OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shodan

Shodan és un motor de cerca que permet a l'usuari trobar, gràcies a l'especificació per filtres, diferents tipus d'equips (routers, servidors, etc.) connectats a Internet. Alguns també l'han descrit com un cercador de bàners de serveis, que són metadades que el servidor envia de tornada al client. Aquesta informació pot ser sobre el programari de servidor, quines opcions admet el servei, un missatge de benvinguda o qualsevol altra cosa que el client pugui saber abans d'interactuar amb el servidor.
Shodan recull dades sobretot dels servidors web (HTTP port 80, 8080, HTTPS 443 8443), però també hi ha algunes dades de FTP (port 21), SSH (port 22) Telnet (port 23), SNMP (port 161), SIP (port 5060) i Protocol de flux de dades en temps real (RTSP, port 554). Aquest últim protocol permet accedir a càmeres web i al seus canals de vídeo de manera que és considerat per molts, el cercador web més perillós del món.
Va ser llançat l'any 2009 pel programador John Matherly, qui, el 2003, va concebre la idea de buscar dispositius vinculats a Internet. El nom Shodan és una referència a SHODAN, un personatge de la sèrie de videojocs System Xoc.

## Referències

* ↑ «SHODAN Help». SHODAN. [Consulta: 21 juny 2013].
* ↑ «SHODAN FAQ».
* ↑ ¿Es Shodan el buscador web más peligroso del mundo? vice.com.
* 1 2 O’Harrow Jr, Robert (3 de juny de 2012).
* ↑ O’Harrow Jr, Robert (3 de juny de 2012).

## Enllaços externs

* Shodan - Computer Search Engine - Lloc web
# Partit Democràtic Serbi

* No s'ha de confondre amb Partit Democràtic (Sèrbia) o Partit Democràtic de Sèrbia (DSS).
El Partit Democràtic Serbi (serbi Српска демократска Странка, Srpska Demokratska Stranka) és un partit polític de la República Sèrbia, a Bòsnia i Hercegovina. És dirigit per Mladen Bosić, qui va succeir a Dragan Cavic. Va Ser fundat en 1992 per a defensar els interessos dels serbis de Bòsnia quan es produïa la desintegració de l'antiga Iugoslàvia.
Des de la guerra de Bòsnia, el SDS ha perdut el status de partit capdavanter de la República Sèrbia i principal partit dels serbis a Bòsnia i Hercegovina en benefici de l'Aliança dels Socialdemòcrates Independents (SNSD), encapçalada pel primer Ministre de la República Sèrbia, Milorad Dodik, a les eleccions parlamentàries d'octubre de 2006. El Partit Democràtic Serbi es troba sotmès a sancions dels Estats Units, que prohibeixen la transferència de fons i material dels EUA al SDS i a l'inrevés.

## Membres destacats

Alguns dels més alts dirigents del partit han estat:
* Radovan Karadžić (actiu de 1989 a 1996): acusat de crims de guerra pel Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (TPII), a més de crims contra la humanitat, crims contra la vida i la salut, genocidi, violacions greus dels Convenis de Ginebra de 1949, assassinat, saqueig i violacions de les lleis o usos de la guerra (vegeu els Convenció de Ginebra).
* Biljana Plavšić (activa de 1989 a 1997): es va declarar culpable d'un càrrec de crims contra la humanitat davant el TPII per la seva participació en la persecució de musulmans bosnians i croats durant la guerra de Bòsnia.
* Momcilo Krajisnik: acusat també de genocidi, crims de lesa humanitat, violacions de les lleis de la guerra i violacions greus dels Convenis de Ginebra.
* Nikola Koljević: escriptor i polític, vicepresident de la República Sèrbia durant la guerra de Bòsnia, que es va suïcidar a Belgrad el juny de 1997.

## Referències

* ↑ «Govern USA: Llista de partits exclosos.». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 31 octubre 2009].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Nous moviments socials

Nous moviments socials és l'expressió amb què en els anys 60 i 70 del segle XX era referit un únic moviment social conformat pel pacifisme, el feminisme i l'ecologisme tal com s'entenien a l'època.
Els nous moviments socials s'identifiquen per lluitar des de la teoria (estudis) i la pràctica (accions) envers uns eixos d'acció en els quals el conflicte no està centrat únicament en el caire econòmic o polític sinó també en els aspectes culturals i simbòlics dels individus o de les societats que en formen part, per tant no defensen els interessos d'una determinada classe social sinó que defensen elements identitaris que es veuen envoltats de conflicte de forma transversa als diversos nivells socioculturals.
Plantegen problemes d'aspectes que sorgeixen de la vida quotidiana de les persones amb el seu context, com poden ser la sexualitat, la defensa cap a la naturalesa o la igualtat de gènere. A més, son concebuts com a fins en si mateixos perquè posen en pràctica les mateixes ideologies que prediquen com per exemple la democràcia o la horitzontalitat en les seves estructures. Entenen que l'economia ha de desenvolupar permanentment les capacitats humanes de totes les persones, en un enfocament basat en les capacitats. Generalment rebutgen l'autoritat burocràtica, la reglamentació i les formes rutinàries d'actuació, optant per les conductes no institucionalitzades, tant a nivell individual com col·lectiu.
Els nous moviments socials estan formats per persones d'origen, cultures i classes socials molt diverses. També hi ha contramoviments: organitzacions i institucions de l'estat fins als grups de moviments contraris o agrupacions que duen a terme la conducta per la qual existeix el moviment.

## Exemples

A causa de les seves implicacions en la recerca i creació d'identitats i en la visió del simbolisme com a element central, exemples de diversos nous moviments socials són pacifisme, antimilitarisme, ecologisme i feminisme. S'hi afegeixen moviments urbans temàtics: per al reaprofitament dels espais abandonats, per a un habitatge digne, contra els desnonaments.
Altres moviments lluiten a favor dels drets de persones i grups que en general han sigut menyspreats: solidaritat cap al tercer món, defensa de drets humans i civils de les minories : moviments LGTBI, per a la igualtat de les minories ètniques, el moviments a favor del refugiats de conflictes bèl·lics o els moviments d'ajuda a les persones sense sostre.

## Bibliografia

* Enric Prat, Els moviments socials a la Catalunya contemporània, Edicions Universitat de Barcelona, 2004. ISBN 9788447527908 (català)

## Referències

* ↑ Enric Prat, Els moviments socials a la Catalunya contemporània, Edicions Universitat de Barcelona, 2004. ISBN 9788447527908 (català)
# Sant Julià de Tregurà

Sant Julià de Tregurà és una església del nucli Tregurà de Dalt, part del municipi de Vilallonga de Ter (Ripollès), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església a la qual s'accedeix per la part oest a través del cementiri.
La façana, construïda en fase posterior i bastant recent, desfigura l'origen romànic de l'església i suporta un campanar en forma de torre.
Adossat a l'església hi ha un gran casal (rectoria).
També es transformà l'absis, convertint-lo en un presbiteri de forma quadrada.
L'interior té molt poc interès artístic, conservant només de l'època romànica l'estructura de la nau.
Les reformes sofertes es poden datar aproximadament entre els segles xviii i xix, havent estat restaurada fa pocs anys.
S'hi venera a sant Julià de Toledo, patró de la parròquia.

## Història

Els documents més antics que es coneixen de l'església corresponen al segle x. Fent una anàlisi actual de les estructures existents i de les arts manifestes en la decoració podem deduir, buscant paral·lelismes amb altres esglésies, que cap a la fi del segle xviii i principis del XIX va sofrir una gran transformació: desaparició de l'absis, construcció de la nova façana, del campanar i del baldaquí, restant de la primitiva església tan sols la nau, encara que molt transformada també pels arrebossats i estucs.
Fa pocs anys es va dur a terme una restauració general, amb no gaire bon resultat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Sant Julià de Tregurà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Goigs a sant Julià de Tregurà». [Consulta: 2016].
* ↑ «Sant Julià de Tregurà». ArtMedieval.net. [Consulta: 10 febrer 2016].
# Unidá

Unidá fou una federació de partits formada per Izquierda Asturiana, militants provinents de Andecha Astur (després d'una divisió en el partit que es manté en els jutjats), i pels partits locals Andecha por Carreño, Asturianistes por Nava i Asturianistes por Piloña, a més de formacions locals amb el nom de Unidá com Unidá-Avilés o Unidá-Uviéu. Aquesta organització era de caràcter nacionalista asturiana, d'esquerra i ecologista, per a les eleccions autonòmiques i municipals de maig de 2007 es va presentar com coalició amb altre partit més, Los Verdes-Grupu Verde que abandonaria la formació mesos després.
La coalició es constituïa definitivament a l'abril de 2007. En el mateix mes presenten oficialment al seu candidat a la Junta General, Ignaciu Llope. Així mateix, marquen les línies generals del seu acord programàtic, que incloïen la defensa de la llengua, cultura i identitat asturiana; la lluita contra la crisi econòmica i laboral que sofreix Astúries, així com la corrupció en certs nivells i els atemptats ecològics que creuen que provoca el govern actual; i, en general, la implantació d'un nou model de desenvolupament territorial, a partir d'un nou Estatut d'Autonomia que suposi una ampliació important de l'actual, i una aposta per una opció que de continuïtat a una unitat que creuen que el nacionalisme asturià d'esquerra necessitava des de feia anys.
Els seus resultats en les autonòmiques de 2007 van ser modests, si bé es va tractar dels més alts en la història del nacionalisme d'esquerra a Astúries, amb 4.119 vots (0,7%). Mentre, en les municipals, la coalició, gràcies a les seves agrupacions locals, va obtenir quatre regidors: dos a Nava (Asturianistes por Nava), un a Carreño (Andecha por Carreño) i un altre a Piloña (IAS-Asturianistes), on un pacte de govern va atorgar a més a la formació tres regidories i la tinença d'ajuntament. Aquests també són els millors resultats mai obtinguts per una opció política d'aquest tipus.
Després de les eleccions generals espanyoles de 2008, es va refundar recuperant el nom històric del desaparegut Unidá Nacionalista Asturiana (UNA), convertint-se en una federació de partits. A les eleccions autonòmiques espanyoles de 2011 es van presentar en coalició amb Bloque por Asturies.

## Referències

* ↑ «Resultados de las elecciones autonómicas de 2007 en Asturias». Arxivat de l'original el 2007-11-12. [Consulta: 30 agost 2007].
* ↑ Fernández, B. «Andecha Carreño pasa a ser Unidá Nacionalista Asturiana» (en castellà). Candás: La Nueva España. [Consulta: 11 novembre 2023].
* ↑ Sichar, Gonzalo. «Unidá Nacionalista Asturiana». A: Última Línea. Las siglas de la democracia: Diccionario de organizaciones políticas españolas (en castellà), 2016.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Unidá Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (en asturià)
# Shogufa Safi

Shogufa Safi (Afganistan, 2003) és una directora d'orquestra afganesa.
Dirigeix la primera orquestra només de dones d'Afganistan, anomenada Zohra i formada per dones d'entre 13 i 20 anys, moltes de famílies pobres. El grup toca música tradicional afganesa i clàssica occidental.
El 2014 van fer les primeres actuacions tant dins el seu país com fora. Formalment el grup es van formar el 2016 amb músics de l'Institut Nacional de Música d'Afganistan. El 2017 van actuar al Fòrum Econòmic Mundial i el 2019 van fer una gira al Regne Unit.
Quan els talibans van tornar al poder el 2021 l'institut on assajaven va tancar, i van marxar del país. El 2021 van actuar a Doha. El mateix any van començar els tràmits per reconstruir l'orquestra a Portugal, després que aquest país els concedís asil. Portugal va acollir un total de 764 refugiats afganesos, entre els quals hi havia 273 músics de l'Institut Nacional d'Afganistan.
Safi forma part de les 100 dones més inspiradores del 2021 per la BBC.

## Referències

* 1 2 3 «Why Shogufa Safi and Afghanistan's first all-female orchestra have been forced to flee their country» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2022].
* 1 2 3 4 «Quiénes son las 100 Mujeres elegidas por la BBC para 2021» (en castellà). BBC News Mundo.
* ↑ «Afghan all-female orchestra keeps music alive in exile» (en anglès), 26-10-2021. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ «When music loses in Portugal, an Afghan orchestra finds hope in Portugal - List23» (en anglès), 13-12-2021. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Demony, Catarina; Pereira, Miguel «Afghan orchestra finds hope in Portugal as music dies in homeland» (en anglès). Reuters, 14-12-2021.
* ↑ Gault, Philippe. «Le Portugal accueille plus de 270 musiciens afghans», 14-12-2021. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ MarketScreener. «Afghan orchestra finds hope in Portugal | MarketScreener» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2022].
# Oroshi hōchō

El oroshi hōchō (おろし包丁, "cuchillo mayor") (おろし包丁, ''oroshi hōchō''? "ganivet major") i el hanchō hōchō (半丁包丁, "cuchillo corto") (半丁包丁, ''hanchō hōchō''? "ganivet curt") són ganivets altament especialitzats i de gran longitud que s'utilitzen al Japó per tallar en filet la tonyina i altres peixos.
El oroshi hōchō posseeix una fulla amb una longitud de 150 cm a més d'un mànec de 30 cm, i pot tallar una tonyina d'un sol tall. En general és necessari de dos a tres persones per manipular el ganivet i la tonyina. La fulla flexible està corbada per adaptar-se a la forma de l'espinada i així minimitzar la quantitat de carn de tonyina que roman adherida a l'espinada. El hanchō hōchō és un ganivet de fulla més curta amb una longitud d'uns 100 cm a més del mànec. El hanchō hōchō de vegades és anomenat maguro kiri (マグロ切, "cortador de atún") (マグロ切, 'maguro kiri'? "tallador de tonyina").
Aquests ganivets són utilitzats de forma quotidiana al mercat de venda majorista de peix al Japó, que a Tòquio és el mercat de peix de Tsukiji. També es poden trobar a grans restaurants, però no són un estri habitual de les cuines domèstiques del Japó, a menys que existeixi una necessitat freqüent de tallar tonyines d'un pes de més de 200 kg. Aquests ganivets japonesos no han de ser confosos amb les espases japoneses, ja que no són una arma sinó una eina, encara que a vegades han estat utilitzats a manera d'arma per la yakuza.

## Notes

* ↑ Bestor, Theodore C. Tsukiji: The Fish Market at the Center of the World.
# Manuel Files

Manuel Files (Manuel Phile o Philes, Μανουὴλ ὁ Φιλη̂ς) (vers 1274-1340) fou un poeta romà d'Orient nadiu d'Efes. Va extreure composicions poètiques d'altres i en va fer de pròpies en l'anomenat "versus politici" (στίχοι ι0αμβικοὶ), la menys melodiosa de les poesies.
Les seves obres són:
* De Animalirum Proprietate (Στ χοι ἰαμβικοὶ περὶ ζώων ἰδιότητος)
* Εἰς τὸν κακοπαθη̂ μοναχὸν λωβὸν, In Monachum Leprosum
* εἰς τὸν αὐτοκράτορα βασιλέα, In Augustum, id est Andronicum Seniorem
* De Plantis, εἰς τὸν σταχὺν (in Spicam), εἰς τὸν βότρυν (in Uvam), εἰς τὸ ῥόδον (in Rosam), εἰς τὴν ῥοίαν (in Malum Punicum)
* In Cantacuzienum (Joannem)
* Epigrammata
* In Augustum, id est, Andronicum Seniorem
* εἰς τὸν ἐλέφαντα, In Elephantem
* Περὶ σηροσκοληρός, De Bombyce sire Verme Serico
* Epigrammanta
* Eulogium ad Pachymerae
* Epitaphium in Phaerasem
* In Templum Evergetae (versos).

## Bibliografia

* Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III).
# Observatori Astrofísic de Şamaxı

L'Observatori Astrofísic de Şamaxı «Nəsirəddin Tusi», nomenat en memòria de Nassir-ad-Din at-Tussí (àzeri: Nəsirəddin Tusi Adina Şamaxı Astrofizika Rəsədxanası), és un observatori localitzat en Şamaxı, al sud-est del Gran Caucas. És la base del sector d'astrofísica de la Institució de Físiques de l'Acadèmia Nacional de Ciències d'Azerbaidjan, i està situat aproximadament a 22 km de centre de Şamaxı i a 144 km de Bakú, a una altitud de 1435 m.

## Història

La construcció de l'observatori va començar el 1958 i es va inaugurar oficialment el 13 de gener de 1960. El científic azerbaidjanès Iussif Mammadaliyev va tenir un gran paper en la fundació de l'observatori.
Durant el període soviètic, l'observatori va mesurar la polarització electromagnètica de Cometa d'Arrest. L'any 1991, l'observatori va rebre el seu nom actual en honor de Nassir-ad-Din at-Tussí, un matemàtic, físic i astrònom de l'edat mitjana. Al setembre de l'any 2008 es van renovar l'observatori, la sala d'exposició, el museu, les sales de conferència, sis edificis per a telescopis i l'edifici administratiu principal.

## Telescopis

L'instrument principal – el telescopi reflector produït a Alemanya, amb un mirall de 2 metres de diàmetre, va ser el primer gran telescopi de sud de l'Caucas. També compta amb els següents instruments:
* Telescopi solar horitzontal amb un mirall principal de 50 cm de diàmetre, per a investigacions espectrals d'atmosfera solar;
* Telescopi AFR-2 amb dimensions de 20/13 cm;
* Telescopi AZT-8 amb un mirall de 70 cm de diàmetre;
* Telescopi de la companyia Carl Zeiss, amb un mirall de 60 cm de diàmetre;
* Telescopi de Maksutov, amb 35 cm de diàmetre.
L'any 2013 es va afegir a l'observatori el telescopi AZT-15 Schmidt.

## Referències

* ↑ «SHAMAKHI OBSERVATORY». Azerbaijan24.com [Consulta: 13 octubre 2017]. Arxivat 13 October 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-10-13. [Consulta: 19 juliol 2021].
* ↑ «Brief History». Shamakhi Astrophysical Observatory. Arxivat de l'original el 25 maig 2008. [Consulta: 10 gener 2008].
* ↑ «Azərbaycan Prezidenti Şamaxı Astrofizika Rəsədxanasında olub». Anspress.com. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-10-06. [Consulta: 19 juliol 2021].
* ↑ «İlham Əliyev Şamaxı Astrofizika Rəsədxanasında aparılan yenidənqurma işləri ilə tanış olmuşdur». President.az.
# Sant Kizito

Sant Kizito (1872, Uganda - † 3 de juny de 1886) fou un jove màrtir ugandès. Era patge de la cort del rei Mwanga II, i fou condemnat a morir cremat viu per rebutjar participar en els actes contraris a la moral i a la fe catòlica. És considerat màrtir per l'Església Catòlica i fou canonitzat per Pau VI, la seva festa se celebra el 3 de juny.

## Biografia

Joseph Mukassa, el cap dels patges, convertit al catolicisme pels Missioners d'Àfrica Siméon Lourdel i Léon Livinhac, evangelitzà els seus companys a la cort del rei. El rei Mwanga, molt hostil envers els cristians, feu cremar viu Joseph Mukassa el 1886. Després de la seva mort, molts catecúmens, entre ells Kizito, demanaren el bateig. El 3 de juny del 1886 el rei feu cremar-lo viu juntament amb altres cristians.
Segons el procés de canonització, una de les raons de la ira del rei era el rebuig dels cristians a participar en els actes homosexuals exigits pel rei. El seu martiri provocà moltes conversions, i se'l considera el sant màrtir més jove d'Àfrica.

## Referències

* ↑ Saint Kizito
* ↑ Charles Lwanga Arxivat 2006-08-26 a Wayback Machine. dans le Dictionary of African Christian Biography.
* ↑ «Les premiers Missionnaires d'Afrique originaires du sud du Sahara». Arxivat de l'original el 2013-01-29. [Consulta: 1r gener 2018].
* ↑ Plantilla:Vid Le Jour du Seigneur, « Saint Kizito, le plus jeune martyr africain » Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine..
# Pseudoeurycea tenchalli

El tlaconete con barba (Pseudoeurycea tenchalli) és una espècie d'amfibi urodel (salamandres) de la família Plethodontidae. És endèmica de Mèxic.
El seu hàbitat natural són els montans humits. Està amenaçada d'extinció a causa de la destrucció del seu hàbitat.
# Shogo Kamo

Shogo Kamo (en japonès: 加茂 正五, Kamo Shogo; Hamamatsu, Prefectura de Shizuoka, Imperi Japonès, 12 de desembre de 1915 - Shinjuku, Tòquio (Japó), 14 de setembre de 1977) va ser un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Shogo Kamo va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Oroso

Oroso és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la comarca d'Ordes. Limita al nord amb Ordes i O Pino, al sud amb O Pino i Santiago de Compostel·la i a l'oest amb Trazo.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.231 | 3.553 | 4.360 | 3.657 | 6.155 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

| Os Ánxeles (San Mamede) Calvente (San Xoán) Cardama (Santa María) Deixebre (Santa Margarida / Santa María) A Gándara (San Miguel) Marzoa (San Martiño) | Oroso (San Martiño) Pasarelos (San Román) Senra (Santa Eulalia) Trasmonte (Santo Estevo) Vilarromarís (San Tomé) Barciela (Santo André) |
# La gozadera

«La Gozadera» (terme que en castellà significa «festa» o «bona estona») és una cançó de gènere salsa, interpretada en col·laboració pel duo cubà Gente de Zona i el cantant portorriqueny Marc Anthony, que fa referència a diferents països de l'Amèrica Llatina. Està escrita en castellà pels integrants del duo Gente de Zona, Alexander Delgado Hernández i Randy Malcolm, i per l'artista Arbise González.
Produïda pel compositor Motiff i Sergio George, fou llançada el dia 30 d'abril de 2015 en format de descàrrega digital i promo, sota el segell discogràfic Sony Music Entertainment US Latin LLC. Té una durada total de 3 minuts i 23 segons. El vídeo musical va ser dirigit pel director Alejandro Pérez i gravat a Cuba, mentre que les escenes en les quals apareix Marc Anthony van ser gravades a la República Dominicana.
Des del seu llançament l'abril de 2015, la cançó tingué un èxit considerable a nivell internacional. Fou una de les més descarregades i populars en nombroses plataformes online i el seu videoclip, a data de juny de 2018, compta amb una quantitat de més de 1025 milions de reproduccions a YouTube.

## Vegeu també

* Salsa
# Manuel Casesnoves Soldevila

Manuel Casesnoves Soldevila és un farmacèutic i polític xativí, fill del farmacèutic Manuel Casesnoves Soler i d'Adela Soldevila Galiana, tots dos actualment en procés de beatificació. Fou empresonat durant el franquisme per les seves idees polítiques i milità al Partit Socialista del País Valencià, partit amb què fou escollit alcalde de Xàtiva en les eleccions municipals democràtiques del 1979, les primeres després de l'aprovació de la Constitució del 78.

## Referències

* ↑ Siervos de Dios Manuel Casesnoves y Adela Soldevila al web de la Seu de Xàtiva [consulta 10/12/2011]
* ↑ Xàtiva inicia la beatificación del matrimonio Casesnoves-Soldevila a lasprovincias.es, 8 de gener de 2008
* ↑ La Seu impulsa la beatificación conjunta de los padres del primer alcalde socialista de Xàtiva a Levante-EMV.com, 27 de desembre de 2007
* ↑ «La Fira de Xàtiva». Arxivat de l'original el 2011-12-28. [Consulta: 2 març 2011].
| Precedit per: ' | Alcalde de Xàtiva 1979 – 1983 | Succeït per: Josep Miquel Calabuig i Adrià |
# Ogliastro

Ogliastro (en cors Ogliastru) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 96 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 206 | 218 | 148 | 100 | 78 | 96 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Jean Toussaint Morganti | | |
# Pseudoeurycea ruficauda

Pseudoeurycea ruficauda és una espècie d'amfibi urodel (salamandres) de la família Plethodontidae. És endèmica de Mèxic.
El seu hàbitat natural són els montans humits. Està amenaçada d'extinció a causa de la destrucció del seu hàbitat.
# Savukoski

Savukoski (en sami:Suovâkuoškâ i Suovvaguoika) és un municipi de la Lapònia Finlandesa. Té 1.152 habitants (2012) i ocupa una superfície de 6.496 km². Va ser fundat l'any 1916. Segons una llegenda la seu de Santa Claus (Joulupukki) es troba a la muntanya Korvatunturi ("Muntanya orella") dins del municipi de Savukoski. Hi discorre el riu Kemijoki. L'explotació forestal i la cria de rens són part de l'economia del municipi. Hi ha deu vegades més rens que persones a Savukoski. Actualment també el turisme és important. El Parc Nacional Urho Kekkonen es troba parcialment dins Savukoski.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Savukoski
* Municipality of Savukoski Arxivat 2011-04-29 a Wayback Machine. – Official website
* Korvatunturi – Muntanya orella
* Savukoski Arxivat 2020-11-24 a Wayback Machine. – Casa de Santa Claus i la Senyora Claus