OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bama (Nigèria)

Bama és una ciutat i una Àrea de Govern Local de l'estat de Borno, a Nigèria. La ciutat és la capital de la LGA.
Té una àrea de 4.997 km² i una població de 269.986 habitants al cens del 2006.
És situada aproximadament a 60 quilòmetres de Maiduguri, la capital de l'estat de Borno.
A la ciutat hi ha el palau de l'emir. La LGA constitueix l'emirat de Bama, un estat tradicional localitzat a l'estat de Borno, a Nigèria.

## Història

El 1942 la ciutat va passar a ser seu de l'emir de Dikwa; l'emirat va conservar el nom de Dikwa tot i el canvi de capital. El 2010 l'emirat de Dikwa va ser dividit; l'antic emir va conservar Bama i va agafar el títol d'emir de Bama; un nou emir va ser nomenat com emir de Dikwa (que va ocupar tres de les LGA de les quatre que abans tenia l'emirat).
La ciutat va ser atacada per Boko Haram el maig de 2013 i febrer de 2014. El 22 de juny de 2014 Bama i Gwoza van quedar aïllades de la capital; la gent que fugia de la ciutat es van dirigir pel bosc a Dikwa a uns 60 km per poder arribar des d'allí a Maiduguri. El 2 de setembre de 2014 va ser ocupada per Boko Haram. El govern nigerià va informar que el desembre els combatents islamistes havien matat a uns 50 ancians. El 16 de març de 2015 l'exèrcit nigerià va informar de la reconquesta de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Africa - Suspected Islamist rebels raid northeast Nigerian town». France 24, 19-02-2014. [Consulta: 28 juny 2014].
* ↑ Nigeria. Nigeria: a people united, a future assured. 2, State Surveys. Millennium. Abuja, Nigeria: Federal Ministry of Information, 2000, p. 106. ISBN 9780104089.
* ↑ Ross, Will. «Nigeria: 'Many dead in Boko Haram raid' in Borno state». BBC News, 07-05-2013. [Consulta: 28 juny 2014].
* ↑ Ross, Will. «Nigeria's Boko Haram crisis: Bama attack mars victory claims». BBC News, 19-02-2014. [Consulta: 28 juny 2014].
# Ciló

Ciló és el nom dels següents personatges:
* Ciló o Quiló, renom romà
* Ciló, senador romà
* Juni Ciló, Procurador del Pont o de Bitínia al segle i
* Publi Magi Ciló, assassí de Marc Claudi Marcel
* Luci Fabi Ciló Septimià, amic de l'emperador Septimi Sever, cònsol el 193 i el 204
* Ciló, atleta i polític grec del segle vii aC
* Ciló, assassí d'Aristònim.
# Cardwell (Missouri)

Cardwell és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 789 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cardwell tenia 789 habitants, 345 habitatges, i 218 famílies. La densitat de població era de 483,5 habitants per km².
Dels 345 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.042 $ i la renda mediana per família de 27.361 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.179 $ mentre que les dones 19.500 $. La renda per capita de la població era de 12.207 $. Entorn del 25,1% de les famílies i el 27% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cardwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cardwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Els justiciers de l'Oest

Els justiciers de l'Oest (títol original en anglès: Posse) és una pel·lícula estatunidenca de Kirk Douglas, estrenada el 1975. Ha estat doblada al català.

## Argument

Texas, 1892. El marshall Howard Nightingale, que aspira a esdevenir senador, recorre l'Estat a bord d'un tren especial, envoltat d'una brigada d'homes que l'ajuden a acorralar els fugitius. Desencauen la temible banda de Jack Starwhorn que acaba d'aconseguir un robatori de diversos milers de dòlars. Però, contra tot pronòstic, Nightingale fa calar foc al paller on els bandits estan refugiats. Només el cap escapa a la mort, amb l'objectiu de ser exhibit als habitants de la ciutat on el marshall fa una entrada triomfal. S'imposa llavors com la muralla a la inseguretat a l'Estat. Però l'endemà, Jack Starwhorn aconsegueix escapar-se i pensa venjar-se d'una manera inesperada ...

## Repartiment

* Kirk Douglas: Howard Nightingale
* Bruce Dern: Jack Strawhorn
* Bo Hopkins: Wesley
* James Stacy: Harold Hellman
* Luke Askew: Krag
* David Canary: Pensteman
* Alfonso Arau: Pepe
* Mark Roberts: Mr Cooper
* Katherine Woodville: Madame Cooper
* Beth Brickell: Carla Ross
* Dick O'Neill: Wiley
* William H. Burton: McCanless
* Louise Elias: Rains
* Allan Warnick: el telegrafista

## Al voltant de la pel·lícula

* Aquesta pel·lícula és la segona, i última, direcció de Kirk Douglas. Havia dirigit tres anys abans Scalawag, el rodatge de la qual va ser molt penós i l'estrena desastrosa. Amb Els justiciers de l'Oest, realitza un western d'una molt gran qualitat i insòlit on s'atribueix el paper d'un polític oportunista, demagog i ambiciós. La pel·lícula va ser presentada al Festival internacional de cinema de Berlín el 1975 i va ser ben acollida per la crítica. Desgraciadament, la pel·lícula no va ser un èxit de públic, cosa que va desviar Kirk Douglas definitivament de la direcció.

## Referències

* ↑ «Els justiciers de l'Oest». Ésadir.cat. [Consulta: 21 setembre 2022].
* ↑ «Posse» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 21 setembre 2022].
# Football Club Amsterdam

El Football Club Amsterdam fou un club de futbol neerlandès de la ciutat d'Amsterdam.

## Història

Va ser fundat el 20 de juny de 1972, per la fusió dels clubs d'Amsterdam Blauw Wit i DWS. El club Volewijckers s'hi afegí la temporada 1973-74. Arribà a quarts de final de la Copa de la UEFA la temporada 1974-75. El 1978 va baixar de la Eredivisie a la Eerste Divisie. Acabà desapareixent l'any 1982.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La storia dell'FC Amsterdam, i cugini dell'Ajax che vissero solo 10 anni». calcioolandese.blogspot.it. [Consulta: 9 setembre 2017].
# Pelin

Pelin és una paraula turca d'origen grec i significa donzell amarg. S'utilitza com a nom de dona en turc. Persones amb el nom Pelin inclouen:
* Pelin Çalışkanoğlu - actriu i filantropa
* Pelin Çelik - jugadora de voleibol
* Pelin Esmer - guionista i directora de cinema
# Jean Leymarie

Jean Leymarie (Gagnac-sur-Cère, Lot, 17 de juliol de 1919 - París, 9 de març de 2006) va ser un historiador de l'art francès.

## Vida

Nascut en una família de camperols, va iniciar els seus estudis a Tolosa i després els va prosseguir a París. Després de la Segona Guerra Mundial, va començar la seva tasca com a educador. Va ser conservador del Museu de Grenoble entre 1950 i 1955, director del Museu Nacional d'Art Modern des de 1968 fins a 1973 i director de l'Acadèmia Francesa a Roma des de 1979 fins a 1985.
Va ensenyar durant un llarg període en les universitats Suïsses de Lausana i de Ginebra i va publicar diverses obres sobre la història de l'art. Va ser determinant en la selecció de la pintura del segle XX exposada i adquirida pels diferents museus nacionals de França.

## Obres

Llista incompleta d'obres publicades:
* Dutch Painting, 1956
* French Painting, the 19th century, Cleveland, 1962
* Hommage à Pablo Picasso : peintures. Paris, 1966.
* Renoir, 1978
* Picasso, La monographie 1881-1973
* Le Fauvisme, 1987
* La campagne de Corot
* Balthus
* L'Aquarelle
* Geneviève Asse, co-escrit amb Sylvia Baron
* Tal Coat, 1992

## Referències

* ↑ Obituari a Le Monde, 14 Març de 2006
# Baduari

Baduari (mort el 576) va ser un general de l'Imperi d'Orient, exarca de Ravenna al final de la seva vida, que va viure al segle vi.

## Trajectòria

Era gendre de l'emperador Justí II. Podria ser el fill, net o nebot d'un Baduari, que fou mestre dels soldats i dux d'Escítia (Scythiae dux).
En 565 el seu sogre Justí II acaba d'arribar al poder, i el va nomenar curopalata. A l'any següent va ser nomenat magister militum i enviat per l'emperador en ajuda dels gèpids, el regne dels quals era envaït pels longobards; es van enfrontar en una batalla prop de Sírmium i els va guanyar. La batalla va tenir lloc en 566 o 567. Un temps després d'aquesta batalla el rei dels gèpids, Cunimund, va trencar l'aliança amb els romans d'Orient, que per aquesta causa van decidir no ajudar els gèpides més endavant quan van ser envaïts i aniquilats pels longobards i els àvars. No se sap exactament si era el mateix Baduari que fou magister militum per Il·líria (si bé és molt probable) ni si fou magister militum vacans o un exercitus qüestor.
Després fou nomenat comes stabuli (comte de les cavallerisses). El 6 d'octubre del 573, Baduari i l'emperador Justí II va tenir una disputa: l'emperador que feia temps donava signes de bogeria, el va insultar i desterrar; de seguida se'n va penedir i va anar en persona als estables per disculpar-se amb Baduari. després d'aquesta data es va decidir nomenar Baduari governador militar (prefecte) d'Itàlia al lloc de Flavi Longí; Baduari hauria estat enviat a Ravenna el 574 o el 575 amb l'orde d'expulsar els longobards.
Va morir en batalla contra els longobards el 576.

## Referències

* ↑ The Prosopography of the Later Roman Empire, vol. II-III
* ↑ Corippo, IUST., II, 284-5. «Dispositorque nouus sacris Baduarius aula successor soceri - factus est hem curapalatii.
* ↑ Teofilacte, VI, 10.12
* ↑ Teófanes el Confessor A.M. 6095.
* ↑ Joan de Biclaro, Crònica, any 576: «Baduarius gener Iustini principis in Italia a Longobardis proelio vincitur et non multo post inibi vitae finem accipit».
# Font de la Manyosa

La Font de la Manyosa és una font del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Està situada a 722 metres d'altitud, a ponent i a prop de la masia de la Manyosa, a l'esquerra del torrent de la Manyosa i al nord-oest de la Quintana de la Manyosa,

## Enllaços externs

* La Font de la Manyosa en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carduncellus dianius

Carduncellus dianius, coneguda popularment com a card sant, card sant del Montgó o card bord eivissenc, és una espècie de la família de les Asteràcies, endèmica d'Eivissa (Illes Balears) i del Massís del Montgó a Alacant (País Valencià). És una espècie protegida. És una planta herbàcia que es troba en sòls calcaris a replans i fissures de les roques.

## Referències

* ↑ «Carduncellus dianius» a EOL. Data consulta: 04 d'abril de 2014.
* ↑ Herbari Virtual - UIB
# Elisenda Tamburini

Elisenda Tamburini (Catalunya?, 1961) és una exjugadora de voleibol.
Començà a jugar al Club Voleibol Cornellà en la posició de col·locadora i també de rematadora, aconseguint dues Lligues espanyola i una Copa de la Reina (1982). Continuà competint amb el mateix equip quan l'entitat cornellanenca fou absorbida pel Reial Club Deportiu Espanyol, excepte la temporada 1985-86 que es retirà temporalment per maternitat. Amb l'Espanyol-Cornellà guanyà dos títols de Lligues i dues Copes de la Reina. Fou internacional amb la selecció espanyola absoluta durant la dècada del 1980, participant en diversos campionats internacionals.

## Palmarès

* 4 Lligues espanyoles de voleibol femenina: 1979-80, 1981-82, 1984-85, 1987-88
* 4 Copes espanyoles de voleibol femenina: 1982, 1984, 1985, 1986
* 5 Lligues catalanes de voleibol femenina: 1982-83, 1983-84, 1985-86, 1986-87, 1987-88

## Referències

* ↑ «Elisenda Tamburini». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gallén, Carles. «Un Español "triomfant"». El Mundo Deportivo, 12-06-1985. [Consulta: 22 juliol 2022].
# Frontera entre l'Aràbia Saudita i l'Iraq

La frontera entre Aràbia Saudita i l'Iraq és la frontera de 814 kilòmetres que separa l'Aràbia Saudita de l'Iraq. S'estén des de Turaif a prop de la frontera amb Jordània a Occident fins a Hafar Al-Batin prop de Kuwait i frontera a l'est. Separa les províncies saudites d'Al Jawf, capital Sakaka, Al-Hudud ash-Shamaliya, capital Arar, i una petita part d'Ash-Sharqiya, capital Dammam, zones de Hafar Al-Batin i Ras al-Khafji. De 1922 a 1991 hi va existir una zona neutra de 7.044 km² arran del protocpl d'al-Ukayr el 2 de desembre de 1922, una zona on la frontera no era pas clarament definida. Va deixar d'existir arran la Guerra del Golf el 1991.
Es va construir un mur des de 2006 a la frontera, que consisteix en una doble línia de filferro de pues i equipada amb càmeres termals i detectors de moviment. El cost va ser de 850 milions de dòlars per una longitud de 700 km.
El 5 de gener de 2015 les tropes saudites foren víctimes d'un atac suïcida d'Estat Islàmic al pas fronterer d'Arar que va causar la mort de dos guàrdies.

## Referències

* ↑ Office of the Geographer. «International Boundary Study: Iraq – Saudi Arabia Boundary» p. 11–12. US Department of State, 01-06-1971. Arxivat de l'original el 2006-09-16. [Consulta: 29 gener 2007].
* ↑ Schofield, Richard. «Arabian Boundary disputes, Archive Editions». Archive Editions. Arxivat de l'original el 2018-12-25. [Consulta: 29 gener 2007].
* ↑ Histoire des murs, Claude Quetel, Ed. Perrin, p. 220
* ↑ «Saudis Plan Long Fence for Iraq Border». The Washington Post, 27-09-2006 [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ «Two Saudi guards killed in suicide attack on Iraq border». The Guardian, 05-01-2015 [Consulta: 6 gener 2015].
# Jhajjar

Jhajjar (hindi झज्जर panjabi ਝਜਰ) és una ciutat i municipalitat de l'Índia, estat d'Haryana, capital del districte de Jhajjar, situada a 28° 37′ N, 76° 39′ E﻿ / ﻿28.62°N,76.65°E﻿ / 28.62; 76.65. El seu nom deriva del clan Jhajj dels jats que formen la major part de la població; apareix al cens del 2001 amb 39.004 habitants (12.227 habitants el 1901).

## Història

La ciutat fou fundada quan la zona fou conquerida pel sultà de Delhi, el 1193.
A la segona meitat del segle XVIII Murtaza Khan, un cap de mercenaris afganesos al servei de l'emperador Shah Alam, tenia tres fills, els quals es van posar al servei de Sindhia; van obtenir de Sindhia diverses cessions de terres i els títols de nawab de Jhajjar, de Bahadurgarh i de Pataudi el 1796, i van fundar principats. A Jhajjar el príncep fou Nijabat Ali Khan. Després de la conquesta britànica (1803) el seu principat fou reconegut i encara ampliat (1804). El 1857, en esclatar el motí, era nawab Abdul Rahman Khan, que es va posar al costar de la rebel·lió junt amb el seu cosí el nawab o chaudhary de Bahadurgarh. Va ser derrotat i capturat, i penjat; va refusar ser penjat per un membre d'una casta baixa i ell mateix va portar a terme l'execució; els seus fills també van ser condemnats i executats pels britànics excepte un que es va poder amagar. El principat de Jhajjar fou confiscat i es va organitzar el districte de Jhajjar (1860) dins la província del Panjab, però el 1861 la capital es va traslladar a Rohtak i el districte va agafar aquest nom. El 1997 es va formar el districte de Jhajjar separat de Rohtak, i la ciutat va esdevenir la seva capital. L'octubre de 2002 membres de les castes altes van matar un grup de dalits (intocables) prop de Duleena, però els culpables no foren castigats.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Bafing

* Per a altres significats, vegeu «riu Bafing».
Bafing és una de les 31 regions de Costa d'Ivori. La seva capital és Touba. Té una superfície de 8.650 km² i segons el cens de 1998 té 191.146 habitants. La regió de Bafing és al nord-oest de Costa d'Ivori. Limita amb la República de Guinea a l'oest, amb la regió de Kabadoukou al nord, amb la regió de Worodougou a l'est i amb la regió de Tonkpi al sud.

## Demografia

L'evolució demogràfica de Bafing és:
| Any | 1988 | 1998 | 2010 |
| Població | 107.886 | 148.813 | 205.339 |

## Departaments i municipis

La regió de Bafing està subdividida en tres departaments: Touba, Ouaninou i Koro.
A Bafing hi ha set municipis: Ouaninou, Touba (la capital), Koro, Borotou, Booko, Koonan i Guinteguela.

## Economia

Els sectors econòmics principals de la regió de Bafing són l'agricultura, el comerç, el transport, el turisme i la ramaderia.

### Agricultura

Els principals productes agraris de Bafing són el cafè, el cacau i els anacards.
A més a més, també cal destacar el cultiu dels arbres de cautxú i de les hortalisses: arròs, sorgo, blat de moro, cèsam, soja, mandioca, nyam, patata, ceba, pistatxo, etc.

## Turisme

Entre els principals atractius turístics hi ha:
* Mesquita de Ganhoué.
* Pedres escrites de Silasso Ganhoué
* Grutes de Toutié
* Mont Zaala
* Cascada de Mimbala
* Tomba del Walid Bakayoko Moussa a Koro

### Cultura immaterial i folklore

* Cançoners tradicionals de Bafin
* Els cossos de Gtasso, de Guenimazo i de Gouela
* Les màscares de Silakoro i de Yoh

## Referències

* ↑ «Regions of Côte d'Ivoire». Statoids.com. [Consulta: 23 març 2015].
* 1 2 3 «Découverte de la région du Bafing». Assemblée des Régions et Districts de Côte d'Ivoire. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 23 març 2015].
# Clarisses Coletines

Les Clarisses Coletines (en llatí Ordo Sanctae Clarae reformationis ab Coleta), clarisses pobres o clarisses descalces són les monges de l'Orde de Santa Clara que segueixen la reforma de Santa Coleta de Corbie (1381-1447), que va voler, a l'inici del segle xv, tornar l'orde al rigor i l'austeritat del seu començament. Les clarisses coletines posposen a llurs noms les sigles O.S.C. Col.

## Història

El clima de decadència moral que acompanya el període del papat d'Avinyó (1309-1376) i el cisma d'Occident (1378-1417) va afectar molts ordes religiosos, ja que s'hi generalitzà el relaxament de la disciplina i l'allunyament de l'ideal monàstic. A l'orde de les clarisses el respecte a l'austeritat de la regla primitiva de Santa Clara, de 1253, va quedar abandonat.
Colette Boilet, clarissa urbanista, va voler acabar amb la situació i retornar al primitiu esperit de l'orde. En 1406, aconsellada pel franciscà Enric de Baume, anà a Niça i obtingué de l'antipapa Benet XIII l'autorització per a reformar els monestirs de l'orde i fundar-ne de nous.
Va fracassar, però, en la seva primera temptativa de reformar el monestir de Baume-les-Messieurs, i va decidir de fundar, el 1410 un nou monestir a Besançon: hi van seguir les fundacions d'Auxonne (1410), Poligny, Gant (1412), Heidelberg (1444), Amiens… Cap al final de la seva vida (1447) hi havia disset monestirs reformats.
Benet XIII la nomenà abadessa general dels convents: a la regla de santa Clara de 1253, Coleta afegí unes noves constitucions que van ser aprovadades en 1434 pel ministre general dels Frares Menors i el 1458 per Pius II.

## Activitats i abast

Les coletines són un orde de rigorosa vida de clausura, dedicades a la pregària i la vida contemplativa.
Al final de 2005 hi havia 668 monges coletines en 57 cases de l'orde.

## Notes

* ↑ Dades estadístiques de l'Annuario pontificio per l'anno 2007, Città del Vaticano, 2007, p. 1524

## Vegeu també

* Coleta de Corbie
* Coletins
* Orde de Santa Clara
# Carracci

Carracci és el nom dels següents personatges:
El cognom d'una família d'artistes italians que es destacaren principalment durant el barroc, entre els més coneguts:
* Carracci (família)
* Agostino Carracci, pintor i gravador italià
* Annibale Carracci, pintor i gravador italià, germà d'Agostino Carracci.
* Antonio Carracci, fill d'Agostino Carracci.
* Francesco Carracci, nebot d'Agostino Carracci.
* Lodovico o Ludovico Carracci cosí d'Agostino Carracci.
Durant el segle xx, a Xile s'ha destacat el pintor Caracci:
# Escut antic de Mont-ros

Antic escut municipal de Mont-ros, al Pallars Jussà. Perdé vigència el 1970, en ser agrupats els antics termes de Mont-ros i la Pobleta de Bellveí al municipi de la Torre de Cabdella.

## Descripció heràldica

D'or, una muntanya de gules coronada per una flor també de gules.

## Bibliografia

* Bassa i Armengol, Manuel. Els escuts heràldics dels pobles de Catalunya. Barcelona: Millà, 1968.
# Pelinopsis

Pelinopsis és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per Paul Dognin el 1905. La seva única espècie, Pelinopsis pachyzanclodes, descrita al mateix article, es troba a la província de Loja, Equador.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 24 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Pelinopsis Dognin, 1905» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Jezersko

Jezersko és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1611.
# Bafomet

Bafomet és un ídol pagà venerat dins els cercles propers a l'ocultisme, fruit d'una figura medieval del folklore associat al dimoni. Com el diable, hom el sol representar amb un cap de cabra i banyes. Cosa que canvia segons l'època o indret és la marca que porta al seu ventre: pot ésser una creu (associada als templers), símbols de fertilitat com els antics déus prehistòrics o bé l'aparença d'un monstre, amb pèl abundós.
Alguns estudiosos fan derivar el seu nom d'una corrupció de Mahoma. L'acusació d'infidelitat d'aquells que honoraven el seu nom pot ésser l'origen d'aquesta divinitat demoníaca. Segons Hugh Schonfield és un codi que amaga el mot sophia (saviesa), cas en el qual caldria cercar-ne l'origen als cercles gnòstics perseguits.
Apareix també en confessions d'acusats d'heretgia, probablement fruit de l'expansió de les llegendes sobre el seu poder. Des de llavors ha esdevingut una icona de la cultura popular i apareix com a personatge de videojocs (Ragnarok Online)

## Referències

* ↑ Hugh Schonfield, The Essene Odyssey: The Mystery of the True Teacher and the Essene Impact on the Shaping of Human Destiny, Tisbury, Element Books, 1984
# Fractura

«Fractura» té aquests significats:
* Comunicació: Fractura digital, diferència entre grups humans que usen les noves tecnologies de la informació i la comunicació i els que no.
* Física: Fractura mecànica, separació d'un material en dues o més peces.
* Geologia: Fractura (geologia), separació o discontinuïtat a una formació geològica.
* Medicina: Fractura (medicina), trencament d'un os en dos o més parts.
* Minerals: Fractura (mineralogia), separació o trencament d'un mineral en diversos trossos.
* Cinema: Fractura (pel·lícula).
# Claristori

El claristori, en l'arquitectura, és el nivell més alt de la nau a una basílica romana o a una església romànica o gòtica. El seu nom és degut al fet que les seves obertures permeten il·luminar l'interior de l'edifici. Era ja utilitzat per l'arquitectura paleocristiana, a la que probablement va influir l'arquitectura hel·lenística, basíliques o palaus.

## Vegeu també

* Trifori

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.120. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 27 novembre 2014].

## Bibliografia

* G.Fatás y G.M. Borrás, Diccionario de Términos de Arte (1993) Madrid. Alianza Editorial ISBN 84-7838-388-3 (en castellà)