OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Il·luminació (pintura)

Una il·luminació és un tipus de decoració pintada, o de vegades en forma d'escriptura (tipografia manual), usada sobretot del segle vii al XIV als llibres escrits a mà amb motius en color. Està associada especialment a llibres religiosos del gòtic, a Europa, i la miniatura persa va florir al món persa influint en l'art de la miniatura a la cort otomana i mogol entre els segles XVI i XVII. És característica a la lletra inicial de la pàgina, que sol ser major de la resta i està decorada amb imatges i colors. Hi ha diversos estils: és típic el pa d'or combinat amb colors vius i brillants, com el vermell, el blau i el verd; o la decoració mitjançant petites escenes pictòriques; o elaborats requadres al voltant del text.

## Referències

* ↑ Fisher, Carol Garrett «A Reconstruction of the Pictorial Cycle of the "Siyar-i Nabī" of Murād III» (en anglès). Ars Orientalis, 14, 1984, pàg. 75–94. ISSN: 0571-1371. JSTOR: 4629330.
* 1 2 Robert Cumming, Arte, editorial Espasa, 2006, (castellà) ISBN 8467020970

## Vegeu també

* Drôlerie
Viccionari
# Convent de Sant Francesc de Paula (Castalla)

El convent de Sant Francesc de Paula és un edifici històric de la localitat de Castalla (l'Alcoià, País Valencià). Té la categoria de Bé de Rellevància Local. De tot el conjunt conventual original del segle xviii, només es conserva l'església i la porta d'accés al claustre, ubicada en un habitatge.

## Història

El convent de Sant Francesc de Paula va ser fundat el 19 de novembre de l'any 1758, als afores de la vila de Castalla. Substituïa un convent anterior de mínims, ubicat en un indret més allunyat del nucli urbà, el qual tenia el seu origen en una congregació de Pares Descalços sota l'advocació de Sant Sebastià, i que es remuntava a l'any 1574, i que els franciscans van ocupar en 1586 després d'un breu període d'abandonament. Aquest primitiu convent, que amenaçava ruïna, va ser enderrocat quan s'hi va construir el nou entre els camins d'Alacant i Petrer, en un terreny donat per Josep Amorós i Amorós.
Les obres van començar amb la construcció d'una capella provisional. Més tard, el projecte es va haver de reduir per la falta de fons a meitat dels treballs de construcció, fet que va comportar la suspensió de les obres fins que un donatiu de 18.000 lliures de Diego Bardalonga van permetre la represa. La construcció va concloure a principis del segle xix, amb l'alçament del campanar a expenses del veïnat. Un cop acabada la nova església, es va enderrocar la capella provisional de 1758.
La comunitat conventual franciscana va romandre en el nou edifici fins a l'any 1835, quan es afectat per la Desamortització de Mendizábal i passa a mans de l'Estat. En aquesta nova etapa, l'any 1872 va acollir un col·legi d'ensenyament, tancat posteriorment. El claustre va ser emprat com a quarter de la Guàrdia Civil fins a la dècada dels 70 del segle xx. Actualment, només hi resta l'església i la porta d'accés al claustre.

## L'església

L'església és una nau única de planta de creu llatina, coberta amb volta. Compta amb capelles laterals comunicades entre sí i tres crugies. La façada és senzilla, amb dos buits.
L'altra resta del convent original, la porta d'accés al claustre, està encastada en un edifici d'habitatges modern.
El campanar està reconstruït, en el seu lloc original.

## Referències

* ↑ Fitxa a la Direcció General de Patrimoni Cultural
* ↑ Informació al repositori Pares del Ministeri espanyol de Cultura
* ↑ Manolo Serrano "Conventos, ermitas e iglesias en la provincia de Alicante"
# Sergi Panadero i Arbat

Sergi Panadero i Arbat (Vic, 26 d'abril de 1982) és un exjugador d'hoquei patins català, que va jugar 21 anys al F.C Barcelona. Va estar internacional en totes les categories, juvenil, júnior i absoluta, tant amb la selecció espanyola com amb la selecció catalana. Jugador molt complet i amb depurada tècnica, va ser considerat un dels millors jugadors a nivell mundial.

## Carrera esportiva

Va començar a jugar als 4 anys al CP Voltregà, passant per totes les categories del club. En la seva etapa formativa va ser campió territorial prebenjamí 1989-90 i 1991-92, campió de Catalunya benjamí 1991-92 i juvenil 1997-98, i campió d'Espanya júnior 1997-98.
La temporada 1997/98 amb només 15 anys, fou la del seu debut a la màxima categoria del hoquei nacional. Va ser fitxat pel FC Barcelona el 2001 i deixat cedit al Voltregà fins al 2003 que amb 21 anys es va incorporar a la disciplina blaugrana.
El 30 de juny de 2024 es retirar després de 21 temporades al F.C. Barcelona. en les que va conquerir un total de 82 títols oficials sumant clubs i seleccions.

## Palmarès
### CP Voltregà

* 1 Copa de la CERS (2001/02)

### FC Barcelona

* 8 Copes d'Europa (2003/04, 2004/2005, 2006/07, 2007/08, 2009/10, 2013/14, 2014/15, 2017/18)
* 8 Copes Continentals (2003/04, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2009/10, 2015/16, 2018/19)
* 13 Supercopes espanyoles (2003/04, 2004/05, 2006/07, 2008/09, 2011/12, 2012/2013, 2013/14,2014/15,2015/16,2017/18, 2020/21, 2021/22, 2022/23)
* 18 OK Lligues / Lligues espanyoles (2003/04, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2011/12, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2018/19, 2019/20, 2020/21, 2022/23, 2023/24)
* 11 Copes del Rei / Copes espanyoles (2005, 2007, 2011, 2012, 2016, 2017, 2018, 2019, 2022, 2023, 2024)
* 5 Copes Intercontinentals (2006, 2008, 2014, 2018, 2024)
* 1 Copa de la CERS (2005/06)
* 4 Lligues Catalanes (2018, 2019, 2020, 2021)

### Selecció catalana

* 1 Golden Cup (2010)
* 1 Copa Amèrica (2010)

### Selecció espanyola

* 4 Campionats del Món «A» (2005, 2007, 2009, 2011)
* 5 Campionats d'Europa (2002, 2004, 2006, 2008, 2021)
* 1 Copa de les Nacions (2005)
* 1 Campionat d'Europa júnior

## Referències

* ↑ «Sergi Panadero i Arbat». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Barça Lassa renova Sergi Panadero fins al 2021». 324.cat, 14-05-2019 [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ Gallén, Carles. «Egurrola gana su novena Copa de Europa particular en el Palau Blaugrana» (en castellà). El Mundo Deportivo, 04-05-2014. [Consulta: 5 maig 2014].

## Enllaços externs

* Perfil al web del FC Barcelona
# Coua blau

El coua blau (Coua caerulea) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita la selva humida de Madagascar.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser descrita per Carl Linnaeus el 1766. Van arribar a existir fins a dotze espècies de Coua, però en l'actualitat sols en queden vuit o nou. El gènere Coua deriva de koa, el nom malgaix d'un cucut.

## Descripció

Les plomes de l'ocell són d'un blau profund i hi ha una zona ovalada blava distintiva al voltant de l'ull que està lliure de plomes. Com tots els cucuts tenen els peus grans, amb un tercer dit reversible. Té una silueta voluminosa, unes ales curtes i amples i una cua llarga. La mida mitjana és de 48 a 50 cm de llargada i de 30 a 60 grams de pes , sent les femelles lleugerament més grans.

## Ecologia

El coua blau és un omnívor que menja insectes, fruits i petits rèptils en boscos tropicals i subtropicals de frondoses secs, boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits, boscos de manglars subtropicals o tropicals i boscos muntans humits subtropicals o tropicals. Les femelles ponen un ou blanc en un niu de plataforma, construït amb fulles i branques a la branca d'un arbre.

## Distribució

Aquesta espècie es troba en boscos de les zones nord-oest i est de Madagascar i es considera comú. La Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN) ha classificat l'estat de conservació d'aquest ocell com de risc mínim.

## Referències

* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ «Madagascar - Part 5». [Consulta: 16 octubre 2016].
* ↑ Jobling, James A. A Dictionary of Scientific Bird Names. Oxford University Press, 2005, p. 62. ISBN 0-19-854634-3.
* 1 2 Sinclair, Ian; Langrand, Olivier. Birds of the Indian Ocean Islands. new. Cape Town: Struik Publishers, 2003, p. 109. ISBN 1-86872-956-7.
* ↑ «Blue Couas or Blue Madagascar Coucals». [Consulta: 17 octubre 2016].
* ↑ «Wild Fact #242 – Why the Blue Face? – Blue Coua». [Consulta: 17 octubre 2016].
* ↑ «Blue Coua Coua caerulea». [Consulta: 16 octubre 2016].
# Parlament de Frankfurt

El Parlament de Frankfurt (alemany: Frankfurter Nationalversammlung, literalment Assemblea Nacional de Frankfurt) va ser el primer parlament lliurement elegit de tota Alemanya, establert l'1 de maig de 1848. La sessió va ser celebrada del 18 maig de 1848 al 31 de maig de 1849, al Paulskirche de Frankfurt. La seva existència va ser resultat de la "Revolució del març", inclosa en les revolucions alemanyes del 1848 i el 1849 als estats de la Confederació alemanya.
Després que molt de temps i polèmics debats, l'assemblea va fer l'anomenada Constitució de Frankfurt que proclamava un Imperi alemany basat en els principis de democràcia parlamentària. Aquesta constitució va complir les demandes principals dels moviments liberals i nacionalistes del Vormärz i va proporcionar un fonament en els drets bàsics, que va comptar amb l'oposició del sistema Metternich de la Restauració. El parlament també va proposar una monarquia constitucional comandada per un emperador hereditari (Kàiser).
El rei prussià Frederic Guillem IV es va negar a acceptar el càrrec d'emperador quan se li va oferir l'argument que amb la constitució es compendiaven els drets individuals dels caps dels estats alemanys. En el segle xx, tanmateix, els elements importants de la constitució de Frankfurt esdevenien models per la Constitució de Weimar de 1919 i la Llei Bàsica per la República Federal d'Alemanya del 1949.

## Referències

* ↑ Karl Obermann: Die Wahlen zur Frankfurter Nationalversammlung im Frühjahr 1848.
* ↑ Carr, William. A History of Germany 1815-1945. Londres: Edward Arnold, 1979, p. 46–48. ISBN 07131-5433-0-.
# Eutropiichthys burmannicus

Eutropiichthys burmannicus és una espècie de peix pertanyent a la família dels esquilbèids.
És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.
Es troba a Àsia: conques dels rius Irauadi, Salween i d'altres.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1862. Notice sur les genres Parasilurus, Eutropiichthys, Pseudeutropius, et Pseudopangasius. Versl. Akad. Amsterdam v. 14. 390-399.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Day, F., 1877. The fishes of India; being a natural history of the fishes known to inhabit the seas and fresh waters of India, Burma, and Ceylon. Part 3. Quaritch: 369-552.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Vidthayanon, C., Termvidchakorn A i Pe, M., 2005. Inland Fishes of Myanmar. SEAFDEC, Bangkok.
# Sergi Miquel i Valentí

Sergi Miquel Valentí (Llagostera, 24 de desembre 1989) és un polític català. Ha estat associat al Partit Demòcrata i ha sigut secretari general de la Joventut Nacionalista de Catalunya. Des de 2022 és el portaveu de Centrem.

## Trajectòria

Miquel és graduat superior en Disseny a l'Escola superior de Disseny i Enginyeria ELISAVA. Posseeix un Bachelor of Arts and Design de la Universitat de Southampton 2008-2012 i un màster en especialització en desenvolupament de ciutats intel·ligents de la Universitat de Girona. L'any 2013 va iniciar el grau d'humanitats a la Universitat Oberta de Catalunya i actualment està cursant el màster Humanitats: Art, cultura i literatura contemporànies.
El maig de 2011 va ser nomenat regidor a l'Ajuntament de Llagostera on portava les àrees d'urbanisme, participació i transparència, joventut i noves tecnologies. En el si de les joventuts polítiques, el 2011 va ser nomenat cap comarcal del Gironès, i a l'octubre de 2012 va passar a ocupar l'Àrea de Ciutadania. El 2013 va ser nomenat vicepresident de Ciutadania i Polítiques de Joventut.
En el XVIII Congrés de la JNC amb el 72% dels vots (primàries) va ser escollit nou secretari general de l'organització. El 2016 es presentà a les eleccions espanyoles com a número 2 de CDC al Congrés dels Diputats per la demarcació de Girona i fou escollit.
El 2022 va participar en la presentació del projecte Centrem, un nou partit polític de centre dreta liberal, i fou escollit membre de la junta presidida per Àngels Chacón i portaveu del partit.

## Referències

* 1 2 March, Oriol «Sergi Miquel relleva Marta Pascal al capdavant de la JNC a través del primer procés de primàries de la formació». Ara, 02-03-2015.
* ↑ «Sergi Miquel, número dos de CDC al Congrés per Girona». Diari de Girona, 24-05-2016 [Consulta: 31 maig 2016].
* ↑ «Ficha de Diputado de Sergi Miquel i Valentí Legislatura XII» (en castellà). [Consulta: 9 juny 2018].
* ↑ «El congrés fundacional de Centrem escull Àngels Chacón com a secretària general». [Consulta: 11 agost 2022].

## Enllaços externs

* Sergi Miquel i Valentí - Lloc web oficial
* Repensem
# Corts de Barcelona (1372-1373)

Les Corts Catalanes varen ser convocades pel rei Pere el Cerimoniós a Barcelona, en 1372-1373, durant el període de regència de la Generalitat de Catalunya.
El donatiu que s'aporta al rei per lluitar a la revolta de Sardenya, aquesta vegada tindrà com a garantia les dècimes que el papa havia donat al rei. L'import va ser de 30.000 florins als que cal sumar altres 10.000 que es deixaren per armar sis galeres per a protegir la costa catalana.
El regent, Bernat Bussot, es va haver d'enfrontar a la negativa dels andorrans a pagar les generalitats, adduint que tenien privilegis reials. Es decidí donar-los-hi el mateix tractament que a aragonesos i valencians quena feien comerç, cobrant només l'impost d'entrades i eixides. També es decidí disposar guardes als ports dels Pirineus per a evitar que els andorrans entressin mercaderies sense pagar.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0
# Gavorrano

Gavorrano és un municipi situat al territori de la província de Grosseto, a la regió de la Toscana, (Itàlia).
Limita amb els municipis de Castiglione della Pescaia, Grosseto, Massa Marittima, Roccastrada i Scarlino.
Pertanyen al municipi les frazioni de Bagno di Gavorrano, Caldana, Castellaccia, Filare, Giuncarico, Grilli i Ravi

## Galeria

* Carrer de Gavorrano
* Carrer
* Caldana
* Localització de Gavorrano a la província de Grosseto

## Referències

* ↑ Comune di Gavorrano - Statuto.
# Pastor Torao Sikara

Pastor Torao Sikara (14 d'abril de 1915-6 de març de 1969), va ser un polític de Guinea Equatorial.

## Biografia

Va néixer el 14 d'abril de 1915. Pertanyia a l'ètnia dels bubis.
Va exercir durant la seva joventut com mestre, primer a Fernando Poo i després a Río Muni. Posteriorment es va dedicar a la agricultura.
Adherit a la causa independentista guineana, va ser un dels primers líders del Moviment Nacional d'Alliberament de Guinea Equatorial (MONALIGE), del que va arribar a ser president. Al febrer de 1967 va viatjar a Espanya al costat d'Atanasio Ndongo i Agustín Grange, entrevistant-se amb personalitats governamentals com Luis Carrero Blanco i Fernando María Castiella.
Va participar en la Conferència Constitucional de Guinea Equatorial de 1967, durant la qual es va preparar la Constitució de Guinea Equatorial de 1968.
Declarada la Independència de Guinea Equatorial en 1968, el 16 d'octubre d'aquest any és elegit president de l'Assemblea Nacional de Guinea Equatorial.
Després de l'intent de cop d'estat de març de 1969 encapçalat per Atanasio Ndongo, Torao va ser immediatament detingut. Va ser assassinat a la presó el 6 de març al costat del diplomàtic Saturnino Ibongo Iyanga.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Revista La Guinea Ecuatorial, número 1.630, octubre-noviembre de 1968, páginas 30-32, Depósito Legal: F.P.-10-1959 (PDF).
* ↑ «Ranfall Fegley, ‘The U. N. Human Rights Commission: The Equatorial Guinea Case’. Human Rights Quarterly 3.1 (1981): 34–47.». [Consulta: 29 juliol 2017].
* ↑ «“La Independencia. Septiembre 67- Octubre 68″. Capítulo 4 de La ocasión perdida. Juan María Calvo.». [Consulta: 29 juliol 2017].
* ↑ «Personalidades guineanas con Carrero Blanco». ABC (diari), 10-02-1967 [Consulta: 29 juliol 2017].
* ↑ «ACTA DE LA QUINTA SESIÓN DE LA COMISIÓN POLÍTICA». Arxivat de l'original el 2018-03-02. [Consulta: 29 juliol 2017].
* ↑ Guinea Ecuatorial: de colonia a sultanato Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Paula García Ascanio, 2010, página 35.
# La Chapelle-d'Armentières

La Chapelle-d'Armentières és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2008 tenia 8.067 habitants. Limita al nord amb Armentières, al nord-est amb Houplines, a l'oest amb Erquinghem-Lys, a l'est amb Prémesques, al sud-oest amb Bois-Grenier i al sud amb Ennetières-en-Weppes.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.673 | 5.300 | 6.080 | 6.703 | 7.825 | 7.903 | 7.971 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008 - | Bernard Coisne | |
# Espai plural

Espai plural és una plataforma estatal formada el juny de 2010 per diferents partits nacionalistes, d'esquerres i ecologistes. La principal impulsora del projecte es ICV, en especial el senador Jordi Guillot. Molts del partits que formen part d'EP són escissions de diferents federacions d'Izquierda Unida o partits que han fet coalicions amb anterioritat amb Izquierda Unida. El partits que formen part d'Espai plural són:
* Iniciativa per Catalunya Verds (ICV).
* Chunta Aragonesista (CHA).
* Nueva Canarias (NC).
* IniciativaVerds (IV).
* Iniciativa del Poble Valencià (IdPV).
* Paralelo 36 (P36).
Iniciativa d'Esquerres es va escindir d'Esquerra Unida de les Illes Balears l'any 2010, arran del truncat procés de refundació d'aquest partit, poc abans de l'anunci de la creació d'Espai plural, i el novembre d'aquell mateix any es va unir a Els Verds de Mallorca, formant un nou partit anomenat IniciativaVerds. Iniciativa del Poble Valencià és una escissió d'Esquerra Unida del País Valencià, després de tensions entre el corrent intern Esquerra i País (EiP) i la resta de la formació l'any 2007. Paralelo 36 és un partit andalusita, feminista i ecologista. Hi militen ex-membres d'IU com Concha Caballero, que va ser portaveu d'IU al parlament andalús. Feia temps que ICV estava intentant crear un nou projecte estatal al marge d'IU, un projecte de caràcter més nacionalista i ecologista.

## Objectius pel futur

Espai Plural és un embrió de partit d'àmbit estatal que uneix a partits ecologistes, progressistes i nacionalistes de les diferents nacions de l'Estat Espanyol. El seu àmbit polític està entre el PSOE i Izquierda Unida. Cada partit es presenta per separat a cada Comunitat Autònoma, però es busca crear un acord per les eleccions generals.
S'espera que altres partits se sumin a Espai Plural. El 25 de setembre es reuniren diferents partits a Saragossa. A la reunió hi participaren, a part dels que ja formen espai plural, BNG, Aralar, Bloc Nacionalista Valencià, Confederación Verde, Partit Socialista de Mallorca, etc.
Espai Plural ha manifestat la seva intenció de concórrer a les eleccions generals de 2012 amb EQUO, el projecte ecologista liderat per Juan López de Uralde que compta amb el suport del Partit Verd Europeu (PVE).

## Referències

* ↑ ICV assenta les bases de la seva alternativa a Izquierda Unida(castellà), Público, 20 de juny de 2010.
* ↑ Article al blog d'en Jordi Guillot, senador d'ICV
* ↑ CHA s'integra, juntament amb altres partits, a Espai Plural (castellà), El Periódico de Aragón, 22 de juny de 2010.
* ↑ ICV promou un debat al marge d'IU (castellà), Público, 21 de gener de 2010.
* ↑ ICV socava el espacio de IU en la izquierda (castellà), Público, 14 de maig de 2010.
* ↑ Nace Espacio Plural Arxivat 2011-11-04 a Wayback Machine. (castellà), Web d' IdPV, 23 de juny de 2010.
* ↑ Equo quiere abrir un espacio propio entre PSOE e IU (castellà), Público, 7 de gener de 2011.
# Japvo

Japvo o Japfu és la segona muntanya més alta de l'estat de Nagaland, Índia, situada al nord-est de Kohima, amb una altitud de 3.014 msnm.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Crichtonita

La crichtonita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany i dona nom al grup de la crichtonita. Rep el nom en honor de Sir Alexander A. Crichton (1763-1856), metge i col·leccionista de minerals, qui va proporcionar a Count J. L. de Bournon els exemplars per al seu estudi.

## Característiques

La crichtonita és un òxid de fórmula química Sr(Mn,Y,U)Fe₂(Ti,Fe,Cr,V)$_{18}$(O,OH)$_{38}$. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6. Visualment és similar a la ilmenita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la crichtonita pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, grossita, clormayenita, yafsoanita, latrappita, lueshita, natroniobita, perovskita, barioperovskita, lakargiïta, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, isolueshita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauïta, lindsleyita, loveringita, mathiasita, senaïta, dessauïta-(Y), cleusonita, gramaccioliïta-(Y), diaoyudaoïta, hawthorneïta, hibonita, lindqvistita, magnetoplumbita, plumboferrita, yimengita, haggertyita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeïta, zenzenita i mengxianminita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Sant Cristòu, un municipi francès, situat al departament de la Isèra i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. També ha estat descrita en altres localitats franceses tant a la mateixa regió com a la Bretanya. Fora de França, també se n'ha trobat crichtonita a Àustria, Itàlia, Suïssa, el Brasil, el Canadà, els Estats Units, Rússia i Madagascar.

## Referències

* ↑ «Crichtonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2018].
# Piccarda Donati

Piccarda Donati va ser una noble italiana del segle xiii, germana de Forese Donati, amic personal de l'escriptor Dante Alighieri. Dant la va fer aparèixer al Paradís a la seva Divina Comèdia.
Piccarda s'havia fet monja, però el seu germà gran Corso Donati la va obligar a renunciar a la vida conventual per tal de contraure un matrimoni que beneficiava les aspiracions polítiques de la família. Picarda va morir poc després del casament forçat.
A la Divina Comèdia, Piccarda és el primer personatge que Dant es troba a l'arribar al Paradís. Tot i que Dant l'havia conegut en la seva vida mortal, li costa reconèixer-la, ja que al Paradís les ànimes dels morts resulten ser molt més belles que no havien estat a la terra. De fet, a mesura que es va avançant a les esferes celestials les ànimes són cada cop més boniques, de manera que Picarda és l'única que Dant pot reconèixer sense ajuda.
Piccarda es troba a l'esfera de la Lluna, l'esfera celestial més baixa del Paradís. Allí s'hi troben les ànimes que van incomplir els seus vots, tal com ella havia hagut de fer en casar-se i deixar el convent. Tanmateix quan Dant li pregunta si no desitjaria pujar a alguna esfera més alta del cel li contesta que no: les ànimes del Paradís estan totes contentes de ser al nivell on es troben, ja que és la voluntat de Déu, i mentre s'alegren de la joia de les ànimes de les esferes superiors no desitjen més del que ja tenen.

## Referències

* ↑ Ingallinella, Laura «The canonization of Piccarda Donati» (en anglès). Forum Italicum, 55, 2, 01-08-2021, pàg. 463–484. DOI: 10.1177/00145858211022575. ISSN: 0014-5858.