OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manel de la Matta Sastre

Manel de la Matta Sastre (Madrid, 20 d'agost de 1963 - K2, Pakistan, 19 d'agost de 2004) fou un alpinista espanyol.

## Biografia

Amb setze anys, acompanyat del seu germà gran, es va iniciar en el muntanyisme al Pirineu. Va practicar diverses disciplines com l'alpinisme, l'escalada en roca, el barranquisme, esquí de muntanya o la travessia en parapent. Va ser un dels impulsors a Espanya del parapent de muntanya, especialment als Pirineus.
Fou el primer director de l'Escola Espanyola d'Alta Muntanya. Va fer el cim del Cho Oyu i el Shishapangma, ascensions d'hivern de les tres grans parets nord del Pirineu (Midi d'Ossau, Grand Vignemale i Torre de Marboré, Cerro Torre a la Patagònia, el Capitan als Estats Units d'Amèrica, el corredor del diamant del Mont Kenya a l'Àfrica, i l'Ama Dablam a l'Himàlaia. També va intentar pujar l'Everest en dues ocasions.
L'expedició catalana Magic Line 2004 tenia com a objectiu arribar al cim del K2, la segona muntanya més alta del món (8.611 metres). L'alpinista Jordi Corominas va aconseguir arribar al cim el 17 d'agost de 2004, mentre Òscar Cadiach i Manel de la Matta renunciaven. Manel de la Matta va morir d'una peritonitis al camp 1, i les seves despulles van ser enterrades al Memorial del Camp Base de la muntanya.
Va ser patró-fundador de la Fundació Muntanyencs per l'Himàlaia, una ONG fundada juntament amb altres alpinistes com Sebastià Alvaro, Oriol Ribas, Ferran Latorre o Nani Durró per tal de millorar les condicions de vida de la gent que ajuda els escaladors. Amb el suport de Manel havia endegat un procés en marxa per tal d'escolaritzar els fills dels xerpes de la diminuta població d'Hushé al Pakistan, on la meitat dels nens no sabien llegir ni escriure i que Manel de la Matta havia visitat moltes vegades. Va rebre la Creu de Sant Jordi el 2004 a títol pòstum.

## Referències

* 1 2 Generalitat de Catalunya. Manel de la Matta Sastre, 2004 [Consulta: 2 setembre 2013].
* 1 2 Gogorza, Óscar «La ‘Magic Line’ al K 2, una década después». El País, 18-08-2014 [Consulta: 20 agost 2014].
* ↑ K2 South: Magic Line: horrible horrible news as another climber has died on K2 a everestnews.com, 2004
* ↑ «Manel de la Matta Sastre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Persones guardonades». Creus de Sant Jordi 2004. Generalitat de Catalunya, 2004. [Consulta: 31 agost 2013].
# Luis Antonio Ribot García

Luis Antonio Ribot García (Valladolid, 28 de gener de 1951) és un historiador espanyol especialitzat en l'edat moderna, acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

El professor Ribot va començar la seva carrera investigadora en la Universitat de Valladolid, on es va llicenciar el 1975 i es doctorà en el curs 1980-1981, arribant a ocupar la càtedra d'història moderna. També exercí com a director de l'Institut d'Història Simancas d'aquesta universitat. L'any 2005 va abandonar aquesta universitat i es va traslladar a la Universitat Nacional d'Educació a Distància. Els seus principals camps de recerca són la Itàlia espanyola, la història militar i el regnat de Carles II.
Luis Ribot va rebre el Premio Nacional de Historia de España en 2003 pel seu llibre La Monarquía de España y la Guerra de Mesina (1674-1678).
Elegit el 8 de maig de 2009 acadèmic de número de la Reial Acadèmia de la Història, va prendre possessió del càrrec el 17 d'octubre de 2010. Dedicà el seu discurs d'entrada al tema Orígenes políticos del testamento de Carlos II. La gestación del cambio dinástico en España. Succeí a l'historiador Gonzalo Menéndez Pidal y Goyri.

## Referències

* 1 2 «Luis Antonio Ribot García ingresa el domingo en la Real Academia de la Historia». Europa Press, 13-10-2010.
* 1 2 «Currículum Vitae». Reial Acadèmia de la Història. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 11 desembre 2015].
* 1 2 Carlos Martínez Shaw. «Ribot gana el Nacional de Historia con un libro sobre el poder español en Sicilia». El País, 12-11-2003.
* ↑ F. Valiño. «'La Academia es un reconocimiento y una carga de trabajo adicional'». El Mundo, 17-10-2010.
* ↑ Europa Press. «Luis Antonio Ribot gana el Premio Nacional de Historia 2003». El País, 11-11-2003.
* ↑ «Luis Antonio Ribot ingresa en la Real Academia de la Historia con un discurso centrado en el testamento de Carlos II». Europa Press, 18-10-2009.
* 1 2 «Luis Antonio Ribot García ingresó en la Real Academia de la Historia». Infoenpunto, 18-10-2010. Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ Pilar Herranz. «Carlos II, uno de los peores reyes españoles, revisitado en Guadalajara». La Crónica, 10-07-2013. Arxivat de l'original el 23 de novembre de 2015.

## Enllaços externs

* Currículum de Luis Ribot a la UNED.
# Mallerey

Mallerey és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 64 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mallerey era de 64 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 32 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família i 3 eren segones residències. 31 eren cases i 1 era un apartament. Dels 29 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mallerey el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 31 eren actives i 11 eren inactives. De les 31 persones actives 28 estaven ocupades (16 homes i 12 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 11 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Mallerey hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mallerey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mallerey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Macrogynoplax flinti

Macrogynoplax flinti és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els exemplars conservats en alcohol presenten un color blanc amb un tint verdós.
* Les ales anteriors del mascle fan 9 mm de llargària.
* La femella encara no ha estat descrita.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Guyana.

## Referències

* ↑ Enderlein, 1909. Zool. Anz. 34:391.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1996. Proc.Biol.Soc.Wash. 109(2):321.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American aquatic insects (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):184.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 1r novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Macrogynoplax matogrossensis

Macrogynoplax matogrossensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica: el Brasil.

## Referències

* ↑ Enderlein, 1909. Zool. Anz. 34:391.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bispo & Neves, 2005. A: Bispo, Neves & Froehlich. Two new species of Perlidae (Plecoptera) from Mato Grosso State, western Brazil. Zootaxa 795:4.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):184.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 31 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Macrogynoplax pulchra

Macrogynoplax pulchra és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica: el Brasil.

## Referències

* ↑ Enderlein, 1909. Zool. Anz. 34:391.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ribeiro & Froehlich, 1999. Aquatic Insects 21:134.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Ribeiro, Magalhães, Rafael & Henriques, 2009. Revista Brasileira de Entomologia 53(1):35.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):184.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Ribeiro & Rafael, 2007. Zootaxa 1511:23.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 31 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Instituto Nacional De Pesquisas da Amazonia Arxivat 2013-09-07 a Wayback Machine. (portuguès)
* Encyclopedia of South American aquatic insects (anglès)
# Manolo Poulot Ramos

Manolo Poulot Ramos (Guantánamo, 28 de juny de 1974) és un judoka cubà, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atlanta, on quedà eliminat en la segona ronda de la categoria del pes extra lleuger del programa de judo. Quatre anys més tard, als Jocs de Sydney, guanyà la medalla de bronze en la mateixa categoria del programa de judo.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al 1999, una d'or als Jocs Panamericans de 1999 i de plata als de 1995, dues medalles d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, el 1993 i 1998; quatre medalles d'or al Campionat Panamericà de judo, el 1994, 1996, 1997 i 1998; i una de bronze a les Univerdíades de 1999.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Manolo Poulot». [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ «JudoInside - Manolo Poulot Judoka». [Consulta: 2 agost 2021].
# Magic Woman M

Magic Woman M (també coneguda com a Magical Girl Meruru) és un manga hentai i un OVA pornogràfic de fantasia. El manga mai ha sigut traduït del japonès i l'anime fou publicat a Amèrica del Nord per Central Park Media i A18 Corporation el 2006.
La història tracta de Meruru, una maga de 19 anys, que és violada per monstres (un ogre, uns hòmens-peix, un dimoni dels boscos) i quan arriba a l'orgasme té poders màgics potents per matar els seus violadors.
A Sequential Tart criticà positivament l'animació i criticà negativament la resta.

## Referències

* 1 2 3 4 Luther, Katherine. «Your Complete Guide for Magic Woman M». ThoughtCo, 2016. [Consulta: 14 juliol 2017].
* 1 2 3 4 McNeil, Sheena. «Magic Woman M». Sequential Tart, 1 febrer 2006. [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «MAGIC WOMAN M Available January 6, 2015». Anime News Network, 2014 [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ Barancovaitė-Skindaravičienė, 2013, p. 10.
* ↑ Barancovaitė-Skindaravičienė, 2013, p. 19.

## Bibliografia

* Barancovaitė-Skindaravičienė, Kristina «Construction of gender images in Japanese pornographic anime». Regioninės studijos [elektroninis išteklius], 7, 2013, pàg. 9-29.
# Magic Knight Rayearth

Magic Knight Rayearth (魔法騎士レイアース, Mahō Kishi Reiāsu) és un manga i anime creat pel grup Clamp, en el 1994. Aquesta història va nàixer com manga i posteriorment va ser adaptada a anime, resultant en 49 episodis dividits en 3 temporades: la primera abasta l'arribada de les xiques al món de Cephiro, la segona el retorn a aquest món i la tercera el desenllaç dels conflictes i personatges. Posteriorment, van ser presentats 3 OVAs que mostren una història alternativa, amb els mateixos personatges i mateixos noms però diferent relació entre ells i fins i tot diferents personalitats en alguns, contant a més amb un dibuix, qualitat i disseny més estilitzat.
El manga original va ser serialitzat al Japó en la revista Nakayoshi de l'editorial Kōdansha. Més tard, va ser llicenciat i traduït a l'anglès en Estats Units per l'editorial TOKYOPOP (inicialment dita Mixx) en sis volums. En Mèxic va ser publicada en conjunt amb Sailor Moon en una revista dual, encara que cap dels dos mangues van ser publicats en la seua totalitat.

## Actors de veu
### Versió Japonesa

* Hikaru Shidou: Hekiru Shiina
* Fuu Hououji: Hiroko Kasahara
* Umi Ryuuzaki: Konami Yoshida
* Presea: Emi Shinohara
* Mokona: Yuri Shiratori
* Master mage Clef: Nozomu Sasaki
* Ferio: Takumi Yamazaki
* Caldina: Yuko Nagashima
* Ascot: Minami Takayama
* Windam: Akio Ohtsuka
* Ceres: Tesshō Genda
* Rayearth: Hideyuki Tanaka
* Alcyone: Yuri Amano
* Lafarga: Yukimasa Kishino
* Innova: Ryōtarō Okiayu
* Princesa Emeraude: Megumi Ogata
* Zagato: Juurouta Kosugi
* Lantis: Juurouta Kosugi
* Eagle Visión: Megumi Ogata
* Geo Metro: Kiyoyuki Yanada
* Zazu Torque: Junichi Kanemaru
* Aska: Chinami Nishimura
* San Yung: Satomi Koorogi
* Chan'an: Kohei Miyauchi (episodis 26 a 30), Takkou Ishimori (des de l'episodi 31)
* Tatra: Kikuko Inoue
* Tarta: Aya Hisakawa
* Nova: Miki Itou
* Debonair: Atsuko Takahata

## Enllaços externs

* Magic Knight Rayearth en la web oficial de CLAMP Arxivat 2012-02-10 a Wayback Machine. (japonès)
# Escaudain

Escaudain és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 9.070 habitants. Limita al nord amb Hornaing, al nord-est amb Hélesmes i Wallers, a l'est amb Denain, al sud-est amb Lourches, al sud amb Rœulx, a l'oest amb Abscon i al nord-oest amb Erre.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 11.705 | 11.770 | 10.673 | 9.835 | 9.328 | 9.328 | 9.070 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1997- | Jacky Laure | PCF |

## Agermanaments

* Les Bons Villers
* Ruhla
# Kakawanatissa

Kakawanatissa o Kawan Tissa fou un rei de Ruhuna (part sud de Sri Lanka), fill i successor del seu pare Gotabhaya. Va governar al segle ii aC, sent contemporani d'Elalan o Elara de Rajarata (nord de Sri Lanka).
Kakawanatissa es va casar amb Viharadevi, filla de Kelanitissa, el khsatriya governador de Kelaniya, que era una princesa de gran bellesa, puresa i habilitat. Va construir nombrosos edificis en diferents parts del regne (entre els quals el temple de Tissamaha Vihara i el de Mahanugalla Cetiya) i es va dedicar a la religió. Va construir el tanc Digha-vapi (modernament Kandiya-kattu o Maha-Kandiya) que era capaç de regar entre deu mil i vint mil camps d'arròs però que segles després va quedar cobert per la jungla. Va evitar lluites amb el seu veí del nord Elalan que dominava els territoris al nord del Mahaweli. En aquesta època s'esmenten els primers comerciants estrangers probablement xinesos.
A la seva mort el cos fou traslladat al temple de Tissamaha Vihara que ell mateix havia erigit. El va succeir el seu fill Sadda Tissa deixant un altre fill de nom Duttugamunu (dos anys més gran que Sadda Tissa) que havia estat desheretat pel pare (per aquest afer vegeu la biografia de Dutugamunu).

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Black Tiger (disc)

Black Tiger és el quart disc d'estudi de Y&T. Fou publicat el 1982.

## Llista de cançons
### Cara A

* From The Moon (Instrumental)
* Open Fire
* Don't Wanna Lose
* Hell Or High Water
* Forever

### Cara B

* Black Tiger
* Barroom Boogie
* My Way Or The Highway
* Winds Of Change
# Ctenomys knighti

Ctenomys knighti és una espècie de mamífer rosegador histricomorf de la família dels ctenòmids, endèmica de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Bidau, C.; Lessa, E.; Ojeda, R. Ctenomys knighti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 agost 2014.
# 8a cerimònia dels Lumières

La 8a cerimònia dels Lumières de la Premsa Internacional, va tenir lloc el 5 de febrer de 2003 en el marc del Forum des images. Fou presidida per Carole Laure i presentada per Frédéric Mitterrand. La categoria Millor pel·lícula estrangera desapareix de la llista a favor de la de Millor pel·lícula de parla francesa.

## Palmarès

* Milor pel·lícula :
** Amen. de Costa-Gavras,
* Millor director :
** François Ozon per 8 femmes
* Millor guió
** Cédric Klapisch per Una casa de bojos
* Millor actriu :
** Isabelle Carré pel seu paper de Claire Poussin a Se souvenir des belles choses
* Millor actor :
** Jean Rochefort pel seu paper de Manesquier a L’Homme du train
* Millor actriu revelació :
** Cécile de France pel seu paper d’Isabelle a Una casa de bojos
* Millor actor revelació :
** Gaspard Ulliel pel seu paper de Loïc dans Embrassez qui vous voudrez
* Millor pel·lícula francòfona :
** Le Fils dels germans Dardenne

## Referències

* ↑ Palmarès des Lumières 2003, Allóciné, 17 de febrer de 2003
* ↑ Lumières pour Amen a Cineuropa, 17 de febrer de 2003
* ↑ En bref: Prix Lumière<, Le Devoir, 15 de febrer de 2003
* ↑ «Amen shines at France's Lumieres». Screendaily. [Consulta: 17 gener 2015].

## Vegeu també

* 28a cerimònia dels Premis César

## Enllaços externs

* (francès) Web de l'Académie des Lumière
* 8ns Premis Lumières a AlloCiné
# Antoni Julià

Antoni Julià (en llatí Antonius Julianus) va ser un amic i contemporani d'Aule Gel·li, que el descriu com un mestre públic d'oratòria i l'elogia per la seva eloqüència i pel seu coneixement de la literatura antiga.
Es va dedicar també als estudis gramaticals, que va recollir a l'obra Commentarii, llibre actualment perdut.

## Referències

* ↑ Aule Gel·li. Les nits àtiques IV, 1; IX, 15, XV, 1; XVIII, 5
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 643.
# Manuel de Bofarull i de Sartorio

Manuel de Bofarull i de Sartorio (Barcelona, 1816 - Barcelona, 26 de novembre de 1892), fou un arxiver i historiador català.

## Biografia

Fill del també arxiver Pròsper de Bofarull i Mascaró, de la família reusenca ennoblida dels Bofarull (vegeu Palau Bofarull), estudià lleis a la Universitat de Cervera i es llicencià als Estudis Generals de Barcelona. El 1849 succeí son pare com a director de l'Arxiu de la Corona d'Aragó, on ja tenia experiència com a oficial i sotsarxiver.
Inaugurà el nou local de l'arxiu a l'antic Palau del Lloctinent, el 1853, després de moltes dificultats i gràcies a l'aportació econòmica (50.000 ptes.) de tot Catalunya.
Des del 1860 prosseguí la Colección de Documentos Inéditos del Archivo General de la Corona de Aragón (CODOINACA), iniciada per son pare, de la qual se'n van publicar 23 volums sota la seva direcció, sumant un total de 42 volums.
Vocal de la Comissió de Monuments històrics i artístics, incorporà a l'arxiu 6.506 volums procedents de les biblioteques dels convents i monestirs suprimits. Dirigí la restauració del claustre del Monestir de Sant Cugat. Va ser membre de l'Academia de la Historia de Madrid i d'altres entitats espanyoles i estrangeres. Es va casar amb Rosa Sans i va ser pare del també arxiver Francesc de Bofarull i Sans.

## Obres

* Colección de documentos inéditos del Archivo General de la Corona de Aragón (Va dirigir la publicació de 23 dels 42 volums)
* Opúsculos inéditos del cronista catalan Pedro Miguel Carbonell: ilustrados y precedidos de su biografia documentada (1864-1865)
* Opúsculos inéditos del cronista catalán Pedro Miguel Carbonell (1864)
* Proceso contra el rey de Mallorca D. Jaime III, mandado formar por el rey D. Pedro IV de Aragón (1866)
* Proceso contra Bernardo de Cabrera: mandado formar por el rey D. Pedro IV de Aragón (1867)
* Proceso contra el último conde de Urgel y su familia (1868)
* Guerra entre Castilla, Aragón y Navarra: compromiso para terminarla: año 1431 (1869)
* Funerals dels Reys d'Aragó á Poblet (1866)
* El Registro del Merino de Zaragoza, el caballero Gil Tarín: 1291-1312 (1889)
* Proverbis árabes: extrets d'un manuscrit català del sigle XIV (1891)

## Referències

* ↑ La Vanguardia, 27-11-1892, p. 2.
* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobles del Baix Camp (segle xix). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2008, p. 75. ISBN 9788493410889.
* ↑ «Bofarull y de Sartorio, Manuel de». CCUC. [Consulta: 2-III-2018].

## Enllaços externs

* «Manuel de Bofarull i de Sartorio». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ernst Lörtscher

Ernst Lörtscher (Bucarest, 15 de març de 1913 - Lens, 8 d'abril de 1994) fou un futbolista suís de la dècada de 1930.
Pel que fa a clubs jugà al Servette de Ginebra. També jugà amb la selecció de futbol de Suïssa, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1938.

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football
* ↑ Ernst Lörtscher a National-Football-Teams.com (anglès)
# La mòmia (pel·lícula de 1959)

La mòmia (títol original en anglès: The Mummy) és una pel·lícula britànica dirigida per Terence Fisher, estrenada el 1959. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Tres arqueòlegs anglesos (John Banning, el seu pare Stephen Banning, així com el seu oncle Joseph Whemple) descobreixen la tomba de la princesa Ananka, la gran sacerdotessa egípcia del temple de Karnak, morta fa quatre mil anys. Són víctimes d'una maledicció per haver despertat el guàrdia consagrat de la tomba, la mòmia Kharis.

## Repartiment

* Peter Cushing: John Banning
* Christopher Lee: Kharis, la mòmia
* Yvonne Furneaux: Isabelle Banning / Príncesa Ananka
* Eddie Byrne: Inspector Mulrooney
* Harold Goodwin: Pat
* John Stuart: el Coronel
* Raymond Huntley: Joseph Whemple
* George Pastell: Mehemet Bey
* Michael Ripper: el borratxo
* George Woodbrigde :Agent de policia Blake

## Referències

* 1 2 «La mòmia». esadir.cat.
* ↑ «The mummy». The New York Times.

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, n°308 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 104, febrer 1960