OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Relacions entre la República Popular de la Xina i Guinea Equatorial

Les relacions entre la Xina i Guinea Equatorial (xinès 中國－赤道畿內亞關係) es refereixen a les relacions exteriors entre la República Popular de la Xina i Guinea Equatorial. La República Popular de la Xina i Guinea Equatorial van establir relacions diplomàtiques el 15 d'octubre de 1970.
En la dècada de 1970, la República Popular de la Xina i Guinea Equatorial van signar acords de cooperació econòmica i tecnològica i comerç. La República Popular de la Xina va proporcionar Guinea Equatorial material per la construcció dels edificis de telecomunicacions i l'estació de radiodifusió a Malabo i Bata, un paviment de la carretera Nkue - Mongomo, que encara està en bones condicions, la central hidroelèctrica de Bicomo a Bata que va fracassar a causa de problemes tècnics, i la renovació de la carretera de Niefang i l'autopista Niefang -Nkue.
També van proporcionar programes d'escolarització a canvi de fusta.

## Finançament xinès al desenvolupament de Guinea Equatorial

De 2000 a 2011, hi ha aproximadament 19 projectes oficials xinesos de finançament del desenvolupament identificats a Guinea Equatorial a través dels informes de diversos mitjans de comunicació. Aquests projectes van des de 75 milions de dòlars USA per alleugerir el deute el 2006, al projecte de construcció de la planta hidroelèctrica de transmissió de línia Djibloho (Jibu Lao).

## Referències

* ↑ «Equatorial Guinea -- china.org.cn». [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ http://www.sinoafrica.org/en/node/887 Arxivat 2013-10-08 at Archive.is
* ↑ Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development.http://china.aiddata.org
* ↑ Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection.http://aiddatachina.org/projects/486
* ↑ Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection.http://aiddatachina.org/projects/995
# Cash

Cash és una pel·lícula francesa d'intriga criminal del 2008, dirigida per Eric Besnard i protagonitzada per Jean Dujardin, Jean Reno, Valeria Golino i Alice Taglioni. S'ha doblat al català oriental central per a TV3, i al valencià per a À Punt.

## Repartiment

* Jean Dujardin com a Cash
* Jean Reno com a Maxime (Dubreuil)
* Valeria Golino com a Lieutenant Julia Molina
* Alice Taglioni com a Garance
* François Berléand com a François
* Caroline Proust com a Léa
* Samir Guesmi com a Fred

## Referències

* ↑ «Cash». ésAdir. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Programació». À Punt. [Consulta: 5 juliol 2023].
# Torre d'Alfauir

La Torre d'Alfauir, es troba al centre de l'esmentada població (envoltada d'habitatges particulars), en la comarca de la Safor de la província de València. Es tracta d'un edifici militar, una torre defensiva, declarada Bé d'Interès Cultural, amb codi 46.25.023-004, i amb nombre d'anotació ministerial: R-I-51-0012129.

## Història

El lloc de l'alqueria d'Alfauir, històricament va pertànyer al senyor Alfons d'Aragó, Duc de Gandia i Marqués de Dénia, qui el 24 octubre 1390 va cedir el lloc proper de Cotalba a l'Orde dels Jerònims. Alfons V d'Aragó, va confirmar la donació reservant "el mer imperi o jurisdicció suprema". En 1424 es dona definitivament a la Comunitat religiosa les terres de l'Heretat. S'inclouen Alfauir i Rafalet de Bonamira. La torre es troba vinculada a la recaptació d'impostos per part de la Comunitat religiosa del monestir de Sant Jeroni de Cotalba i immediata a la casa senyorial que els monjos posseïen en el lloc.

## Descripció artística

La torre, presenta planta rectangular i una alçada d'aproximadament tretze metres, construïda amb fàbrica de tàpia i morter de calç. Aquesta torre va haver de ser l'original de defensa de l'alqueria islàmica prèvia a la Reconquesta, encara que l'aspecte amb què ha arribat fins a nosaltres es correspon amb una construcció del segle xv, reformada al xvii, que formaria part probablement d'una residència senyorial.
Els investigadors han arribat a la conclusió que la coberta originària de la torre era a dues aigües. A l'interior es conserva una escala de cargol i s'aprecien en els seus murs arcs de mig punt ara cegats. Actualment i des del segle xix es destina a l'ús d'habitatge unifamiliar. La torre es trobava envoltada d'una muralla que l'embolicava de la qual es conserven trams que es confonen amb el caseriu que l'envolta.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 4 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=2054
* ↑ http://www.alfauir.es/es/content/patrimonio
# Institut Lituà d'Història

L'Institut Lituà d'Història (en lituà: Lietuvos istorijos institutas) és una institució de recerca finançada per l'estat a Lituània. Regit per la legislació nacional, és la principal institució d'investigació de la història del país, concentrant-se principalment en la història de Lituània i els seus estats veïns.
L'institut dona feina a 126 persones, 64 d'elles amb graus de Doctorat, i 4 són doctors habilitats. El seu director és Rimantas Miknys. L'institut es divideix en 7 seccions (arqueologia, ciutats, etnologia, arqueologeografia, Gran Ducat de Lituània, segle xix i XX). Té també la seva pròpia biblioteca, col·lecció de manuscrits, i una casa editorial. Es va establir el 1941 com una divisió de l'Acadèmia Lituana de Ciències.
A partir de 2007, l'institut estava treballant en 15 projectes, el principal dels quals són els 12 volums de la història acadèmica de Lituània. L'Institut publica la revista semestral Lietuvos istorijos metraštis i la revista anual en anglès Lithuanian Historical Studies.

## Referències

* ↑ «Lietuvos Istorijos Instituto Istatai». Seimas (Parliament) of the Republic of Lithuania. [Consulta: 3 març 2010].
* ↑ «Projects list at Lithuanian Institute of History webpage». [Consulta: 13 gener 2007].
* ↑ «Project summary at Lithuanian Institute of History webpage». [Consulta: 13 gener 2007].
* ↑ «List of latest issues». [Consulta: 13 gener 2007].
* ↑ «List of latest issues». [Consulta: 13 gener 2007].

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial» (en lituà, anglès).
# Rósxino (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Rósxino».
Rósxino (en rus: Рощино) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 3.919 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Aqtxa

Aqtxa (de vegades transcrit com a Aqča, Akča o també Aqchah) és una ciutat del nord de l'Afganistan, capçalera del woloswāl o districte d'Aqtxa, a la província de Jowzjan.
És esmentada per primer cop al segle xvii com una petita ciutat fortificada amb ciutadella i seu del petit kanat d'Akča sota sobirania del Kanat de Bukharà. El kanat fou annexionat a l'Afganistan en temps de Dust Muhammad a la meitat del segle xix. La seva població s'estimava el 1845 en set mil cinc-cents habitants. Després la fortalesa va ser escenari de lluites i revoltes especialment sota Ishak Khan el juliol de 1869. El 1886 una fam va afectar la comarca i la ciutat va quedar quasi deserta i el 1907 el nombre de cases habitades a la ciutat i llogarets propers no excedia de 300 el que donaria menys de dos mil habitants.
Després del 1916 van arribar uzbeks i turcmans de l'Àsia central soviètica, refugiats per les lluites dels basmatxis i per la gana que també va afectar la zona, emigració que va continuar fins al 1936, i el 1943 la població només a la ciutat era ja de 2500 (amb 750 botigues permanents), i el 1979 de 9000 (amb més de 1000 botigues permanents).
El 1956 es va construir una nova ciutat que es va fer sobre un plànol geomètric a la part sud del canal d'Aqča on es van concentrar tots els serveis; situada en un punt estratègic per les comunicacions, fou un mercat regional i als primers anys del segle xxi la població superava els 40000.

## Bibliografia

* B. A. Akhmedov, Istoriya Balkha
* E. Grötzbach, Aktuelle Probleme der Regionalentwicklung und Stadtgeographie Afghanistans, Meisenheim i Glan, 1976 (Afghanische Studien 14),
* Enciclopèdia Irànica en línia (anglès)
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Íodro

Íodro (en rus: Иодро) és un poble de la república de l'Altai, a Rússia, que el 2016 tenia 268 habitants, pertany al districte d'Ongudai.

## Referències

* ↑ «Передвижной ФАП начал работу в Онгудайском районе | Новости». [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Постановление Государственного Собрания - Эл Курултай Республики Алтай от 21.06.2012 № 20-36 - Сейчас.ру». [Consulta: 11 desembre 2023].
# Ragdog

Ragdog és una banda gallega de power pop. És el primer grup llançat per Sello Espacio Movistar (SEm), al maig de 2008, amb el seu primer disc distribuït íntegrament mitjançant Internet, sense format físic del mateix (CD, disc de vinil o casset).

## Biografia

El grup nasqué a l'estiu del 2001 a un institut als afores de Vigo. Quatre companys d'institut decideixen formar una banda amb l'únic objectiu de tocar i divertir-se.
El primer nom del grup fou Coldness.
Després d'un canvi de formació, van decidir buscar un altre nom. Per sorteig es quedarien amb el nom de Ragdog.
En aquesta primera època els membres del grup eren:
* Aleix Lores: veu i baix;
* Juanma Treinta: bateria;
* Alberto Leyenda: guitarra;
* Sergio: guitarra.
Un dels guitarristes marxà i el grup es reestructurà amb la incorporació de Pablo Pascual:
* Aleix Lores: veu, guitarra i piano;
* Juanma Treinta: bateria;
* Alberto Leyenda: baix;
* Pablo Pascual: guitarra.

## Discografia

| Àlbum | Informació |
| | Nada Más Editat el: 2008 per SEm Gravat a: Madrid Gravat per Fernando Montesinos. Cançons: "Nada Más" "Sin dirección" "Donde Estabas" "Hasta Mañana" "Lo que Te Han Contado" "Siberia" "Despegamos" "Secretos" "Puerta del sol" "Ninguna Parte" "Caminos Imposibles" |
| Àlbum | Informació |
| | Bichos Raros Editat el: 2011 per SEm Gravat a: Madrid Produït per Fernando Montesinos. Cançons: "Tu querias querer" "Huracan" "Tu y Yo" "Bichos raros" "Fotos Rotas" |

### Singles

| Any | Single | Àlbum | Posició |
| 2008 | "Nada Más" | Nada Más | Disc d'Or Digital |
| 2009 | "Donde Estabas" | Nada Más |
| 2011 | "Tu y yo" | Bichos raros |

## Referències

* ↑ Ragdog, la nova sensació del powerpop espanyol. Los 40.com (4-7-2008)
* ↑ Espacio Movistar llança el seu primer grup: Ragdog. Terra (5-6-2008). Consultat el 23-1-2008.
* ↑ Hoy es abril en pleno junio. 20 minutos (22-4-2007). Consultat el 26-1-2009.
* ↑ Ragdog Arxivat 2009-12-17 a Wayback Machine.. Caixa Galícia (2008). Consultat el 26-1-2009.
* ↑ Ragdog Arxivat 2007-08-17 a Wayback Machine.. Vigo Hoxe (2003). Consultat el 26-1-2009.
* ↑ Ragdog Disc. Ragdog.es

## Enllaços externs

* Web Oficial Ragdog Arxivat 2009-01-29 a Wayback Machine.
* Canal YouTube Ragdog
# Casey Serin

Casey Konstantin Serin nascut el 10 de setembre de 1982 a la ciutat de Taixkent (Uzbekistan) és un ex-especulador immobiliari de tipologia Ninja (No Incomes, No Job, No Asset) i bloguer. En un article de premsa, al diari USA Today va qualificar de "potser per nens de tot el que va sortir malament a l'auge immobiliari".
Serin va emigrar als Estats Units el 1994. Després de graduar-se a l'escola secundària, va passar d'una feina a una altra, generalment treballant en disseny web. A partir dels vint anys, però, Serin va decidir deixar de treballar a temps complet a fi d'aconseguir invertir en el negoci immobiliari com a mitjà de generació d'ingressos. A partir d'octubre de 2005 i fins al 2006, Serin va adquirir vuit habitatges al sud-oest de quatre estats dels EUA i, a continuació, va començar un blog sobre el procés d'expropiació de les propietats que no va poder revendre i que finalment van ser expropiades. La dubtosa naturalesa dels negocis de Serin envers les transaccions immobiliàries juntament amb la seva posterior activitat bloguer sobre l'assumpte han dut a associar el seu nom a la crisi d'hipoteques subprime.

## Vegeu també

* Leopoldo Abadía

## Enllaços externs

* In Housing Bailout, Look At The Fine Print (anglès)
* Homeowner Bailout Rewards Irresponsibility (anglès)
* Caixa del día
# Torre d'Albo

La Torre d'Albo (en cors: Torra d'Albu), també anomenada Torre d'Ogliastro, Torre d'Olchini, i Torra del Greco, és una torre genovesa situada sobre un promontori, a uns 15 metres sobre el nivel del mar, al costat de la platja d'Albo, al municipi d'Ogliastro, a l'illa de Còrsega (França). Està declarada 'Monument historique'.

## Història

Construïda el 1562 pel municipi d'Ogliastro, va tenir un paper important de protecció dels vaixells, essent una escala important del Cap Cors, i en la conquesta de les terres de conreu dels Agriates. Ha estat reconstruïda diverses vegades, com el 1588, quan va ser escenari de l'atac dels pirates berberescos, que van saquejar la ciutat i desenes d'habitants van ser segrestats i reduïts a esclavitud. El 1768 va ser ocupada per les tropes franceses que es van atrinxerar al voltant de la torre per aturar la retirada de les tropes corses que evacuaven el castell de Nonza. A principis del segle XX es va transformar en habitatge.

## Descripció

De planta circular, construïda amb pissarra sedimentària, té uns 10 metres d'alçada. Recentment se li ha obert una porta a la planta baixa. La porta original està a la planta pis, a la que s'hi accedeix per una escala que es va afegir el segle XIX. L'estança del primer pis és abovedada. La terrassa està rodejada per merlets. El 2020 es va restaurar, afegint un arrebossat que li ha donat un aspecte nou.

## Referències

* 1 2 3 «Torre d'Albo, dita també d'Olchini o del Greco» (en francès). Ministeri de Cultura, Govern de França.
* ↑ «Ogliastro: la torre genovesa de la platja d'Albo per fi restaurada» (en francès). Corse Matin, 07-04-2019. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2021. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ «Alta Còrsega: la restauració de la torre d'Albo provoca debat» (en francès). France Bleu, 28-07-2020.
# Ixkhan

Ixkhan (armeni: իշխան) va ser un títol feudal d'origen persa equivalent a comandant d'un territori o d'un exèrcit, possiblement derivat del sogdià khxevan (‘rei’). El van portar alguns prínceps d'Armènia. Podria derivar també de l'armeni ixkel (իշխել) que significa governar o regnar, i sembla que en aquell país equivalia a ‘príncep’.
Aquest títol s'utilitzava simultàniament o com a equivalent a altres títols armenis, com ara nakharar, duc, paron, ter o màlik.

## Referències

* ↑ Redgate, Anne Elizabeth. The Armenians. Malden (USA): B. Blackwel, 2002, p. 98. ISBN 9780631143727.
# Rósxino (Uliànovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Rósxino».
Rósxino (en rus: Рощино) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que el 2010 tenia 90 habitants. Pertany al districte municipal de Kuzovàtovo.

## Referències

* ↑ «МО Коромысловское Ульяновской области». Arxivat de l'original el 2020-02-18. [Consulta: 1r gener 2021].
# Arseniur de cadmi

L'arseniur de cadmi (Cd₃As₂) és un semimetall inorgànic de la família II-V. Exhibeix l'efecte Nernst.
Cd ₃ As ₂ es dissocia entre 220 i 280 °C segons la reacció:
2Cd₃ As₂ (s) → 6Cd(g) + As₄(g)
Es va trobar una barrera energètica per a la vaporització no estequiomètrica de l'arsènic a causa de la irregularitat de les pressions parcials amb la temperatura. El rang de la bretxa d'energia és de 0,5 a 0,6 eV. Cd ₃ As ₂ es fon a 716 °C i canvia de fase a 615 °C. L'arsenur de cadmi pur experimenta diverses transicions de fase a altes temperatures, fent fases marcades amb α (estable), α', α” (metaestable) i β. A 593° es produeix la transició polimòrfica α → β.
L'arsenur de cadmi compost té una pressió de vapor més baixa (0,8 atm) que el cadmi i l'arsènic per separat. L'arsenur de cadmi no es descompon quan es vaporitza i es torna a condensar. La concentració de portadors en Cd ₃ As ₂ solen ser (1–4)×10 $^{18}$ electrons/cm$^3$. Tot i tenir concentracions elevades de portadors, les mobilitats d'electrons també són molt elevades (fins a 10.000 cm $^2$ /(V·s) a temperatura ambient).
El 2014 es va demostrar que Cd₃As₂ era un material semimetall anàleg al grafè que existeix en una forma 3D que hauria de ser molt més fàcil de donar forma a dispositius electrònics. Els semimetalls topològics de Dirac (TDS) tridimensionals (3D) són anàlegs massius del grafè que també presenten una topologia no trivial en la seva estructura electrònica que comparteix similituds amb els aïllants topològics. A més, un TDS es pot conduir potencialment a altres fases exòtiques (com ara semimetalls de Weyl, aïllants d'axions i superconductors topològics), l'espectroscòpia de fotoemissió resolta per angle va revelar un parell de fermions de Dirac 3D en Cd₃As₂. En comparació amb altres TDS 3D, per exemple, β-cristobalita BiO 2 i Na3Bi, Cd₃As₂ és estable i té velocitats de Fermi molt més altes. El dopatge in situ es va utilitzar per ajustar la seva energia Fermi.

## Referències

* ↑ Hiscocks, S. E. R.; Elliott, C. T. Journal of Materials Science, 4, 9, 1969, pàg. 784–788. Bibcode: 1969JMatS...4..784H. DOI: 10.1007/BF00551073.
* ↑ Pietraszko, A.; Łukaszewicz, K. Acta Crystallographica Section B, 25, 5, 1969, pàg. 988–990. DOI: 10.1107/S0567740869003323 [Consulta: free].
* ↑ Dowgiałło-Plenkiewicz, B.; Plenkiewicz, P. Physica Status Solidi B, 94, 1979, pàg. K57. Bibcode: 1979PSSBR..94...57D. DOI: 10.1002/pssb.2220940153.
* ↑ Neupane, M.; Xu, S. Y.; Sankar, R.; Alidoust, N.; Bian, G. Nature Communications, 5, 2014, pàg. 3786. arXiv: 1309.7892. Bibcode: 2014NatCo...5E3786N. DOI: 10.1038/ncomms4786. PMID: 24807399.
* 1 2 Liu, Z. K.; Jiang, J.; Zhou, B.; Wang, Z. J.; Zhang, Y. Nature Materials, 13, 7, 2014, pàg. 677–81. Bibcode: 2014NatMa..13..677L. DOI: 10.1038/nmat3990. PMID: 24859642.
# Čelovce (Prešov)

* No s'ha de confondre amb Čelovce (Banská Bystrica).
Čelovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1335.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «História - Oficiálne stránky obce Čelovce». Arxivat de l'original el 2021-12-28. [Consulta: 28 desembre 2021].
# Tetolet becllarg

El tetolet becllarg (Limnodromus scolopaceus) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que cria en praderies humides i tundra del nord-est de Sibèria i la costa oest i nord d'Alaska, i nord-oest del Canadà. En hivern arriba fins al Japó i el sud dels Estats Units i Mèxic. Ocasionalment pot arribar fins als Països Catalans en hivern.

## Referències

* ↑ Tetolet becllarg a CERCATERM Rev. 05/03/2012
* ↑ Fitxa del tetolet becllarg al SIOC Rev.05/03/2012
# Torre de perforació

Les torres de perforació són utilitzades per realitzar perforacions d'entre 800 i 6.000 metres de profunditat en el sòl tant de pous de gas, aigua o petroli, com així també pous d'exploració per analitzar la geologia i buscar nous jaciments petrolífers. Fins i tot s'utilitzen per realitzar perforacions de prospecció o explotació en mineria quan la profunditat del jaciment supera els 1.500 m sota el nivell de terreny. Quan les perforacions es realitzen al mar aquestes torres estan muntades sobre barcasses amb potes o vaixells amb control actiu de la seva posició respecte del fons del mar i es denominen plataformes petrolieres.
Per perforar el pou:
* La broca de perforació, empesa pel pes de l'enfilall i les brides sobre ella, pressiona contra el terra.
* Es bomba de fang de perforació («mud») dins el broc de perforació, que retorna per l'exterior d'aquest, permetent la refrigeració i lubricació de la broca al mateix temps que ajuda a elevar la roca molta.
* El material que resulta de la perforació és empès a la superfície per al fang de perforació, que després de ser filtrat d'impureses i runes és rebombat al pou. Resulta molt important vigilar possibles anormalitats en el fluid de retorn, per evitar cops d'ariet, produïts quan la pressió sobre la broca augmenta o disminueix bruscament.
* La línia o enfilall de perforació s'allarga gradualment incorporant cada 10 m un nou tram de broc a la superfície. Les unions entre segments presenten des de dos juntes per canelles de menor diàmetre, fins a quatre a la gent gran.
Tot el procés es basa en una torre de perforació que conté tot l'equipament necessari per bombar el fluid de perforació, baixar i elevar la línia, controlar les pressions sota terra. extreure les roques del fluid, i generar in situ l'energia necessària per a l'operació.

## Vegeu també

* Trampa de petroli
# Ixiolita-(Fe²⁺)

La ixiolita-(Fe²⁺) és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la ixiolita.

## Característiques

La ixiolita-(Fe²⁺) és un òxid de fórmula química (Ta$_{0.67}$Fe²⁺$_{0.33}$)O₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i encara resta pendent de publicació. L'any 2022 l'antiga ixiolita va ser redefinid a donant com a resultat dues espècies minerals diferents: la ixiolita-(Mn²⁺) i la ixiolita-(Fe²⁺). Aquestes dues espècies formen una sèrie de solució sòlida, en la que els termes extrems serien (TaMn)O₂ i (TaFe)O₂.

## Formació i jaciments

Es considera que la localitat tipus per aquesta espècie és Skogsböle, a l'illa de Kimitoön (Finlàndia Pròpia, Finlàndia), la mateixa que per la ixiolita-(Mn²⁺). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ixiolite-(Fe2+)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Ixiolite-(Mn2+)-Ixiolite-(Fe2+) Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 octubre 2022].
# Sant Joan Evangelista de Paretstortes (església nova)

Sant Joan Evangelista de Paretstortes és l'actual església parroquial del poble de Paretstortes, en el terme comunal del mateix lloc, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situada al bell mig de la cellera originària del poble de Paretstortes. Està situada a l'angle sud-oest del Castell de Paretstortes, al costat meridional de l'església parroquial antiga.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Paretstortes». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 155. Sant Joan Evangelista de Perestortes». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ L'església de Sant Joan Evangelista de Paretstortes en els ortofotomapes de l'IGN
# Asjen

Asjen (àrab أسجن) és una comuna rural de la província d'Ouezzane de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 13.139 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].