OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Govern de Grècia

Constitueix el Govern de Grècia (en grec: Κυβέρνηση της Ελλάδας), el Gabinet de Grècia, oficialment denominat Consell Ministerial (en grec:Yπουργικό Συμβούλιο), és l'òrgan de presa de decisions col·lectives de la República Hel·lènica, integrat pel Primer Ministre (Cap del Govern) i els Ministres del Gabinet. Un o més ministres poden ser nomenats pel viceprimer Ministre, a mandat del Primer Ministre, o pel President de la República (Cap d'Estat), també amb el consentiment del Primer Ministre.
El Consell Ministerial defineix i dirigeix la política general del país, d'acord amb la Constitució i les lleis. Després de les eleccions, el President de la República convoca el Primer Ministre, i li encomana la feina de formar govern. Els ministres i viceministres són designats oficialment mitjançant decret pel President de la República, amb l'assessorament del Primer Ministre. Els ministres i viceministres són juramentats i prenen possessió del seu càrrec al Palau Presidencial d'Atenes, en presència del President de la República i de La seva Eminència l'Arquebisbe d'Atenes i Primat de l'Església Ortodoxa Grega.
El gabinet es reuneix al Saló del Consell Ministerial (en grec: Αίθουσα Υπουργικού Συμβουλίου) de l'edifici del Parlament Hel·lènic. Les reunions són presidides pel Primer Ministre.
# Govern de Kokand

El govern de Kokand (formalment Govern Provisional del Turquestan Autònom) fou un govern provisional que va administrar una part de l'Àsia central russa, principalment la vall de Fergana, del novembre del 1917 al febrer del 1918.
Després de la Revolució d'Octubre, els bolxevics van prendre el poder polític a Taixkent, la capital (octubre del 1917). Manifestacions de musulmans van tenir lloc a Taixkent demanant l'autonomia. El cor de l'oposició musulmana fou la vall de Fergana. Al començament de novembre del 1917 va tenir lloc allí el Congrés Regional Extraordinari dels Musulmans, que, seguint la crida de Lenin als musulmans del Turquestan per actuar contra el govern tsarista i la promesa de la concessió del dret d'autodeterminació d'acord amb un model concret per a l'Àsia central, va decidir formar un govern de base musulmana (10-11 de novembre de 1917) que va dirigir Mustafà Xokàiev (líder del Milli-Merkez) i que va prendre el nom de "Govern Provisional del Turquestan Autònom" (Turkistan Awtanam Hukumäti), encara que fou conegut com a Govern de Kokand (Qoqan Awtonomiyasi), del nom de la ciutat on tenia la seu, i que abans havia estat un kanat annexionat a Rússia el 1876.
El govern de Kokand va tenir una capacitat limitada pel fet de representar únicament una part del país, la vall de Fergana a l'entorn de Kokand, i no pas tot el Turquestan. A més a més, el govern estava situat al Turquestan Rus, una zona sota el control directe de Rússia, i va tenir poca repercussió en les poblacions dels estats protegits de Khivà i Bukharà. Tot i així, la sort de la regió de l'Àsia central russa depenia de l'èxit d'aquest govern. La formació del govern de Kokand va coincidir amb la rebel·lió dels musulmans contra Rússia en altres indrets de l'antic Imperi: Baixkíria-Tartària va declarar la seva autonomia el gener de 1918, i els tàrtars de l'Azerbaidjan també actuaven de forma independent. Tot i la crida de Lenin a l'autodeterminació, el govern de Kokand fou vist com a traïdor per les autoritats bolxevics de Taixkent, que actuaven independents del govern central bolxevic. Conseqüentment, les autoritats de Kokand van apel·lar als bolxevics de Petrograd demanant suport, però l'enviat de Lenin, Ióssif Stalin, els va indicar que si la població musulmana no s'integrava en el govern soviètic de Taixkent voluntàriament, ho farien ells mateixos per la força. Això va intensificar l'oposició de Kokand als bolxevics. El govern de Kokand fou declarat contrarevolucionari a la fi de gener del 1918 i el govern bolxevic de Taixkent li va declarar la guerra; el mateix mes, les forces bolxevics van assetjar Kokand, on la població es va armar per defensar-se. El 20 de febrer, la ciutat de Kokand va ser ocupada i el govern suprimit després de només tres mesos.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 787
# Grup de la hidrotalcita

El grup de la hidrotalcita o grup de la manasseïta és un grup de minerals que pertany al supergrup de la hidrotalcita; va ser redefinit l'any 2012. Els membres d'aquest grup presenten capes del tipus brucita. La fórmula genèrica del grup és Mg₆R$^{3+}$₂(OH)$_{16}$CO₃·4H₂O, on R$^{3+}$ = Al, Cr, or Fe. Els seus membres són:
| Desautelsita | Mg₆Mn$^{3+}$₂(OH)$_{16}$[CO₃] · 4H₂O |
| Droninoïta | Ni₆Fe$^{2+}$₃(OH)$_{16}$Cl₂ · 4H₂O |
| Hidrotalcita | Mg₆Al₂(OH)$_{16}$[CO₃] · 4H₂O |
| UM1965-08-OH:FeMgNi | Fe-Mg-Ni-O-H |
| Iowaïta | Mg₆Fe$^{3+}$₂(OH)$_{16}$Cl₂ · 4H₂O |
| Meixnerita | Mg₆Al₂(OH)$_{16}$(OH)₂ · 4H₂O |
| Piroaurita | Mg₆Fe$^{3+}$₂(OH)$_{16}$[CO₃] · 4H₂O |
| Reevesita | Ni₆Fe$^{3+}$₂(OH)$_{16}$(CO₃) · 4H₂O |
| Stichtita | Mg₆Cr$^{3+}$₂(OH)$_{16}$[CO₃] · 4H₂O |
| Takovita | Ni₆Al₂(OH)$_{16}$[CO₃] · 4H₂O |
| Woodallita | Mg₆Cr₂(OH)$_{16}$Cl₂ · 4H₂O |

## Referències

* 1 2 «Hydrotalcite Group: Hydrotalcite Group mineral information and data.». [Consulta: 28 juliol 2017].
Supergrup de la hidrotalcita :
# Grup dels Cinc

* Per a altres significats, vegeu «Grupo dos Cinco».
Grup dels Cinc (en rus: Могучая кучка), Mogútxaia kutxka, literalment Petit Grup Poderós, també conegut com The Mighty Five o The Mighty Handful en països de parla anglesa i amb traduccions comparables a altres llengües. Va ser el nom aplicat l'any 1867 pel crític musical Vladímir Stàssov a un petit grup de compositors russos units sota el lideratge de Mili Balakirev amb el propòsit de crear un art musical específicament rus en lloc d'imitar les formes d'Europa occidental. En certa manera, va ser una branca del moviment romàntic nacionalista rus, amb la colònia d'Abràmtsevo i el romanticisme rus, que perseguien objectius similars en el camp de les belles arts.
En anglès, del nom rus del grup va derivar-se l'expressió "kutxkist", que s'aplica als objectius artístics del grup o a les seues pròpies obres.
El Grup va constituir-se l'any 1856, amb una primera associació entre Balàkirev i César Cui; Modest Mússorgski s'hi va afegir el 1857, Nikolai Rimski-Kórsakov el 1861, i Aleksandr Borodín el 1862. Abans de tots ells, Mikhaïl Glinka i Aleksandr Dargomijski ja havien fet alguns intents de desenvolupar un estil genuïnament rus, component òperes sobre temes russos, però el Grup dels Cinc va representar el primer intent estructurat en aquest sentit; amb Stàssov com a conseller artístic i Dargomijski com a referent de prestigi.
El Grup va començar a disgregar-se durant la dècada de 1870, en part a causa del fet que Balàkirev va retirar-se de l'activitat musical durant un temps. Curiosament, tots els membres del Grup estan soterrats al Cementiri Tikhvin de Sant Petersburg.
Potser amb l'excepció de Cui, els membres del Grup van influir o van ser directament professors de la majoria dels grans compositors russos de la generació posterior, incloent-hi Aleksandr Glazunov, Mikhaïl Ippolítov-Ivànov, Serguei Rakhmàninov, Serguei Prokófiev, Ígor Stravinski, i Dmitri Xostakòvitx.
El nom de Grup dels Sis, triat per un grup de compositors francòfons del segle xx sota el lideratge teòric de l'escriptor Jean Cocteau, emula en certa manera al de Els Cinc.

## Membres del Grup dels Cinc

* Mili Balàkirev
* César Cui
* Modest Mússorgski
* Nikolai Rimski-Kórsakov
* Aleksandr Borodín
# Habitatge a la travessia antiga de Cal Metge, 1-3 (Vilobí d'Onyar)

L'edifici situat a la Travessia antiga de Cal Metge, 1-3 de Vilobí d'Onyar (Selva) ocupa tres de les parcel·les projectades pel creixement de la vila. És una construcció senzilla característica de mitjans del segle xix en els nuclis urbans. L'edifici, situat a l'eixample de Vilobí d'Onyar, forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció cantonera entre el carrer Travessera antiga de cal Metge, on dona la façana principal, i el carrer Girona. És de planta rectangular, tres pisos i coberta a dues vessants amb caiguda a la façana. Ha estat recentment reformada recuperant la composició original. La façana principal presenta tres portals emmarcats amb pedra d'arc carpanell molt rebaixat. Al primer pis tres hi ha obertures rectangulars amb balcó de barana de ferro treballada. I, al pis superior, trobem tres obertures més amb els corresponents balcons, més petits, amb barana de ferro senzilla. Totes les obertures són emmarcades amb pedra. El parament mostra un sòcol d'aplacat de pedra irregular a la part baixa i la resta és arrebossat. Les façanes lateral i posterior han estat molt reformades. A la part posterior s'han fet balcons correguts nous que no existien en l'edifici original. La planta baixa s'ha habilitat per oficines i la resta de l'edifici s'ha subdividit en pisos independents.

## Història

Aquests habitatges formen part de l'eixample vuitcentista projectat i parcialment realitzat a Vilobí d'Onyar. Per iniciativa del comte de Solterra, senyor del castell, en les terres dites la "Coromina gran del castell" es va dissenyar un projecte en què el terreny es divideix en 108 parcel·les per edificar-hi, alhora que es preveia obrir nous carrers. Francesc Barnoya, agrimensor de la ciutat de Girona, aixecà els plànols l'any 1858. La Travessia de cal Metge és un dels pocs carrers construïts, dels molts que es van projectar, i l'edifici d'habitatges correspon a aquesta fase de desenvolupament urbà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Travessia antiga de Cal Metge, 1-3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Guillem III d'Anglesola

Guillem III d'Anglesola (Segle XIII) fou un militar català.

## Núpcies i descendents

Es va casar amb Constança d'Alagón i Romeu, filla de Blasco I d'Alagón. D'aquest matrimoni nasqueren:
* Guillem d'Anglesola
* Artal
* Berenguer
* Marguelina

## Biografia

Guillem d'Anglesola va ser un dels repobladors del Maestrat i l'Alcalatén, després de la seva conquesta el 1233 pel seu sogre Blasco I d'Alagón, car la seva primitiva població musulmana, com a altres llocs del nord valencià, seria expulsada del nou territori cristià que esdevindria així, homogeni culturalment i religiosa. Donà carta població a Culla el 1244 i a Vistabella del Maestrat el 3 d'abril de 1251.
Pròxim de nou a ingressar a l'orde del Temple, vengué el castell de Sidamon a Hug de Cervià, però la muller d'aquest darrer, Guilleuma, denuncià al mestre dels Templers (1260) que el fill de Guillem, Guillem d'Anglesola, fill menor havia ocupat violentament el castell de Sidamon d'acord amb el seu pare, ja templer.
Felip IV de França va acusar l'Orde del Temple d'idolatria, sodomia i altres ignomínies, exigint al papa Climent V que actués contra l'orde. L'1 de desembre de 1307 van començar les detencions, i el gener de 1308 Jaume II va demanar a Guillem d'Anglesola que es dirigís al Castell de Miravet per convèncer el lloctinent dels templers catalans Ramon de Saguàrdia que es lliurés. No ho va aconseguir, però finalment es van rendir. El 1312 se celebrà a Tarragona un concili provincial on els templers catalans van ser declarats innocents i quedaren lliures de culpa el 4 de novembre.

## Referències

* ↑ Els templers: L'ocàs d'uns cavallers en l'antiga Corona.
# Gongbi

Gongbi (xinès simplificat: 工笔; xinès tradicional: 工筆; pinyin: gōng bǐ) és una tècnica xinesa de pintura caracteritzada per unes pinzellades molt detallades i realistes, sense gaires variacions expressives. Sovint les pintures són molt acolorides i amb freqüència utilitza temes narratius.
Aquest estil, que es contraposa al xieyi, més interpretatiu, té els seus orígens en la dinastia Han (296 aC -22o dC) període d'estabilitat política i prosperitat. Fou un art de palau i de classes altes.
Llista cronològica de pintors gongbi:
* Yan Liben (cap al 600-673)
* Zhang Xuan (713-755)
* Zhou Fang (cap al 730-800)
* Gu Hongzhong (937-975)
* Emperador Huizong of Song (1082-1135)
* Tang Yin (1470-1524)
* Qiu Yin (1494-1552)
* Chen Hongshou (1598-1652)

## Enllaços externs

* http://bulevarts.com/el-tradicional-arte-de-la-pintura-china Arxivat 2013-06-06 a Wayback Machine.
# Haplochromis bartoni

Haplochromis bartoni és una espècie de peix de la família família dels cíclids i de l'ordre]dels perciformes.
Els adults podien assolir els 19,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Viu al llac Victòria a l'Àfrica oriental, a zones amb moltes plantes subaquàtiques, protegides o exposades, amb fons durs o suaus. Possiblement és més abundant fora de la costa (entre 200-300 m).

## Referències

* 1 2 Teugels, Guy; Sa-a, Pascualita. «Haplochromis bartoni Greenwood, 1962» (en anglès). FishBase.
* ↑ van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels. «Haplochromis». A: Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). 4., 1991, p. 100-184.
# Gronard

Gronard és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gronard era de 75 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 33 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 6 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gronard el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 12 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 35 eren actives i 11 eren inactives. De les 35 persones actives 32 estaven ocupades (18 homes i 14 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 11 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Gronard hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gronard a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gronard a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gromxa

Gromxa - Громша (rus) - és un poble de l'óblast de Smolensk, a Rússia, que el 2007 tenia 11 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Смоленская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Guenmaitxa

El guenmaitxa o te d’arròs torrat (en japonès 玄米茶, pronunciat guen mai txa, que literalment vol dir te d'arròs integral), és una beguda a base de te verd sentxa combinat amb arròs integral torrat.
La infusió resultant és d'un lleuger color marró i té un gust torrat, molt popular al Japó i que es pot prendre fins i tot abans de dormir, ja que és de baix contingut en cafeïna.
Aquest te té la reputació d'ajudar a fer la digestió, per això se serveix sovint després dels àpats.
Es pot trobar aquest te preparat i empaquetat, però també es pot fer de forma casolana: l'arròs integral es torra i es barreja amb el te verd (preferiblement bantxa o sentxa) segons el gust del consumidor i després se'n fa una infusió.

## Referències

* ↑ «Tes del Japó: nous termes mil·lenaris». TERMCAT, 27-02-2018. [Consulta: 1r novembre 2023].
# Guennadi Andróssov

Guennadi Andróssov (Krasnoe, 1 d'agost de 1939 - Lviv, 21 de març de 2016) fou un nedador rus de naixement però ucraïnès d'adopció, especialista en estils i lliure, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica, durant les dècades de 1950 i 1960.
Va guanyar una medalla d'or en els 400 mestres estils individual al Campionat d'Europa de 1962. En aquesta mateixa modalitat i distància va establir un rècord mundial el 1957. En la disciplina dels 1.500 metres lliures va guanyar una medalla de bronze al Campionats d'Europa de 1958. Va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1956 i 1960, sense aconseguir resultats destacables. Va ser campió nacional en els 400 metres (1961), 1.500 metres (1956, 1960), 4x200 metres lliures (1961) i 400 metres estils (1962, 1963).

## Referències

* ↑ «Ушел из жизни легендарный украинский пловец Геннадий Андросов Читайте більше тут» (en rus), 22-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-03. [Consulta: 5 juliol 2021].
* 1 2 Gennadiy ANDROSOV. sportuitslagen.org
* ↑ Е. А. Школьников. Динамо. Энциклопедия. Olma Media Group, 2003, p. 205. ISBN 978-5-224-04399-6.
* ↑ «Olympedia – Gennady Androsov». [Consulta: 5 juliol 2021].
* ↑ «АНДРОСОВ Геннадий Иванович | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 5 juliol 2021].
# Harappa

Harappa és una ciutat de Panjab, al nord-est del Pakistan, situada a la riba del riu Ravi. L'actual ciutat d'Harappa està construïda al costat de les ruïnes d'una antiga ciutat fortificada, la qual va formar part de l'anomenada civilització de la vall de l'Indus (2000 aC). Els arqueòlegs creuen que l'antiga ciutat d'Harappa era un assentament urbà que dominava la zona nord de la regió del riu Indus. Sir Alexander Cunningham la identifica amb la ciutat dels mal·lis, que fou atacada i conquerida per Alexandre el Gran.
Les ruïnes cobreixen una àrea de cinc quilòmetres en circumferència. Corresponen a una ciutat fortificada de l'edat del bronze, dins la cultura de cementiri H, i la civilització de l'Indus o cultura d'Harappa, centrada a Sind i Panjab, i que es va desenvolupar vers 2600 aC. Es creu que la ciutat va arribar a tenir més de 23.000 habitants. La civilització tenia sistema d'escriptura, centres urbans i una economia i societat diversa. El 1857, el jaciment arqueològic fou danyat per la construcció de la via fèrria Lahore-Multan, quan es van utilitzar materials de les ruïnes; tot el que estava enterrat es va conservar; desaparegueren, això no obstant, les restes visibles de l'antiga ciutat. Entre 1872 i 1873, la ciutadella va ser excavada per l'equip d'arqueòlegs de Cunningham. El 1920, un equip d'arqueòlegs dirigit per Rai Bahadur Daya Ram Sahni va iniciar una excavació més exhaustiva. Els seus treballs i el dels seus contemporanis, tant a Harappa com a Mohenjo-Daro, també al Pakistan, van fer conèixer aquesta civilització oblidada i es van descobrir diversos llocs relacionats. Als anys 1930 i 1940, altres arqueòlegs van continuar l'excavació, fins que el 1946 sir Mortimer Wheeler va trobar les restes de la muralla de la ciutat. Es van produir destruccions al lloc el 2005, a causa de construccions a la zona, fins que, per les queixes de l'arqueòleg Ahmed Hasan Dani al ministeri de Cultura, es va ordenar restaurar el lloc. Els objectes recuperats són en general petits, però de gran bellesa; s'han trobat molts segells especialment a Mohenjo-daro, que potser servien per a identificar la propietat; s'hi han trobat també monedes. Les inscripcions no s'han pogut desxifrar.

## Enllaços externs

* Harappa.com (anglès).
* Tradicions i bibliografia d'Harappa (anglès).
# Healy Lake

Healy Lake és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 37 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Healy Lake tenia 37 habitants, 13 habitatges, i 9 famílies La densitat de població era de 0,2 habitants/km².
Dels 13 habitatges en un 53,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,5% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 23,1% no eren unitats familiars. En el 15,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,1% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 40,5% entre 25 i 44, un 13,5% de 45 a 60 i un 0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones hi havia 164,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 200 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.250 $ i la renda mediana per família de 53.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.417 $ mentre que les dones 38.750 $. La renda per capita de la població era de 18.127 $. Aproximadament el 12,5% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Healy Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Healy Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].