OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salamandra

* Aquest article tracta sobre el gènere Salamandra. Vegeu-ne altres significats a «Salamandra (desambiguació)».
Salamandra és un gènere d'amfibis urodels de la família dels salamàndrids. Una de les seves espècies, Salamandra salamandra, és freqüent a Catalunya.

## Taxonomia

Hi ha un total de sis espècies amb una distribució que va de l'Europa occidental i l'Àfrica del nord fins a l'Àsia occidental:
* Salamandra algira Bedriaga, 1883
* Salamandra atra Laurenti, 1768 — Salamandra alpina
* Salamandra corsica Savi, 1838
* Salamandra infraimmaculata Martens, 1885
* Salamandra lanzai Nascetti, Andreone, Capula i Bullini, 1988
* Salamandra longirostris Joger and Steinfartz, 1994
* Salamandra salamandra Linnaeus, 1758 — Salamandra comuna

## Referències

* ↑ «salamandra | enciclopèdia.cat». [Consulta: 7 novembre 2019].
* ↑ «Salamandra Garsault, 1764 | Amphibian Species of the World». [Consulta: 7 novembre 2019].
* Fauna Europaea - Salamandra Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Sant Feliu de Calmella

Sant Feliu de Calmella (Saint-Félix de Calmeilles en francès) és l'església parròquial del poble de Calmella, de la comuna nord-catalana del mateix nom, a la comarca del Rosselló.
Està situada en el petit nucli de població de Calmella, al costat sud-oriental de la cellera originària del poble.

## Història

Apareix esmentada per primer cop, en un document del 959, en una donació a Santa Eulàlia d'Elna. Atès que l'edifici actual és del segle xii, cal concloure que antigament hi hagué un altre temple, que s'enderrocà per bastir el nou.
Va ser declarada monument històric de França el 1964.

## Arquitectura

És una església de nau única amb un absis semicircular decorat amb arcs llombards, columnes i capitells. Corona la coberta un petit campanar d'espadanya amb una obertura superior i dues d'inferiors.
El portal d'entrada, a la façana meridional, és ornamentat amb un arc en forma de dents de serra; al mur al costat d'aquest portal hi ha adossada una capella lateral oberta a l'exterior.

## Mobiliari

L'església conserva una marededéu romànica del segle xii, la "Mare de Déu de la Salut", de fusta policromada; de la mateixa època és una pila baptismal, decorada, de granit. També té restes d'un baldaquí del segle xiii, una marededéu gòtica provinent del santuari de la Mare de Déu del Coll, i també s'hi poden contemplar retaules del XVII i XVIII.
* El portal
* Cor, altar major i retaule
* Mare de Déu amb l'Infant asseguda de fusta (segle xii)
* Pila baptismal

## Referències

* ↑ Alguns cops també se l'esmenta com a "Sant Pere i Sant Feliu de Calmella" , "Saint Pierre et Saint Félix de Calmeilles" , però la bibliografia (GREC, Catalunya Romànica) no esmenta la dedicació a sant Pere. Podria tractar-se d'una dedicació antiga, o alternativa.
* ↑ L'església de Sant Feliu en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Fitxa a la base de dades Merimée
* ↑ El santuari és al mateix terme comunal de Calmella.

## Bibliografia

* Alessandri, Patrice. «L'église Saint-Félix de Calmeilles». A: Archéologie Médiévale, 23. Perpinyà: Éstudes Roussillonnaises, 1995 (Éstudes Roussillonnaises, 13).
* Becat, Joan. «25 - Calmella». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Calmella». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «60. Sant Feliu de Calmelles». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Calmella: Sant Feliu de Calmella». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Enllaços externs

* Brevíssims apunts històrics (francès)
# Santa Maria de la Fortesa

Santa Maria de la Fortesa és una obra del municipi de Piera (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de planta moderna construïda l'any 1961 per l'arquitecte Jordi Bonet, d'una sola planta de forma triangular que dona un aspecte prou innovador a l'exterior on es combinen diferents materials de construcció com són, pedra, estucat, teulada de pissarra i vidrieres que ocupen els dos laterals al costat del campanar. El vèrtex de la teulada perpendicular s'enfila cap al Nord provocant una forta pendent a la façana davantera que provoca una petita portada d'entrada sense cap mena de decoració exterior. Els elements emprats i el joc de formes donades a la construcció fan recordar-nos en certa manera a l'estil gaudinià.

## Referències

* ↑ «Santa Maria de la Fortesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Sant Josep de Sant Pere de Vilamajor

Sant Josep de Sant Pere de Vilamajor és una església de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La planta és rectangular i petita. Avui en dia resta sense teulada i en el seu interior s'hi guarden els estris necessaris per la feina, etc. La porta, feta amb maons, acaba en arc escarser. Al seu voltant s'hi treballa la fusta.

## Història

La masia a la qual pertany, Can Vidal del Puig, està documentada des de temps antics, però l'actual edifici és del segle xvii. La capella possiblement era posterior a aquesta construcció. Va tenir culte fins als tombants del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Sant Josep de Sant Pere de Vilamajor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Sant Josep de Santa Cristina d'Aro

Sant Josep de Santa Cristina d'Aro és una església historicista de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una sola nau amb coberta a dues aigües i un absis a la part posterior. Tant la façana com l'interior es troben decorats amb estil historicista. L'edificació es troba unida al mas Sant Josep mitjançant un cos de comunicació.

## Història

El conjunt, atribuït a l'arquitecte Joan Martorell, fou bastit a la fi del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Sant Josep de Santa Cristina d'Aro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Santa Maria del Castell dels Templers

Santa Maria del Castell dels Templers, o d'Orla era la capella del castell desaparegut d'Orla, que fou donat als templers, del terme de la vila de Cotlliure, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Estava situada a la zona de ponent del Castell Reial de Cotlliure i al sud-oest de la Vila vella d'aquesta població. Les seves restes han romàs englobades dins de l'ampliació feta per Vauban del Castell Reial.

## L'edifici

Era un edifici d'una sola nau, cobert amb volta lleugerament apuntada.

## Referències

* ↑ Lloc on era l'església de Santa Maria del Castell dels Templers als ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cotlliure». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 98. Santa Maria del Castell dels Templers de Cotlliure». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
# Schizothorax dulongensis

Schizothorax dulongensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1838. Fische aus Caschmir gesammelt und herausgegeben von Carl Freiherrn von Hügel, beschrieben von J. J. Heckel. Wien. Fische Caschmir. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu, 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schoolly D

Jesse B. Weaver, Jr., conegut pel seu nom artístic Schoolly D (Filadèlfia, Pennsilvània, 22 de juny de 1962) és un raper i actor nord-americà.

## Biografia

Schoolly D es va associar amb DJ Code Money a mitjan anys 80. Les seves lletres reflecteixen el realisme urbà, la violència i el sexe, fent de Schoolly D un dels primers rapers gangsta. També va participar en el documental Big Fun In The Big Town de 1986. Posteriorment va adoptar un estil d'afrocentrisme, que va portar la cultura afroamericana al hip-hop al costat de rapers com KRS-One.
El cineasta Abel Ferrara va fer servir música d'aquest raper en dues de les seves pel·lícules de culte, El rei de Nova York (1990) i El tinent corrupte (1992).

## Discografia
### Albums d'estudi

* 1985 : Schoolly D
* 1987 : Saturday Night! – The Album
* 1988 : Smoke Some Kill
* 1989 : Am I Black Enough for You?
* 1991 : How a Black Man Feels
* 1994 : Welcome to America
* 1995 : Reservoir Dog
* 2000 : Funk 'n Pussy
* 2010 : International Supersport

### Recopilatoris

* 1987 : The Adventures of Schoolly D
* 1995 : The Jive Collection, Volume 3
* 1996 : A Gangster's Story: 1984–1996
* 1999 : The Collection
* 1999 : Say It Loud, I Love Rap and I'm Proud
* 2003 : Best of Schoolly D

## Referències

* ↑ Ryan, Kyle «Aqua Teen Hunger Force sued over theme song» (en anglès). News. Arxivat de l'original el 2018-08-20 [Consulta: 19 agost 2018].
* ↑ «Big Fun in the Big Town». [Consulta: 19 agost 2018].
* ↑ «KRS-One, Schoolly D, Guru Tapped For "Once In The Life"» (en anglès). MTV News. Arxivat de l'original el 2018-08-20 [Consulta: 19 agost 2018].
* ↑ «Abel Ferrara | | A.V. Club», 11-02-2009. Arxivat de l'original el 2009-02-11. [Consulta: 19 agost 2018].
# Saint-Chamond

Saint-Chamond és un municipi francès, situat al departament del Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2005 tenia 35.500 habitants. Des de l'any 1988 és un municipi agermanat amb Sant Adrià de Besòs.

## Nascut a Saint-Chamond

* Edmond Locard criminòleg

## Referències

* ↑ J.M. «Sant Adrià s'agermana amb la població francesa de Saint Chamond». Revista de Badalona, 11-03-2022, p. 12 [Consulta: 27 novembre 2022].
# Saint-Carreuc

Saint-Carreuc (en bretó Sant-Kareg, gal·ló Saent-Caroec) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.227 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 965 | 917 | 859 | 1072 | 1217 | 1227 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michel Terrier | |
| 2008- | André Rault | |
# Sant Benet (Susqueda)

Sant Benet és una muntanya de 1.150 metres que es troba al municipi de Susqueda, a la comarca catalana de la Selva. Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ «Sant Benet (Susqueda)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Sanak (pel·lícula)

Sanak és una pel·lícula de thriller d'acció en hindi del 2021 dirigida per Kanishk Varma i produïda per Zee Studios i Sunshine Pictures. És protagonitzada per Vidyut Jammwal, Rukmini Maitra, Neha Dhupia i Chandan Roy Sanyal. El rodatge principal va començar el gener de 2021. La pel·lícula es va estrenar digitalment el 15 d'octubre de 2021 a Disney+ Hotstar.

## Sinopsi

Vivaan i Anshika són una jove parella que, de tanta felicitat que irradien, fan una mica de ràbia. Però la vida és punyetera i la noia pateix una estranya malaltia que li pot aturar el cor en qualsevol moment. Cal una operació immediata. Mentre és a l'hospital, un grup terrorista envaeix l'edifici i pren el personal i els pacients com a ostatges.

## Repartiment

* Vidyut Jammwal com a Vivaan Ahuja
* Rukmini Maitra com a Anshika Maitra, l'esposa d'en Vivaan
* Neha Dhupia com a Jayati Bhargav
* Chandan Roy Sanyal com el capità Saju Solanki
* Chandan Roy com a Riyaz Ahmed Motlekar
* Kiran Karmarkar com Ajay Pal Singh
* Sunil Kumar Palwal com a Raman
* Daniele Balconi com a Yuri
* Ivy Haralson com a Taira
* Alois Knapps com a Maksym
* Du Tran Au com a Chad
* Harminder Singh Alag com Zubin
* Adrija Sinha com Aanya Bhargav
* Neha Pednekar com a Anuradha
* Tanguy Guinchard com a Gunnar
* Sefa Demirbus com a Jesper
* Felix Fukoyoshi com a Andy

## Referències

* 1 2 Sanak a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Sanak movie review: Vidyut Jammwal's latest is a hastily put together, Die Hard-inspired mess-Entertainment News, Firstpost» (en anglès), 15-10-2021.
* ↑ Archika Khurana. «Sanak Review: Story is predictable, but Vidyut packs a punch» (en anglès), 15-10-2021.
* ↑ IANS «Neha Dhupia joins Vidyut Jammwal in `Sanak`». Mid-Day, 27-01-2021.
* ↑ «Sanak: Hope Under Seige [sic] unleashed the teaser poster». Asianet News, 25-01-2021.
* ↑ «Veteran producer Vipul Amrutlal Shah begins work on two contrasting projects – Sanak, and Human!». Zee News, 05-02-2021.
* ↑ «Vidyut Jammwal starrer Sanak to release on Disney+Hotstar on 15 October 2021». Bollywood Hungama, 29-09-2021.
* ↑ PTI «'Sanak': Vidyut Jammwal to reunite with Vipul Shah for their next actioner». The Times of India, 28-01-2021.
# Scilab

Scilab és un llenguatge de programació d'alt nivell per al càlcul científic, de lliure ús i disponible en múltiples sistemes operatius (Mac OS X, GNU/Linux, Windows) desenvolupat per INRIA (Institut National de Recherche en Informatique et Automatique) i la ENPC (École Nationale des Ponts et Chaussées) des del 1990. Actualment, Scilab és desenvolupat pel Scilab Enterprises.
A partir de la versió 5 aquest programari es distribueix amb la llicència CeCILL, la qual és compatible amb la llicència lliure GPL. Les versions anteriors eren "semi-lliures" segons la Free Software Foundation, ja que prohibien la distribució comercials de versions modificades de Scilab.

## Sintaxi

La sintaxi de programació de Scilab està basada fonamentalment en el llenguatge de MATLAB. La manera més simple d'executar codi és escriure-ho a la línia de comandament <codi>--> </codi>, present al mateix entorn gràfic del programa. Exemples:
* Mostrar el text Hello World! a scilab:
* Dibuixar una funció d'una superfície en 3 dimensions:

## Programari similar

* GNU Octave
* Matlab
* R (llenguatge de programació)

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de Scilab
* Pàgina Oficial de Scilab Enterprises
* Llista de vídeos tutorials per utilitzar Scilab
* Tutorials de Openeering
# Sandy (Utah)

Sandy és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2008 tenia 96.660 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sandy tenia 88.418 habitants, 25.737 habitatges, i 21.773 famílies. La densitat de població era de 1.528,8 habitants per km².
Dels 25.737 habitatges en un 51,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,9% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 15,4% no eren unitats familiars. En l'11,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,5% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 5,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.458 $ i la renda mediana per família de 70.801 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.031 $ mentre que les dones 29.661 $. La renda per capita de la població era de 22.928 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sandy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sandy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Serra alternativa

La serra alternativa o serra d'arc és una màquina que es caracteritza pel moviment alternatiu de la fulla de serra en el tall. Aquest tall és unidireccional i d'únic sentit per tant no talla durant el seu retorn.
En general totes les serres alternatives o d'arc segueixen la mateixa configuració, distingint:
* La taula i la base: part estacionaria durant el tall i que permet suportar la peça durant aquesta acció.
* Arc: permet el moviment de la fulla de serra.
En aquest tipus de serra s'utilitzen tant accionaments mecànics com hidràulics.
Disposa d'una gran varietat de dimensions i models, des de la màquina simple de subjecció manual per a un sol tall fins a màquines totalment automàtiques. Aquest tipus de màquines són les més utilitzades dins dels diferents tipus de serres mecàniques.

## Bibliografia

* Habicht, Frank H.. Las maquinas herramientas modernas. Compañia Editorial Continental, S.A., 1965.
# Sippar Amnanum

Sippar Amnanum va ser una ciutat estat de Mesopotàmia, que estava situada a la vora del riu Idudkibnunki, una mica al nord-est de Sippar, de la qual probablement es va separar. Era independent cap al 2000 aC.
Per distingir-la de l'altra Sippar, se l'anomenava també «Sippar d'Annunitum», pel nom de la seva deessa principal, Annunitum, i sobretot «Sippar dels Amnanum», del nom d'una tribu amorrita que la va conquerir.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (eds.). Los imperios del antiguo Oriente: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 145. ISBN 8432301183.
* ↑ Charpin, D. «Sippar: Deux villes jumelles». Revue d'Assyriologie et d’Archéologie Orientale, 82, 1988, pàg. 13-14.
# Scinax angrensis

Scinax angrensis és una espècie de granota de la família dels hílids. Es troba al sud-est del Brasil, des de Mangaratiba, a l'Estat de Rio de Janeiro, fins Picinguaba, a l'Estat de São Paulo. Viu fins a uns 800 metres d'altitud. És una espècie molt comuna, encara que les seves poblacions estan en descens.
Habita boscos primaris i també es pot trobar en boscos secundaris. Es reprodueix en corrents permanents i en basses artificials tot i que no es coneix en hàbitats humans.

## Referències

* 1 2 «Scinax angrensis» (en anglès). IUCN Red List. Sergio Potsch de Carvalho-e-Silva, Ana María Telles. 2004. [Consulta: 13 setembre 2014].
# Serrat de les Serps

El Serrat de les Serps és un serrat del terme municipal de Castellterçol, a la comarca del Moianès.
Està situat en el sector nord-est del terme de Castellterçol. Està emmarcat al nord-est per la Riera de la Serradora i al sud-oest per la Riera de la Fàbrega. És al nord del Molí Xic i del Molí de Sant Joan, a ponent de la Creueta.
# Sempronia agraria

La llei Sempronia agraria va ser una antiga llei romana de les anomenades Agrariae, proposada per Tiberi Semproni Grac quan eren cònsols Tit Quinti Flaminí i Quint Cecili Metel Baleàric l'any 123 aC. Prohibia que una persona pogués posseir més de 500 jugueres de terra pública. La llei Licinia Sextia de agrorum ja ho havia prohibit però no es respectava. Grac va nomenar tres comissionats per assegurar-ne el compliment. L'excés de terres posseïdes per un sol individu s'havia de distribuir entre els pobres.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 144.
# Skikda

Skikda (àrab: سكيكدة, Skīkda) és una ciutat del nord-oest d'Algèria i un port del golf de Stora, l'antic Sinus Numidicus. Es va anomenar Philippeville fins al final de la Guerra d'Independència d'Algèria, el 1962.

## Història

Skikda va ser fundada el 1838 pels francesos sobre les ruïnes d'una antiga ciutat fenícia que havia florit com a ciutat romana amb el nom de Rusicade, paraula púnica que significa «Promontori de foc». Al segle v, el port romà va ser destruït pels vàndals.
Un aixecament armat el 1955 va deixar 123 morts, la majoria d'ells francesos i sospitosos de col·laboració. La represàlia presa per les forces franceses podria haver acabat amb la vida d'uns 12.000 algerians, encara que el nombre donat per fonts franceses és d'uns 1.200.

## La Skikda moderna

La ciutat tenia 152.355 habitants el 1998 (dades del cens). Gas natural, refineries, i petroquímiques són les indústries que s'hi van desenvolupar en la dècada de 1970. L'ajuntament (un palau d'estil neomorisc) i l'estació del ferrocarril van ser dissenyats per Le Corbusier.
Els colors de la bandera de la ciutat són el blanc i el blau. El codi postal n'és el 21000. Els ingressos del municipi de Skikda estan entre els més elevats del nord d'Àfrica. Skikda té el tercer major port comercial d'Algèria després d'Alger i Orà.
# Skilandis

El skilandis, de vegades nomenat kindziukas, és un estómac de porc farcit amb carn picada mesclada amb all, fumat fred i curat durant molt de temps. És un plat tradicional a Lituània, amb una aroma dolça i força car. No es consumeix tots els dies, essent considerat una delícia. Pot conservar-se durant molt de temps.
El skilandis té l'estatus de Denominació d'Origen Protegida per la Unió Europea.

## Vegeu també

* Gastronomia de Lituània

## Referències

* ↑ «Commission Regulation (EU) No 29/2010 of 14 January 2010 entering a designation in the register of traditional specialities guaranteed (Skilandis (TSG))» (en anglès). Arxivat de l'original el 24 de setembre 2013. [Consulta: 4 setembre 2013].

## Enllaços externs

* http://www.eat-online.net/english/cookbook/lithuania/skilandis.htm Arxivat 2009-04-08 a Wayback Machine.