C. Anderson, 1997. A revised checklist of the epipelagic and shore fishes of the Chagos Archipelago, Central Indian Ocean. Ichthyol. Bull. Smith. Inst. (66):1-28.

## Bibliografia

* Castle, P.H.J., 1997. Garden eel leptocephali: characters, generic identification, distribution, and relationships. Bull. Mar. Sci. 60(1):6-22.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ca n'Estebanell

Ca n'Estebanell era un edifici d'Aiguafreda (Vallès Oriental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya i que ha estat enderrocat.

## Descripció

Era una casa unifamiliar amb una mitgera, de planta baixa i un pis i composició simètrica. Tenia emmarcament pla a les finestres i les portes i estava rematada per un capcer de perfil sinuós a la façana principal i al mur lateral. El capcer de la façana principal anava per damunt d'una cornisa. Les reixes de les finestres eren decorades. Damunt la teulada a doble vessant hi havia dues xemeneies decorades amb ceràmica de quadrets blancs i blaus. La casa apareixia envoltada d'un reixat de ferro forjat decorat amb motius florals i interromput per pilastres decorades amb ceràmica i encapçalades per florons de forma circular.

## Referències

* 1 2 3 «Ca n'Estebanell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Coy

Coy és un poble de la Regió de Múrcia i pedania pertanyent al municipi de Llorca. Situada al nord del municipi, formant part de les denominades "Terres Altes". Situat a 39 km al nord de Llorca, limita amb els municipis de Cehegín i Mula.

## Referències

* ↑ «Vaya, vaya... en Coy sí hay playa» (en castellà). La Opinion de Murcia, 26-08-2012. [Consulta: 22 març 2016].
# Prova de la marxa de 6 minuts

La prova de la marxa de 6 minuts (PM6M o 6MWT per les sigles en anglès) és una prova mèdica en que es tracta de caminar a un ritme ràpid; on la mesura principal és la distància a peu assolida en 6 minuts, però durant la prova també es poden recollir dades sobre la saturació d'oxigen en sang del pacient i la percepció de falta d'aire durant l'esforç. És una prova segura, fàcil de realitzar, ben tolerada i reflecteix la capacitat en les activitats de la vida diària.

## Ús clínic

Serveix per mesurar la capacitat d'exercici del pacient i avaluar la resposta a diversos tractaments, així com establir el pronòstic en diferents malalties de cor o pulmons, com la insuficiència cardíaca crònica, la hipertensió pulmonar, la malaltia pulmonar obstructiva crònica, la fibrosi pulmonar, etc

## Realització de la prova

El pacient ha de caminar per un passadís (no s'ha d'utilitzar una cinta de córrer on el pacient ajusti la velocitat i/o el pendent) i quan es fa la prova, no s'ha de caminar amb el pacient, que ha de caminar sol, no amb altres pacients. Només s'han d'utilitzar frases estandarditzades mentre es parla amb el pacient, perquè el vostre ànim i entusiasme poden marcar una diferència de fins a un 30% en la PM6M.

## Referències

* 1 2 «Prova de marxa de 6 minuts». Hospital Clínic de Barcelona, 23-05-2019. [Consulta: 14 novembre 2023].
* 1 2 3 4 Enright, Paul L. «The six-minute walk test». Respiratory Care, 48, 8, 01-08-2003, pàg. 783–785. ISSN: 0020-1324. PMID: 12890299.
* ↑ Du, Huiyun; Wonggom, Parichat; Tongpeth, Jintana; Clark, Robyn A. «Six-Minute Walk Test for Assessing Physical Functional Capacity in Chronic Heart Failure». Current Heart Failure Reports, 14, 3, 01-06-2017, pàg. 158–166. DOI: 10.1007/s11897-017-0330-3. ISSN: 1546-9549. PMID: 28421409.
* ↑ Zelniker, Thomas A.; Huscher, Dörte; Vonk-Noordegraaf, Anton; Ewert, Ralf; Lange, Tobias J. «The 6MWT as a prognostic tool in pulmonary arterial hypertension: results from the COMPERA registry». Clinical Research in Cardiology: Official Journal of the German Cardiac Society, 107, 6, 01-06-2018, pàg. 460–470. DOI: 10.1007/s00392-018-1207-5. ISSN: 1861-0692. PMID: 29368137.
* ↑ Agarwal, Mohit; Anand, Shweta; Patro, Mahismita; Gothi, Dipti «Early versus non-early desaturation during 6MWT in COPD patients: A follow-up study». Lung India: Official Organ of Indian Chest Society, 40, 3, 2023, pàg. 235–241. DOI: 10.4103/lungindia.lungindia_404_22. ISSN: 0970-2113. PMID: 37148021.
* ↑ Lancaster, Lisa H. «Utility of the six-minute walk test in patients with idiopathic pulmonary fibrosis». Multidisciplinary Respiratory Medicine, 13, 2018, pàg. 45. DOI: 10.1186/s40248-018-0158-z. ISSN: 1828-695X. PMC: 6291931. PMID: 30559965.
# Coleta Planas

Coleta Planas (nascuda el 1955) és una escriptora catalana de la Catalunya Nord, consellera pedagògica de català fins a l'any escolar 2015-2016, és secretària de l'APLEC, Associació per a l'ensenyament del català. Ha estat premiada per les distincions següents : Francesc Català de poesia de Perpinyà (1987), Jocs Florals de la Ginesta d'Or de Perpinyà (1994), Nit de Sant Jordi de Perpinyà (narració infantil, 1994), Carles Grandó (1991), Nit de Sant Jordi de Perpinyà - Modest Sabaté de poesia (1993), Joan La Cella (1992), premis Sant Andreu i Eus per treball d'investigació sobre Albert Saisset – Un Tal (1997).

## Obres literàries

* Llum fill del sol i de la lluna, Òmnium Cultural, 1994 [infantil]
* Arquet de mar, Òmnium Cultural, 1995 [infantil]
* Muralles pintades de blau, Fiton, La Nouvelle Pléiade, 1997 [poesia]

## Enllaços externs

* Fitxa a l'Índex d'Autors en Llengua Catalana
* Entrevista el 2015 al programa Arrels
# Gorgasia preclara

Gorgasia preclara és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 40 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 144-156.
* Fa al voltant de 10 mm de diàmetre.
* Aletes pectorals petites.
* Té franges de color groc a carabassa.

## Alimentació

Menja plàncton.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu entre 15 i 38 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Maldives fins a Papua Nova Guinea, les illes Ryukyu, les Filipines i el mar del Corall.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Gorgasia preclara» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Burgess, W.E., H.R. Axelrod i R.E. Hunziker III, 1990. Dr. Burgess's Atlas der Meerwasser Aquarium Fische. Bede Verlag, Kollnburg, Alemanya.
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Kurdistan 24

Kurdistan 24 (K24) (en kurd: کوردستان ٢٤) és un canal kurd de televisió amb seu a Arbela, a l'Iraq, amb delegacions a Washington, DC i Colònia (Alemanya), Alemanya. Va començar a emetre a el 31 d'octubre de 2015, amb programes de televisió que es transmeten en els dialectes sorani i kurd del nord, com també en anglès i turc.
Té per objectiu oferir notícies les 24 hores del dia a tot el món per "transformar el panorama dels mitjans del Kurdistan". La cadena de televisió cobreix esdeveniments a tota l'àrea metropolitana del Kurdistan i ofereix anàlisis sobre temes rellevants en la regió. A més de les notícies polítiques, informa de temes culturals i esportius de les quatre regions del Kurdistan.
El web ofereix notícies en línia en kurd i anglès i cobreix notícies del Kurdistan i l'Orient Mitjà. A més, proporciona cobertura de la cultura, l'esport i l'economia al Kurdistan i al món. El lloc web també ofereix una secció d'entrevistes originals, així com transcripcions d'entrevistes que després que es retransmeten per televisió. També emeten per ràdio.

## Referències

* ↑ «Avid Everywhere heads to Northern Iraq with K24 TV». Digitalstudiome.com. [Consulta: 23 març 2017].
* ↑ «Kurdistan 24: Breaking New Ground». Kurdistan24.net. [Consulta: 23 març 2017].

## Enllaços externs

* Kurdistan 24 - Lloc web oficial
# Ca n'Escarraman

Ca n'Escarraman és un edifici de Cabrera de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta baixa, pis i golfes, amb dos cossos paral·lela a la façana principal i dos de laterals perpendiculars a la planta baixa. Al pis s'utilitzen només el cos de la façana i els laterals que tenen la distribució dels dormitoris i l'escala que, disposada a l'entrada, arriba fins a la part útil de les golfes.
Els esgrafiats que decoren la façana estan enquadrats per pilastres disposades sobre carreuats a la planta baixa. Les finestres i els portals estan emmarcats amb pedra granítica. Celler cobert amb volta de canó seguit.

## Referències

* 1 2 «Ca n'Escarraman». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Hani (llengua)

El hani és una llengua tibeto-birmana parlada a la Xina, al sud-oest de Yunnan per aproximadament 500 000 hani
La llengua és parlada, per poblacions molt més petites, més enllà de les fronteres xineses, al Vietnam i Laos.

## Classificació interna

Hani pertany al grup lingüístic lolo-birmà dins de la família lingüística tibeto-birmana

## Fonologia

Les taules presenten els fonemes vocàlics i consonàntics de la varietat parlada a la prefectura autònoma de Hani i Yi de Honghe, situada a Yunnan.

### Vocals

| | Anteriors | Centrals | Posteriors |
| Tancades | jo [ i ] ɪ̘ [ ɪ̘ ] | | ɯ [ ɯ ] u [ u ] |
| Mitjanes | e [ e ] | ɤ [ ɤ ] | ø [ ø ] o [ o ] |
| Obertes | | té [ té ] | ɔ [ ɔ ] |
Totes les vocals tenen equivalents laringis.

### Consonants

| | | Bilabials | Alveolars | Alveolars | Alv.-pal. | Velars |
| | | Bilabials | Centrals | Laterals | Alv.-pal. | Velars |
| Oclusives | Sordes | p [ p ] | t [ t ] | | | k [ k ] |
| Oclusives | Palatals | ] [ pʲ ] | ] [ tʲ ] | | | ] [ kʲ ] |
| Oclusives | aspirades | ] [ pʰ ] | ] [ tʰ ] | | | ] [ kʰ ] |
| Oclusives | Pal. xuclades | ] [ pʰʲ ] _ | ] [ tʰʲ ] _ | | | khj [ k ʰ ʲ ] |
| Oclusives | Sonores | b [ b ] | d [ d ] | | | g [ g ] |
| fricatives | Sordes | f [ f ] | s [ s ] | | ɕ [ ɕ ] | x [ x ] |
| fricatives | Sonores | | z [ z ] | | | ɣ [ ɣ ] |
| africades | Sordes | | ts [ t͡s ] | | tɕ [ t͡ɕ ] | |
| africades | aspirades | | tsh [ t͡s ʰ ] | | tɕh [ t͡ɕ ʰ ] | |
| africades | Sonores | | dz [ d͡z ] | | dʑ [ d͡ʑ ] | |
| Líquides | Líquides | | | l [ l ] | | |
| nasals | Sonores | m [ m ] | n [ n ] | | ɳ [ ɳ ] | ŋ [ ŋ ] |
| nasals | Palatals | ] [ mʲ ] | | | | |
| Semivocals | Semivocals | w [ w ] | | j [ d ] | | |

### Un llenguatge tonal

El hani és una llengua tonal que té quatre tons.

## Referències

* ↑ Hani dans Glottolog
* ↑ Dai 2002, p. 733.
* 1 2 Dai 2002, p. 734

## Bibliografia

* (xinès) Dai Qinsha, Han-Hani Cidian. Pyulniuldoq Haqniqdoq Ciiqdiei, Kunming, Yunnan Minzu Chubanshe, 2002, ISBN 7-5367-2081-5

## Enllaços externs

* Informació sobre Hani (llengua) a la XV edició de l'Ethnologue, amb el codi “hni” (anglès)
# Quasimodo

Quasimodo és el personatge principal de l'obra Nostra Senyora de París, de Victor Hugo.
Quasimodo és un nan geperut que va ser abandonat en néixer prop de la catedral de Notre-Dame de París, i habitava a la catedral de Notre Dame, tocant les campanes. Suposadament era fill d'una gitana. Només podia veure-hi amb un ull, ja que l'altre el tenia gairebé bloquejat per la deformitat del seu rostre, i va quedar gairebé sord pel repicar de les campanes de la catedral, de les quals ell s'encarrega i les quals signifiquen tot per a ell abans de conèixer la jove gitana Esmeralda, de qui s'enamora, per ser ella la primera que li va mostrar bondat.
És odiat pel poble de París a causa de la seva deformitat, gràcies a la qual cosa posseeix un caràcter tímid i retret. No obstant això, posseeix una gran valentia, astúcia i un cor noble. Abans d'Esmeralda, l'única persona important per a ell era l'ardiaca Frollo, qui el va adoptar quan va ser abandonat a la catedral entre els nens expòsits.
Durant les accions més importants de la novel·la, ell encara no ha complert els vint anys. Victor Hugo el descriu físicament com un home de gran grandària i força i una gran agilitat malgrat els seus defectes físics, que seria el producte de l'exercici que realitza constantment grimpant per les torres de Nôtre Dame i els sostres dels voltants, si bé no surt molt de la catedral. El seu cabell és molt vermellós i, si bé no l'hi aclareix en el llibre, s'ha interpretat que els seus ulls podien ser blaus. Per això es creu que potser no era fill d'una gitana, sinó que havia estat raptat per una o, potser, deixat al seu càrrec.
El final de Quasimodo és summament dramàtic: quan veu, des de dalt de Notre Dame, que Esmeralda és assassinada i ell no podrà arribar a temps per salvar-la, la seva ànima s'entristeix i decideix morir al seu costat.
És sens dubte un dels personatges més importants en la literatura francesa i de la literatura en general. La seva història ha cridat l'atenció de diversos directors que han adaptat la Mare de Déu de París al cinema. Fins i tot Disney va fer en els noranta la seva pròpia versió de la història, anomenada El geperut de Notre Dame, on es ressalta el costat sensible i el bon cor del personatge. Aquesta pel·lícula infantil revela la puresa en l'ànima de Quasimodo, adornant el personatge amb tan bones actituds com veritablement mereix. I, per descomptat, atorgant el final feliç que no va poder aconseguir en la novel·la autèntica.

## Referències

* ↑ "Real-life Quasimodo uncovered in Tate archives", Roya Nikkhah, The Daily Telegraph, 15/8/2010
# Fondo Flamenco

Fondo Flamenco fou un trio sevillà format per Alejandro Astola Soto, Antonio Manuel Ríos Sánchez i Rafael Ruda Santiago.
El 2007 aconseguiren firmar amb una companyia discogràfica i tragueren el seu primer treball: Contracorriente. Només un any més tard llançaren al mercat el seu segon disc: Las cartas sobre la mesa, amb una gira de 100 concerts pertot Espanya.
Dos anys després sortí a la venda Paren el mundo que me bajo (2010). El 2012 publicaren l'àlbum Surología, i finalment el 2013 s'acomiadaren del públic amb la cançó Vete.

## Referències

* ↑ «Fondo Flamenco regresa con “Las cartas sobre la mesa”» (en espanyol europeu), 01-12-2008. [Consulta: 8 maig 2019].
* ↑ «El grupo musical Fondo Flamenco se despide de los escenarios en Sevilla | Periódico Digital EUSA», 01-07-2015. Arxivat de l'original el 2015-07-01. [Consulta: 8 maig 2019].
* ↑ Radiole, Las cartas sobre la mesa es el segundo álbum del grupo sevillano Fondo Flamenco
# La Clapera

* Per a altres significats, vegeu «la Clapera (Vallfogona de Ripollès)».
El Mas la Clapera o la Clapera Nova és un mas a tocat dels Hostalets d'en Bas (Garrotxa) protegit com a bé cultural d'interès local. Cal no confondre'l amb la Clapera que hi ha al veïnat de Joanetes al mateix municipi.

## Arquitectura

És un edifici civil orientat a migdia. Casa de grans dimensions amb planta semi-quadrada. Les façanes, molt exterioritzades, presenten uns arcs que envolten la casa i es poden distingir 4 grups diferenciats segons la forma i la mida, perfectament simètriques.
Tant a la planta baixa com al primer pis denoten aquesta exteriorització, que queda rematada per una agulla de grans dimensions. A sobre de cada volta hi ha finestres ovalades. També hi ha una font amb inscripcions i una tàpia que envolta aquest edifici i a una masoveria annexa.

## Història

El mas Clapera deu la seva dominació al lloc pedregós on fou construït pels seus fundadors; Clapera és un topònim que pot correspondre a "claper" o ermot rodejat de conreus. Als documents del segle xiv s'anomena "mansus de Claperia" i es té informació de que durant el segle xiii els Clapera tenien tot el mas amb les seves pertinences sota el domini directe del monestir de Santa Maria de Lladó, canònica agustiniana. Els anys 1936-39 va convertir-se en camps de concentració.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Mas la Clapera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2016].
# Ca n'Església

Ca n'Església és un edifici de la Palma de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una antiga masia que tanca el costat nord de la plaça de l'església. La part antiga, datada del 1706, consta de planta baixa i pis i és coberta a dues vessants. El pati d'accés és emmarcat amb construccions auxiliars; als extrems est i oest té unes galeries probablement fetes a principis del segle xx. L'interior és notable per l'arcada de la sala principal i els arcs de mig punt del celler, de 6 m de llum. Aquesta zona fou coberta de nou cap al 1950, moment en què es va restaurar el portal exterior i la tanca d'accés. Disposa d'habitatge principal i de masoveria en el mateix clos.

## Història

Al segle x Sunyer III feia cessió dels terrenys de l'actual Palma de Cervelló a la comunitat benedictina de Sant Pere de les Puelles, tot establint-ne en el clos actual de la masia i de l'església parroquial el primer nucli habitat. A partir d'aquest moment no se'n tenen més notícies fins al 1632, any en què consta inscrita una cessió de Josep Roig a Josep Planas. El 1835 passa a mans de Joan Planas i Massana i segueix en mans dels Planas fins al 1936, any en què Narcís Parés i Planas cedeix la masia per testament a Sant Joan de Déu (Barcelona). Aquesta congregació la va vendre el 28 de desembre de 1940 a Josep Puig i Anglada, pare de l'actual propietari.

## Referències

* 1 2 3 «Ca n'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Harhoura

Harhoura (en àrab هرهورة, Harhūra; en amazic ⵀⵔⵀⵓⵔⴰ) és un municipi de la prefectura de Skhirate-Témara, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.361 persones. Té l'estatut de municipi des de 1992 i és un centre balneari al costat del mar.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Dasyatis pennanti

Dasyatis pennanti és una espècie de peix de la família dels dasiàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri. (italià)
* ↑ BioLib (anglès)
# Quartet Zupay

El Quartet Zupay (Cuarteto Zupay en castellà) o simplement els Zupay, és un grup de música popular argentina creat a Buenos Aires en 1966, que se mantingué actiu fins a 1991. Los membres fundadors van ser els germans Pedro Pablo García Caffi (baríton) i Juan José García Caffi (primer tenor), Eduardo Vittar Smith (baix) i Aníbal López Monteiro (segon tenor).

## Referències

* ↑ «Cuarteto Zupay». Sitio oficial de Pedro Pablo García Caffi. Arxivat de l'original el 2009-04-29. [Consulta: 15 abril 2009].
# Francisco Javier Álvarez Maristany

Francisco Javier Álvarez Maristany, conegut com a Maristany, (La Corunya, 27 de març de 1929 - La Corunya, 29 de desembre de 1996) fou un futbolista gallec de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Maristany començà a destacar a la UD Orensana a Segona Divisió, i al Deportivo de La Coruña, ja a Primera. El 1952 fitxà pel FC Barcelona, però no gaudí de gaire minuts, amb només 5 partits de lliga disputats. La primera temporada guanyà la lliga i la copa espanyoles. Al cap de dues temporades, el 1954 ingressà les files del Racing de Santander, on jugà a Primera i a Segona divisió. Finalitzà la seva carrera a la Gimnástica de Torrelavega.

## Palmarès

* Lliga espanyola:
** 1952-53
* Copa espanyola:
** 1952-53
* Copa Eva Duarte:
** 1952, 1953

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol