OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bavay

Bavay és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 3.396 habitants. Està situada entre Valenciennes i Maubeuge, al territori de l'antic comtat d'Hainaut, i fou l'antiga vila de Bagacum Nerviorum.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 339 | 1 455 | 1 484 | 1 617 | 1 635 | 1 650 | 1 601 | 1 620 | 1 635 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 587 | 1 646 | 1 765 | 1 777 | 1 851 | 1 863 | 1 837 | 1 854 | 1 960 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 910 | 1 799 | 1 941 | 1 772 | 1 800 | 1 803 | 1 886 | 2 602 | 2 942 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 024 | 3 377 | 3 746 | 4 193 | 3 751 | 3 581 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Fréhaut | UPN |

## Personatges il·lustres

* Jean Lemaire de Belges, cronista medieval

## Enllaços externs

* Web oficial
* Bavay : ciutat gal·loromana Arxivat 2008-09-17 a Wayback Machine.
# Baldissero Canavese

Baldissero Canavese és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 40 quilòmetres al nord de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 542 habitants.
Baldissero Canavese limita amb els següents municipis: Castellamonte, Vistrorio, Vidracco, Strambinello i Torre Canavese.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 30 març 2020].
# Bathyclarias nyasensis

Bathyclarias nyasensis és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes que es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi. Els adults poden assolir els 100 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H. 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.

## Bibliografia

* Agnèse, J. F. i G. G. Teugels 2001: The Bathyclarias-Clarias species flock. A new model to understand rapid speciation in African Great lakes. Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Akadémie des Sciences. Life Sci. Núm. 324: 683-688.
* Anseaume, L. i G. G. Teugels 1999: On the rehabilitation of the clariid catfish genus Bathyclarias endemic to the east African rift Lake Malawi. Journal of Fish Biology v. 55: 405-419.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
# Bathyclarias rotundifrons

Bathyclarias rotundifrons és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 68,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jackson P. B. N. 1959. Revision of the clariid catfishes of Nyasaland, with a description of a new genus and seven new species. Proceedings of the Zoological Society of London. v. 132 (pt 1). 109-128.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Agnèse, J. F. i G. G. Teugels 2001: The Bathyclarias-Clarias species flock. A new model to understand rapid speciation in African Great lakes. Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Akadémie des Sciences. Life Sci. Núm. 324: 683-688. (En francès i anglès).
* Anseaume, L. i G. G. Teugels 1999: On the rehabilitation of the clariid catfish genus Bathyclarias endemic to the east African rift Lake Malawi. Journal of Fish Biology v. 55: 405-419.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bathyclarias foveolatus

Bathyclarias foveolatus és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 75 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jackson P. B. N. 1959. Revision of the clariid catfishes of Nyasaland, with a description of a new genus and seven new species. Proceedings of the Zoological Society of London. v. 132 (pt 1). 109-128.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H. 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma, Itàlia. 145 p.

## Bibliografia

* Agnèse, J. F. i G. G. Teugels 2001: The Bathyclarias-Clarias species flock. A new model to understand rapid speciation in African Great lakes. Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Akadémie des Sciences. Life Sci. Núm. 324: 683-688. (En francès i anglès).
* Anseaume, L. i G. G. Teugels 1999: On the rehabilitation of the clariid catfish genus Bathyclarias endemic to the east African rift Lake Malawi. Journal of Fish Biology v. 55: 405-419.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Benton (Maine)

Benton és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 2.557 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Benton tenia 2.557 habitants, 1.013 habitatges, i 749 famílies. La densitat de població era de 34,7 habitants per km².
Dels 1.013 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,2% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 26% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 26,7% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.613 $ i la renda mediana per família de 41.597 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.882 $ mentre que les dones 23.856 $. La renda per capita de la població era de 18.464 $. Entorn del 6,1% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Benton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 10 de febrer 2020. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Benton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Berta Bonastre i Peremateu

Berta Bonastre Peremateu (Matadepera, Vallès Occidental, 3 de juny de 1992) és una jugadora d'hoquei sobre herba catalana.
Formada al Club Deportiu Terrassa, en categoria cadet va fitxar per l'Atlètic Terrassa Hockey Club, amb el qual va debutar a la Divisió d'Honor espanyola. L'any 2012 va fitxar pel Royal Wellington THC, guanyant una Lliga belga (2014) i la temporada 2016-17 va jugar pel Braxgata. La temporada 2019-20 va tornar a la Lliga Iberdrola fitxant pel Club Egara. Internacional amb la selecció espanyola des de 2010, ha participat en diversos Campionats d'Europa, destacant el bronce aconseguit el 2019, i a tres Campionats del Món (2010, 2014 i 2018, guanyant una medalla de bronze). També va competir als Jocs Olímpics de Rio 2016, aconseguint un diploma olímpic, i de Tokio 2020. En la modalitat d'hoquei sala, va proclamar-se subcampiona d'Europa el 2010.

## Palmarès
### Hoquei sobre herba
#### Clubs

* 1 Lliga belga d'hoquei sobre herba femenina: 2013-14

#### Selecció espanyola

* 1 medalla de bronze als Campionat del Món d'hoquei sobre herba femení: 2018
* 1 medalles de bronze als Campionat d'Europa d'hoquei sobre herba femení: 2019

### Hoquei sala
#### Selecció espanyola

* 1 medalla d'argent als Campionat d'Europa d'hoquei sala femení: 2010

## Referències

* ↑ «Berta Bonastre i Peremateu». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Berta Bonastre, cinco años en Bélgica "como en casa"» (en castellà). Agencia EFE. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «Berta Bonastre ficha por el Egara» (en castellà). Mundo Deportivo, 24-05-2019. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ Sánchez, Javier. «Berta Bonastre y Carlota Petchame, primas e internacionales: "Vivimos el hockey desde la cuna"» (en castellà). El Mundo, 10-01-2020. [Consulta: 21 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Berta Bonastre i Peremateu - FIH (anglès)
# Bertran de Castellet

Bertran de Castellet fou un noble al servei de Ramon Berenguer IV de Barcelona.
Nat i mort en anys indeterminats del segle xii, intervingué activament en la reconquesta del Priorat juntament amb els germans Ponç i Ramon de Cervera i amb Arbert de Castellvell. Va ser el que inicià la repoblació de Reus, després de l'intent de Robert d'Aguiló, que, a punt de morir, va deixar la vila de Reus a l'església de sant Fructuós de Tarragona. Dos dies després, el bisbe de Tarragona Bernat Tort deixà com a senyor feudal (castlà) de Reus Bertran de Castellet donant-li domini sobre dos terços de la població. L'altre terç va ser atorgat al canonge cambrer, que depenia de la cúria. Va dirigir la conquesta de Siurana el 1153, de la qual va ser nomenat castlà i se n'hi encomanà la repoblació. Una de les primeres coses que va fer a Siurana va ser la delimitació del seu territori, juntament amb Berenguer de Mulnell, per mitjà d'una enquesta entre els sarraïns fugits a València i els que residien a la ribera de l'Ebre. Atorgà també les cartes de població de Tarragona i de Mont-roig. Un nebot seu, hi ha qui diu que potser n'era fill, Berenguer de Castellet, va ser canonge cambrer de Reus.
L'historiador reusenc Andreu de Bofarull diu que en temps del rei Alfons el Cast, Guillem de Castellet, pare de Bertran, era senyor del castell de Castellet. Bertran va heretar els castells de Terrassola, Olorda, Riudecanyes, Mont-roig i Marçà. L'escut dels Castellet duia un castell d'or en camp d'atzur, amb portes i merlets, i al damunt una corona de baró.
La ciutat de Reus li va dedicar un carrer

## Referències

* ↑ Fort i Cogul, Eufemià. Notícia de Siurana de Prades. Santes Creus: Fundació d'Història i Art Roger de Belfort, 1975, p. 38-39. ISBN 8450067391.
* ↑ El document va ser publicat per Eduard Toda. Història de Escornalbou. Tarragona: Reyal Societat Arqueológica, 1926. Pàgs. 41-43
* ↑ Gort, Ezequiel. Reus al segle XII: 800 anys de les Cartes de població. Reus: l'Ajuntament, 1986, p. 25-27.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Historia de la ciudad de Reus desde su fundación hasta nuestros días. 1a ed. Reus: Imprenta y librería de Pedro Sabater, 1845, p. 115.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 25. ISBN 9788497916929.
# Bertran de Le Mans

Bertran de Le Mans (Autun, 540 - Le Mans, 30 de juny de 623 $^{(Gregorià)}$) fou un bisbe de Le Mans. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes, Bertichramnus o Berticrannus.

## Biografia

D'origen gal·loromà i aquitània per la seva mare, Bertegunde, franc i neustrià pel seu pare, aquest ric aristòcrata pertany a una família molt lligada a l'Església merovingia. És nebot del bisbe de Bordeus, Bertrand, germà del d'Évreux, Ermenulf, germanastre del de Rennes, Chaimoald, i està emparentat amb molts altres bisbes (Auxerre, Orléans, Bourges).
Fou educat i ordenat sacerdot a París per Germà de París. Treballà a l'escola catedralícia de París i fou ardiaca de la ciutat. Fou bisbe de Le Mans (Nèustria) en 587, on fundà un monestir, un hospital i una església. Fou conegut també per la seva habilitat en el conreu del raïm. Arran d'una disputa amb el rei Clotari II va ser forçat dues vegades a l'exili pels partidaris de Brunehaut (592-596 i 600-605) per la seva lleialtat a Clotaire II durant la guerra civil. Però aquesta fidelitat es veu recompensada en gran part per importants donacions de terres, com la vil·la de Bonnelles (Yvelines) o la de Pomponne (Seine-et-Marne).Morí el 30 de juny de 623 de mort natural.
En el moment de la seva mort, el seu testament enumerava una propietat privada de més de 3.000 quilòmetres quadrats de terra. Al final del seu temps com a bisbe hi havia 18 esglésies a Le Mans.

## Veneració a Barcelona

A Barcelona hi havia l'ermita de Sant Bertran a la muntanya de Montjuïc vora la Font del Gat, on hi ha avui el Palau Nacional, i va ésser destruïda en 1814. L'ermita va donar nom a les Hortes de Sant Bertran, paratge del Morrot. A la ciutat es creà la tradició que Sant Bertran era fill de Barcelona. Potser per la proximitat al port, era venerat com a advocat contra les tempestes, especialment per la gent de mar, i se'l representava com a bisbe amb un vaixell petit a la mà.

## Referències

* ↑ Jacques-Paul Migne, Patrologiae cursus completus, sive Biblioteca universalis, integra…, t. 80, 1863, p. 367.
* ↑ Régine Le Jan, Famille et pouvoir dans le monde franc (VIIe-Xe siècle). Essai d'anthropologie sociale, Paris : Publications de la Sorbonne, 2003, p. 382.
* ↑ Jean-Pierre Devroey, Économie rurale et société dans le monde franc (Plantilla:Sp-), Paris : Belin, 2003, p. 264.
* ↑ Geneviève Bührer-Thierry et Charles Mériaux, 481-888 La France d'avant la France, coll. « Histoire de France », Paris : Belin, 2012, p. 78-80.
* ↑ Peter Brown, The Rise of Western Christendom. p. 157
* ↑ Brown. Western Christendom. p. 158
# Bertran de Paris

Bertran de Paris (també Bertran de Parisot o Bertran de Paris de Roergue) (fl. darrer quart del segle xiii) fou un trobador occità. Se'n conserva només una composició.

## Vida

Aquest trobador seria originari de Parisòt, a la regió històrica del Roergue i es considera que s'ha d'identificar amb un dels senyors del lloc, probablement Bertran IV. L'única poesia que se li coneix és un ensenhamen per un joglar anomenat Gordó. És un dels tres únics que s'han conservat en la poesia trobadoresca (junt amb els de Guerau de Cabrera i Guiraut de Calanson). L'ensenhamen l'envia a la valen comtessa de Rodes, que es creu que ha de ser Mascaròsa de Comenge (1253-1292), dona d'Enric II de Rodés (1236-1304). L'ensenhamen consta de noranta-dos versos repartits en deu estrofes de versos decasíl·labs i tres tornades. En ell s'enumeren totes les obres literàries que Gordó hauria de saber segons el seu ofici i que no sap; s'hi barregen personatges antics o bíblics, personatges de la cançó de gesta, de la narrativa artúrica, etc.

## Obra

* (85,1) Guordo, ie·us fas un bo sirventes l'an

## Referències

* ↑ Existeix un homònim proper al departament del Tarn.
* ↑ Tot i que aquest tipus d'ensenhamens a vegades es qualifiquen més pròpiament de sirventesos, utilitzem la designació tradicional (vegeu l'article ensenhamen)
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Frank M. Chambers, The "ensenhamen-sirventes" of Bertrand de Paris, in: Mélanges István Frank, Saarbrücken, Annales Universitatis Saraviensis, 1957, p. 129-141
* François Pirot, Recherches sur les connaissances littéraires des troubadours occitans et catalans des XIIe et XIIIe siècles. Les « sirventes-ensenhamens » de Guerau de Cabrera, Guiraut de Calanson et Bertrand de Paris, Barcelona, 1972 (Memorias de la Real Academia de Buenas Letras de Barcelona; XIV) 649 p.
* Vincenzo De Bartholomaeis, Insegnamenti pe'giullari di Giraut de Cabreira, di Giraut de Calanson e di Bertran de Paris de Roergue, Roma, Loescher, 1905, 17 p.

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Bertran de Paris és el número PC 85]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz
* Guerau III de Cabrera
* Guiraut de Calanson

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-085/85%20-%20Bertran%20de%20Parisot.htm
# Batis de Reichenow

Labatis de Reichenow (Batis reichenowi) és un ocell de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, clars i matolls de les terres baixes costaneres de l'extrem sud-est de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Batis de Reichenow». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
# Batis del Cap

La batis del Cap (Batis capensis) és un ocell de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, clars i matolls de les muntanyes de Malawi (excepte les muntanyes Misuku), adjacent nord-est de Zàmbia, est de Zimbàbue, Moçambic i est i sud de Sud-àfrica a Transvaal, Swazilàndia, Natal i sud de la Província del Cap.

## Taxonomia

S'han descrit 6 subespècies:
* B. c. kennedyi Smithers et Paterson, 1956. Sud-oest de Zimbàbue.
* B. c. erythrophthalma Swynnerton, 1907. Zimbabwe oriental i Moçambic occidental.
* B. c. hollidayi Clancey, 1952. Sud de Moçambic i nord-est de Sud-àfrica.
* B. c. capensis (Linnaeus, 1766). Sud-àfrica meridional.
* B. c. sola Lawson, 1964. Malawi septentrional.
* B. c. dimorpha (Shelley, 1893). Malawi meridional i Moçambic septentrional.
Alguns autors consideren que les dues darreres subespècies pertanyen a una espècie diferent:
* Batis de Malawi (Batis dimorpha).

## Referències

* ↑ «Batis del Cap». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman, i GM Kirwan. 2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volume 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge
# Biz

Biz (en rus: Быз) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 8. Pertany al districte (raion) de Viàtskie Poliani.

## Referències

* ↑ «Varmino» (en anglès). GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Вятскополянского района Кировской области». Официальный сайт администрации Вятскополянского района.
# Bizant (mitologia)

Bizant, (en grec antic Βύζας, Βύζαντας) segons la mitologia grega, és el fill de Posidó i de Ceròesa. La seva mare era filla d'Io i de Zeus, i havia nascut prop del lloc on més endavant hi hauria la ciutat anomenada Bizanci. Va fundar aquesta ciutat que rebé el seu nom i la va fortificar amb l'ajut de Posidó i Apol·lo. Quan Hemos, tirà de Tràcia, va atacar la ciutat, Bizant la va defensar i va perseguir l'enemic en retirada fins a l'interior de Tràcia. Però mentre perseguia als tracis, la ciutat va ser atacada pel rei d'Escítia, Òdrises, que va assetjar-la. Fidalia, l'esposa de Bizant, salvà la ciutat amb ajuda d'altres dones llançant sobre l'enemic una gran quantitat de serps. Fidalia va salvar una altra vegada la ciutat dels atacs del seu cunyat Estrombe.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 72. ISBN 9788496061972.
* ↑ Diccionario de mitología clásica (C. Falcón, E. Fernández-Galiano y R. López Melero), Madrid: Alianza, 1980. ISBN 8420619612
# Bodo Tümmler

Bodo Tümmler (Toruń, 8 de desembre de 1943) és un atleta alemany, especialista en curses de mig fons, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de bronze en la cursa dels 1.500 metres del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, quedà eliminat en semifinals en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat d'Europa d'atletisme de 1966, d'or en els 1.500 metres i de bronze en els 800, rere Manfred Matuschewski i Franz-Josef Kemper. També guanyà dues medalles d'or i una de bronze a les Universíades de 1965 i 1967; així com set campionats nacionals dels 1.500 metres (1965 a 1969 i de 1971 a 1972), i tres en proves de relleus, 4x800 metres i 3x1000 metres. El 1965 guanyà el campionat nacional dels 1.500 metres en pista coberta. Va millorar tres vegades el rècord alemany dels 1.500 metres.

## Millors marques

* 800 metres. 1' 46,3" (1966)
* 1.000 metres. 2' 16,5" (1966)
* 1.500 metres. 3' 36,5" (1968)
* Milla. 3' 53,8"(1968)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Bodo Tümmler». [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ «World Student Games (Universiade - Men)». [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (1500m - Herren)». [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (1500m - Herren)». [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Staffeln - Herren - Teil 3)». [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ «Deutsche Hallen - Leichtathletik - Meisterschaften (1500m - Herren)». [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ Waśko, Janusz. Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. Zamość: GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 43. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net