OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Massabé

Can Massabé és una masia de Sils (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici està situat sobre un turó que s'està explotant com a sorreres que han fet desaparèixer el terreny del costat esquerre. És un gran casal de tres plantes amb coberta de vessant a façana. Planta amb quatre naus cobertes amb volta d'arc rebaixat de rajols de les quals només se’n conserva una. Té un cos afegit posteriorment al costat dret, amb vessant lateral. La façana presenta un portal rectangular amb llinda monolítica i finestres rectangulars. Hi ha també un rellotge de sol en molt mal estat. El cos afegit té un gran arc de mig punt de rajol, i una finestra al capdamunt d'arc rebaixat. A l'interior els forjats dels pisos superiors de bigues de fusta i la teulada estàn totalment ensorrats. El parament del mur és arrebossat però parcialment, hi ha zones de la façana que deixen veure la maçoneria, aquí també composta de pedra fosca.

## Història

El trobem esmentat al fogatge de 1497 (“en Sabet”), tot i que l'edifici actual és posterior. Va ser un mas important que ha donat nom al veïnat.
Sembla que sofrí un incendi i avui resta totalment abandonat i en un procés accelerat de degradació.

## Referències

* 1 2 3 «Can Massabé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Can Massallera

Can Massallera és una obra del municipi de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La fàbrica Masallera, una de les poques que es van instal·lar a Sant Boi, conserva l'estructura clàssica, és a dir, edificacions al llarg de tres carrers, que envolten un pati interior. Donat el pendent del carrer Vídua Vives, es va compensar mitjançant l'alçada de la façana, i això propicià la diferència, ben palesa dels tres tipus de finestres que hi ha a banda i banda de l'entrada principal. Aquestes són rectangulars, horitzontalment les primeres, obertura quadrada amb separacions simulant finestretes allargassades les segones i decididament verticals les últimes. La construcció és de maó vist amb decoració donada pel joc horitzontal /vertical de la maçoneria i arcs de voladís. Les portes amb reixa de laminat de ferro.

## Història

La ciutat de Sant Boi ha estat sempre d'una gran presència agrícola, és per això que la industrialització hi va arribar fins ben entrat el segle xx, i tot i així amb poca presència inicialment, car hi havia més tendència a anar a treballar fora, a la Colònia Güell. Una de les primeres va ser la Fàbrica Masallera, i de poca durada perquè va sofrir fortament la crisi del tèxtil. Posteriorment s'hi instal·là el Patronat Municipal d'Esports i uns tallers de plàstica.

## Referències

* 1 2 «Can Massallera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Can Massana

«Can Massana» té aquests significats:
* Can Massana (el Bruc), casal fortificat del Bruc, a l'Anoia
* Can Massana (Fonollosa), masia de Fonollosa, al Bages
* Can Massana (Rajadell), masia de Rajadell, al Bages
* Can Massana (Subirats), masia de Subirats, a l'Alt Penedès
# Can Gol

«Can Gol» té aquests significats:
* Can Gol (Argentona), masia al Maresme
* Can Gol (Mataró), masia al Maresme
* Can Gol (la Roca del Vallès), masia al Vallès Oriental
* Can Gol (Vilalba Sasserra), casa al Vallès Oriental
* Can Gol de la Torre, masia de Sant Antoni de Vilamajor, al Vallès Oriental
# Can Gol (Argentona)

Can Gol o Mas Gual és una masia d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de segle xviii ubicada en les proximitats del camp d'esports de barri de Sant Miquel del Cros. Consta de 3 plantes i té teulada a 4 vessants. Al sostre de l'estança principal hi ha inscrita la data 1691. Al costat esquerre conserva un torrelló. Durant el segle xix es van remodelar les façanes anterior i posterior dintre d'un estil neoclàssic romàntic.
Fou molt reformada el 1853 donant-li l'aspecte neoclàssic que té ara. Tan sols la façana de tramuntana presenta les finestres amb llindes de pedra del segle xvi. Destaca la garita de vigilància de l'angle nord-oest, del segle xvi.
L'interior es va modificar totalment a mitjan segle xix. El pis o planta noble té dues grans sales al cos central, una a la banda de tramuntana i l'altra a migdia. La sala principal, a tramuntana, presenta encara els tres portals de pedra a ponent, però no a llevant. Els sostres són de bigues de fusta. Destaquen també les estances laterals de la sala.
Les golfes presenten coberta amb encavallades. La planta baixa està destinada a espai de celler i com a magatzem. Encara es conserva el cup.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Gol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Can Pere Pau

Can Pere Pau és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Està situada al sector oriental del terme, a prop del termenal amb l'Ametlla del Vallès. És uns 200 metres al nord de la carretera BP-1432, és accessible des de la carretera per un camí particular que hi mena directament. Està situada a llevant de Can Ribafort, al nord de Can Curto (dins de la finca de la qual es troba), a migdia de Can Petrallos i al sud-oest de Pinar i Portús. Es troba a la dreta del Xaragall.
Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies i cases rurals
# Carolin Tahhan Fachakh

Carolin Tahhan Fachakh (àrab: كارولين طحان فشاخ, Kārūlīn Ṭaḥḥān Faxxāẖ) o germana Carol (àrab: أخت كارول, uẖt Kārūl) (Alep, 9 d'agost de 1971) és una monja siriana que ha cuidat dones i nens a Damasc durant la guerra civil siriana. Malgrat el seu suport al president sirià Baixar al-Àssad, va ser guardonada amb el Premi Internacional Dona Coratge el 2017.

## Biografia

Fachakh va néixer a Alep. Es va unir a les Filles de Maria Auxiliadora i va començar a ser coneguda com a «Germana Carol». Ha dirigit una llar d'infants a Damasc que s'ha mantingut oberta durant la Guerra Civil siriana. L'escola està oberta a dones i nens, independentment de llur religió. Les germanes també ensenyen les dones a cosir. En col·laboració amb l'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats (ACNUR), també dona suport a les dones al seu país.
El març de 2017, el treball de la Germana Carol va ser reconegut pel secretari d'Estat dels Estats Units, que li va atorgar el Premi Internacional Dona Coratge. El premi li va ser atorgat per la Primera dama Melania Trump. La germana Carol, que havia estat nominada pel Vaticà sota el mandat del president Barack Obama, va rebre el premi durant la presidència de Donald Trump i amb el suport del president sirià Baixar al-Àssad. Després de rebre el premi, Fachakh va visitar altres ciutats, incloent una recepció a Minnesota amb una altra guanyadora del guardó Jannat Al Ghezi.
Fachakh va dubtar que Baixar al-Àssad hagués ordenat l'atac químic de Khan Shaykhun que havia gasat civils sirians. Va dir a la premsa que l'atac de represàlia de Trump era «un pas enrere de la pau». Ella va dir que li agradava el president sirià.

## Referències

* ↑ «International Women of Courage Award 2017: Sr. Carolin Tahhan, fma» (en anglès). IUSG International Union Superiors General, 03-04-2017. [Consulta: 23 juny 2021].
* 1 2 «Syrian nun honored by State Department says U.S. bombing is step back | The Compass» (en anglès). The Compass, 11-04-2017. Arxivat 2017-08-25 a Wayback Machine.
* ↑ «Biographies of the Finalists for the 2017 International Women of Courage Awards» (en anglès).
* 1 2 «GHR and Global Minnesota Host Two International Women of Courage».
* ↑ «Syrian nun honored by U.S. says Assad is 'not a dictator'» (en anglès). Crux, 12-04-2017 [Consulta: 7 juliol 2018]. Arxivat 2019-06-17 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-06-17. [Consulta: 7 juliol 2018].
# Carolei

Carolei és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Cosenza. L'any 2011 tenia 3.509 habitants. És el municipi natal del cantant Tony Vilar i el compositor i pianista Alfonso Rendano.
# Can Manso

Can Manso és un mas avui dia inclòs en un polígon del municipi de Cornellà de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta masia, construïda aproximadament cap al 1650, era en principi anomenada Can Femades, doncs pertanyia a un dels Femades, família poderosa que va constituir durant els segles XVI, XVII i XVIII una petita oligarquia rural.
Dels Famades, passà en una herència a Gaspar de Sabaté i continuà dins de la seva família fins que una hereva femenina, anomenada Felipa Juliol i Quevedo, casà amb Josep Manso (General Manso) que fou qui instal·là a la façana principal el seu escut d'armes i donà a la casa el nom de Can Manso.
Masia de cinc cossos que correspon a una variant del tipus IV-1 de l'esquema de Danés i Torras. La seva coberta és mixta, amb terrat de rajola a les quatre ales laterals i teulada a quatre aigües al cos central. Aquestes són de tipus porticat en la banda de la façana. És característic el costum molt barroc de ressaltat la planta noble del primer pis, construint l'entrada de la casa a aquesta alçada mitjançant una escala de doble tram. D'aquesta manera la porta d'entrada té també la funció de balconada, ressaltada per una heràldica esculpida en pedra i adossada al mur. La masia està feta fonamentalment amb maó arrebossat, però la pedra ben escairada tampoc no hi manca (cantonades i finestres).

## Notes

* 1 2 «Can Manso». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Can Manlleu

Can Manlleu és una masia de Vidreres (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular que consta de dos pisos. Per una banda, tenim la planta baixa que contempla quatre obertures, de les quals cal destacar únicament el portal d'accés adovellat, d'arc de mig punt i amb unes dovelles de dimensions importants. Pel que al primer pis o planta noble, consta de tres obertures, dues de les quals -la central i la de ponent- són d'arc depressiu convex i amb muntants de pedra. En la finestra restant la llinda monolítica ha estat suprimida, però no els muntants de pedra. Arran de l'edat avançada de la masia i per tal de solucionar els problemes i mancançes d'espai, s'han realitzat diversos afegits a la masia, concentrats especialment a la part posterior i a ponent. Finalment, cal dir que la masia està coberta amb una teulada de vessant a laterals.

## Referències

* ↑ «Can Manlleu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 juliol 2018].
# Capena

Capena és un municipi de la ciutat metropolitana de Roma Capital de la regió italiana del Laci.
Antigament va ser una ciutat d'Etrúria situada al nord-est de Veïs i al sud-oest de Falerii i prop del peu de la muntanya de Soracte. És mencionada repetidament a la primera època de la història de Roma.
Es creu que va ser una colònia de Veïs, fundada en compliment d'un vot sagrat i més tard es va fer independent amb un territori força extens. A la darrera guerra entre Roma i Veïs, Capena i els faliscs (els habitants de Falerii i la seva regió) van estar al costat dels etruscs, i van demanar ajut a la confederació etrusca per evitar la caiguda de la ciutat segons diu Titus Livi, però els romans no van aixecar el setge de Veïs i el mateix territori de Capena va ser arrasat diverses vegades pels exèrcits de Roma.
Ocupada Veïs l'any 393 aC, Capena i Falerii van ser objectiu de Roma i Quint Servili Prisc Fidenat va envair el seu territori, però sense atacar la ciutat, fins que els seus habitants es van sotmetre. El fet devia ser decisiu ja que la ciutat no torna a ser esmentada fins a la guerra amb els gals, quan es va concedir la ciutadania romana als ciutadans de Veïs, Falerii i Capena, ciutats que van rebre territoris arrabassats als gals. Amb aquestos nous ciutadans es van crear quatre noves tribus, i els de Capena van formar part de la tribu Estel·latina, segons diu Sext Pompeu Fest.
Va continuar existint com a ciutat, encara que no se la menciona a la història, només per alguns fets incidentals. Ciceró esmenta el Capenas ager i diu que era important per la seva fertilitat, i probablement es referia a tota la zona del marge dret del Tíber. Per això el tribú de la plebs Publi Servili Rul·lus va proposar entre d'altres aquest territori per repartir entre els romans a la llei agrària coneguda com a Lex Servilia l'any 63 aC.
Aquesta llei no va tirar endavant, i més tard els territoris fèrtils van ser concedits als veterans establerts com a colons i es va dir Colonia Capys. Capena va ser municipi romà fins al temps de Luci Domici Aurelià, i després del seu govern no es menciona cap altra vegada. Probablement va quedar despoblada.
L'any 1756 un antiquari romà, de nom Galetti, va fixar la seva posició al lloc de Civitucola, que després es va dir San Martino, a uns 40 km de Roma entre la Via Flamínia i el Tíber, a la vora del riu Grammiccia. Només restava una petita part de les muralles en ruïnes però algunes inscripcions van permetre identificar que es tractava de Capena.
Al territori de Capena hi havia un bosquet on es trobava el santuari famós de la deessa Ferònia, proper a la muntanya Soracte, anomenat pels romans Lucus Feroniae i Fanum Feroniae que va donar origen a una ciutat important també anomenada Ferònia.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, V, 8, 17
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 4, 5
* ↑ Sext Pompeu Fest. De Verborum Significatione, s.v. Stellatina
* ↑ Smith, William (ed.). «Capena». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 agost 2022].
# Capenda Camulemba

Capenda Camulemba és un municipi de la província de Lunda-Nord. Té una població de 53.767 habitants. Comprèn les comunes de Capenda Camulemba i Xinge. Limita al nord amb el municipi de Cuango, a l'est amb el de Lubalo, al sud amb el de Cacolo, i a l'oest amb el municipi de Xá-Muteba.

## Referències

* ↑ Capenda-Camulemba al web del cens d'Angola
# Cantó de Solothurn

Solothurn (francès: Soleure; italià: Soletta; romanx: Soloturn) és un cantó de Suïssa.

## Vegeu també

* Municipis del Cantó de Solothurn
* Districtes del Cantó de Solothurn

## Referències

* ↑ «Cantó de Solothurn». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cantó de Soisy-sous-Montmorency

El cantó de Soisy-sous-Montmorency és un antic cantó francès del departament de Val-d'Oise, que estava situat al districte de Sarcelles. Comptava amb 3 municipis i el cap era Soisy-sous-Montmorency.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó de Montmorency.

## Municipis

* Andilly
* Margency
* Soisy-sous-Montmorency

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1970 | Philippe Ferreboeuf | Divers droite |
| 1970-1976 | M. Leclerc | UDR |
| 1976-2001 | Roger Faugeron | CD, divers droite |
| 2001- | Luc Stréhaiano | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | 16.931 | 19.380 | 19.934 | 21.458 | 21.405 | 22.804 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Carina Mejías Sánchez

María Caridad Mejías Sánchez (Barcelona, 19 de juny de 1964), més coneguda com a Carina Mejías és una política catalana.
Va ser diputada al Parlament de Catalunya pel Partit Popular entre 1999 i 2003 i entre 2006 i 2010 i pel Grup Parlamentari de Ciutadans - Partit de la Ciutadania des de 2012. També ha sigut regidora a l'Ajuntament de Barcelona per Ciutadans. El 2023 és candidata número dos a la llista de Vox per Barcelona pels comicis del 23-J.

## Activitat professional

Llicenciada en Dret per la Universitat de Barcelona i diplomada en Estudis Avançats DEA, exerceix d'advocada des del 1991, com a procuradora dels tribunals.

## Activitat política

El 1989 es va afiliar a Noves Generacions del Partit Popular (PP) i el 1991, al PP. Fou secretària executiva de Política Sectorial del Partit Popular de Catalunya (PPC). Ha estat escollida regidora a l'Ajuntament de Barcelona i diputada a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1999 i de 2006. Entre el 2007 i el 2010 va ser la portaveu del PPC al Parlament.
El 15 d'octubre del 2012 es presentà com a independent al procés de primàries de Ciutadans i fou escollida número 3 per Barcelona per a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2012.
El desembre de 2014 es va anunciar que seria la candidata del partit a les eleccions municipals de 2015 a l'Ajuntament de Barcelona. El 2020 es va donar de baixa de Ciutadans per discrepàncies amb el partit en relació al suport del mateix al Govern espanyol durant la pandèmia del coronavirus. El 2023 va ser candidata de Vox a les eleccions generals al Congrés del Diputats.

## Referències

* ↑ «Vox recupera una ex del PP i Cs com a número 2 de Barcelona pel 23-J | Principal.cat», 19-06-2023. [Consulta: 7 juliol 2023].
* ↑ «Ciutadans presenta Carina Mejías com a alcaldable a Barcelona». Diari Ara, 17-12-2014 [Consulta: 17 desembre 2014].
* ↑ Regué, Júlia. «Girauta y Mejías se dan de baja de Ciudadanos por el 'sí' a Sánchez» (en castellà), 06-05-2020. [Consulta: 7 maig 2020].

## Enllaços externs

* Carina Mejías a la Web del Parlament de Catalunya
* Bloc personal de Carina Mejías Arxivat 2007-12-13 a Wayback Machine.
# Carrer de l'Oli (les Escaules)

Carrer de l'Oli és un carrer del municipi de Boadella i les Escaules (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de la població de les Escaules, la qual forma part del municipi de Boadella. Està situat a la banda de llevant del terme, connectant els carrers de l'Oli i Figueres.
Es tracta d'un passadís cobert de traçat rectilini que integra, al bell mig del recorregut el que probablement és un dels antics portals que donaven accés a la vila en època baixmedieval. El portal és d'arc de mig punt, amb els brancals bastits amb carreus de pedra ben desbastats, i presenta una alçada més gran que no pas els altres dos trams del passadís. El tram situat entre el carrer de l'Oli i el portal està cobert per una volta rebaixada bastida amb maons disposats a pla, actualment arrebossada. El tram situat entre el portal i el carrer Figueres també presenta la volta rebaixada, tot i que en aquest cas està bastida amb pedruscall i abundant morter de calç. Al mig del traçat de la volta hi ha integrat un arc bastit amb carreus de pedra desbastats. Les voltes descansen damunt dels murs dels edificis laterals que delimiten el traçat.

## Història

De les antigues muralles de les Escaules no s'han conservat vestigis, únicament queden les restes dels portals. En el carrer d'Amunt es conserva un portal que devia ser una de les entrades al poble. Amb la mateixa cronologia trobem, al carrer de l'Oli, un passadís cobert amb volta rebaixada que, amb tota seguretat podria constituir l'entrada principal al poble. Podrien datar-se als segles XIV o XV, tot i que el de l'Oli fou reformat en època moderna.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer de l'Oli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Casa a la riera de Buscarons, 69 (Canet de Mar)

La Casa a la riera de Buscarons, 69 és una obra eclèctica de Canet de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de planta baixa i dos pisos. La part baixa està destinada al comerç. El primer pis té un balcó longitudinal i el segon, petites finestres. Acabament amb cornisa i coronació amb barana de pedra amb decoracions florals i un medalló al centre amb una inscripció de la data de construcció. Té motllures per tota la façana i pilastres adossades al segon pis.

## Referències

* ↑ «Casa a la riera de Buscarons, 69». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Casa al carrer Major, 44 (l'Arboç)

La Casa al carrer Major, 44 és una obra modernista de l'Arboç (Baix Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici compost de tres plantes. Els baixos són modificats, i presenten una porta de llinda que conté una botiga de queviures i a la dreta una altra de petita que és l'entrada a l'habitatge. La planta noble té balconada de dues portes balconeres amb llinda decorada mitjançant relleus i barana de ferro forjat, que recorre tota la façana. La segona planta consta de dos balcons d'una sola porta balconera amb les mateixes característiques que els de la planta inferior. Tot l'edifici és rematat per una barana de pedra amb decoració geomètriques.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Major, 44». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Casa de les Monges

«Casa de les Monges» té aquests significats:
* Casa de les Monges (Seva), casa a Osona
* Casa de les Monges (Perafita), casa a Osona
# Cascajares de la Sierra

Cascajares de la Sierra és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 17 | 25 | 27 | 29 |

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de Cascajares de la Sierra
# Casablanca-Anfa

Casablanca-Anfa (en àrab عمالة مقاطعات الدار البيضاء أنفا, ʿamālat muqāṭaʿāt ad-Dār al-Bayḍāʾ Anfā; en amazic ⵜⵉⴳⵎⵉ ⵜⵓⵎⵍⵉⵍⵜ- ⴰⵏⴼⴰ) és una prefectura de la ciutat de Casablanca, dins de la Prefectura de Casablanca, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 454.908 persones. Comprèn els barris (arrondissements) d'Anfa, El Maârif i Sidi Belyout.

## Demografia

| | 1994 | 2004 | 2008 |
| Anfa | 91.970 hab. | 95.539 hab. | 95.954 hab. |
| Maârif | 179.296 hab. | 180.394 hab. | 181.177 hab. |
| Sidi Belyout | 254.456 hab. | 218.918 hab. | 219.869 hab. |
| Total | 525.722 hab. | 494.851 hab. | 497.000 hab. |

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* 1 2 PDF Haut-commissariat au Plan. «Recensement général de la population et de l'habitat de 2004». Arxivat de l'original el 5 de gener 2019. [Consulta: 22 d’octubre 2016].