OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 3022 (pel·lícula)

3022 és una pel·lícula de ciència-ficció estatunidenca del 2019 dirigida per John Suits i protagonitzada per Omar Epps, Kate Walsh, Miranda Cosgrove i Angus Macfadyen. La pel·lícula està ambientada en una estació espacial en el futur. La tripulació pateix estrès traumàtic i considera abandonar la seva missió després d'observar el que creuen que és la destrucció de la Terra. La pel·lícula es mostra com una sèrie de salts enrere i endavant. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Referències

* ↑ Margeaux Sippell. «Miranda Cosgrove Talks Filming That Gory Scene in '3022': 'It Was Actually Kind of Fun'». TheWrap, November 22, 2019.
* ↑ Clark, Travis. «Movies and TV shows about pandemics and disasters are surging in popularity on Netflix». Business Insider, March 20, 2020. [Consulta: March 29, 2020].
* ↑ Scheck, Frank. «'3022': Film Review». The Hollywood Reporter, 22-11-2019. [Consulta: 11 desembre 2019].
* ↑ «3022». Goita què fan, ara!. [Consulta: 5 juliol 2024].
# (12620) Simaqian

El 12620 Simaqian és un asteroide del cinturó principal amb un període orbital de 1990 dies (5.46 anys).
L'asteroide fou descobert el 24 de setembre de 1960. Va rebre el seu nom en honor de l'historiador i astròleg xinès Sima Qian.

## Referències

* 1 2 3 Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=12620.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database Browser». NASA. [Consulta: 24 maig 2008].
# (1249) Rutherfordia

(1249) Rutherfordia és l'asteroide número 1249 situat en el cinturó principal. Va ser descobert per l'astrònom Karl Wilhelm Reinmuth des de l'observatori de Heidelberg, el 4 de novembre de 1932. La seva designació alternativa és 1932 VB. Està anomenat per la ciutat nord-americana de Rutherford.

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1249.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D.. (en anglès). Springer. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «Dades de la NASA (JPL Small-Body Database Browser)» (en anglès). [Consulta: 12 juny 2018].
* «(1249) Rutherfordia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 12 juny 2018].
# 2,2,2-Trifluoroetanol

El 2,2,2-trifluoroetanol és el compost orgànic amb la fórmula CF₃CH₂OH. També conegut com a TFE o alcohol trifluoroetílic, aquest líquid incolor i miscible amb aigua té una olor que recorda l'etanol. A causa de l'electronegativitat del grup trifluorometil, aquest alcohol presenta un caràcter àcid més fort en comparació amb l'etanol.

## Propietats

El 2,2,2-trifluoroetanol s'utilitza com a dissolvent especialitzat en química orgànica. Les oxidacions de compostos de sofre utilitzant peròxid d'hidrogen es realitzen eficaçment en 2,2,2-trifuoroetanol.
Inhibeix competitivament l'alcohol deshidrogenasa, per exemple.
El 2,2,2-trifluoroetanol forma complexos amb bases de Lewis com el THF o la piridina mitjançant enllaços d'hidrogen, produint aductes 1:1. Es classifica com un àcid de Lewis dur i les seves propietats acceptores es discuteixen en el model ECW que produeix EA = 2,07 i CA = 1,06.

## Preparació

El 2,2,2-trifluoroetanol es produeix industrialment per hidrogenació o la reducció d'hidrur de derivats de l'àcid trifluoroacètic, com els èsters o el clorur d'acil.
El 2,2,2-trifluoroetanol també es pot preparar per hidrogenòlisi de compostos de fórmula genèrica CF₃-CHOH-OR (on R és hidrogen o un grup alquil que conté d'un a vuit àtoms de carboni), en presència d'un catalitzador que conté pal·ladi dipositat sobre carbó activat. Com a co-catalitzador d'aquesta conversió, s'utilitzen habitualment amines alifàtiques terciàries com la trietilamina.

## Usos

El 2,2,2-trifluoroetanol serveix com a dissolvent i matèria primera en química orgànica i biologia. El TFE és un dissolvent d'elecció per a les oxidacions de sulfurs mediades per peròxid d'hidrogen. El 2,2,2-trifluoroetanol actua com a desnaturalitzant de proteïnes. S'utilitza en la fabricació de determinats productes farmacèutics i substàncies farmacèutiques. El fluròmer del fàrmac, que és el 2,2,2-trifluoro-1-viniloxietà, és l'èter vinílic del trifluoretanol. És un dissolvent eficaç per a pèptids i proteïnes, i s'utilitza per a estudis de plegament de proteïnes basats en RMN i en la fabricació de niló. Com a font del grup trifluorometil, s'utilitza en diverses reaccions orgàniques, per exemple en la modificació de Still-Gennari de la reacció de Horner-Wadsworth-Emmons (HWE). El 2,2,2-trifluoroetil vinil èter, un fàrmac inhalat introduït clínicament amb el nom comercial Fluoromar, presenta un vinil èter de trifluoretanol. Aquesta espècie es va preparar mitjançant la reacció de 2,2,2-trifluoroetanol amb acetilè.

## Toxicitat

El trifluoroetanol es classifica com a tòxic per a la sang, el sistema reproductor, la bufeta, el cervell, les vies respiratòries superiors i els ulls. Les investigacions han demostrat que és un tòxic testicular en rates i gossos.

## Referències

* ↑ «2,2,2-Trifluoroetanol, + 99 %, Thermo Scientific Chemicals | Fisher Scientific». [Consulta: 5 març 2023].
# Agave palmeri

Agave palmeri, de nom comú atzavara, pita o Maguey originària de Mèxic i d'Amèrica del Nord. Les plantes del gènere Agave han estat molt valorades i qualificades d'excepcionals per al seu aprofitament i usos des d'èpoques molt antigues. És possible distingir-la a primer cop d'ull pels filaments que hi surten de les fulles.

## Descripció

Agave palmeri és una espècie de planta herbàcia suculenta perenne amb flors que pertany a la família de les Asparagaceae. És nativa de Mèxic Central, des de Quéretaro a Mèxic Estat. Presenta rosetes sense tija, d'uns 50 cms, de fulles espinoses amb llargues fibres blanques i produeixen espigues de flors grogues que arriben a una alçada de fins a 2,5 metres. La florida es dona a la tardor-hivern. El seu cultiu requereix està sota aixopluc, sota una coberta climatitzada durant l'hivern en les zones temperades, encara que pot ser col·locat a l'aire lliure durant els mesos d'estiu. Inclús ha guanyat el guardó al mèrit que concedeix la Royal Horticultural Society's-Award of Garden Merit.

## Distribució i hàbitats

Originària de Mèxic i d'Amèrica del Nord pot estar present a zones de clima mediterrani. Necessita molt de sol i substrat a parts iguals de terra de jardí amb mantell de fulles i sorra silícica. Molt important que estigui el sòl ben drenat, ja que tolera bé la poca abundància d'aigua.

## Usos

És una planta apreciada pel seu aspecte decoratiu i compacte. Molt utilitzada en jardineria, rocalles i testos. És de cultiu fàcil, necessita força exposició al sol i creix en substrat estàndard per a plantes crasses. Encara que és una planta adaptada al clima mediterrani pot suportar gelades i baixes temperatures de fins a 8 °C sota zero. En climes freds s'utilitza com a planta d'interior.

## Referències

* ↑ «Agave palmeri a EOL» (en anglès). [Consulta: 21 gener 2015].
* ↑ «Agave palmeri a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 21 gener 2015].

## Enllaços externs

* www.consultaplantas.com
# Agave parviflora

Agave parviflora, de nom comú atzavara, pita o Maguey originària de Mèxic i d'Amèrica del Nord. Les plantes del gènere Agave han estat molt valorades i qualificades d'excepcionals per al seu aprofitament i usos des d'èpoques molt antigues. És possible distingir-la a primer cop d'ull pels filaments que hi surten de les fulles.

## Descripció

Agave parviflora és una espècie de planta herbàcia suculenta perenne amb flors que pertany a la família de les Asparagaceae. És nativa de Mèxic Central, des de Quéretaro a Mèxic Estat. Presenta rosetes sense tija, d'uns 50 cms, de fulles espinoses amb llargues fibres blanques i produeixen espigues de flors grogues que arriben a una alçada de fins a 2,5 metres. La florida es dona a la tardor-hivern. El seu cultiu requereix està sota aixopluc, sota una coberta climatitzada durant l'hivern en les zones temperades, encara que pot ser col·locat a l'aire lliure durant els mesos d'estiu. Inclús ha guanyat el guardó al mèrit que concedeix la Royal Horticultural Society's-Award of Garden Merit.

## Distribució i hàbitats

Originària de Mèxic i d'Amèrica del Nord pot estar present a zones de clima mediterrani. Necessita molt de sol i substrat a parts iguals de terra de jardí amb mantell de fulles i sorra silícica. Molt important que estigui el sòl ben drenat, ja que tolera bé la poca abundància d'aigua.

## Usos

És una planta apreciada pel seu aspecte decoratiu i compacte. Molt utilitzada en jardineria, rocalles i testos. És de cultiu fàcil, necessita força exposició al sol i creix en substrat estàndard per a plantes crasses. Encara que és una planta adaptada al clima mediterrani pot suportar gelades i baixes temperatures de fins a 8 °C sota zero. En climes freds s'utilitza com a planta d'interior.

## Referències

* ↑ «Agave parviflora a EOL» (en anglès). [Consulta: 21 gener 2015].
* ↑ «Agave parviflora a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 21 gener 2015].

## Enllaços externs

* www.consultaplantas.com
# .fr

.fr és el domini de primer nivell territorial de França, usat com a domini per Internet. Actiu des de 1986, és administrat per la societat AFNIC (Association Française pour le Nommage Internet en Coopération), que també gestiona .re i .tf.
Els dominis s'obtenen a través de registradors autoritzats, i poden ser directament a segon domini o sota un subdomini.

## Enllaços externs

* IANA .fr whois information
* AFNIC
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# A Francesc Cambó

A Francesc Cambó és un monument en homenatge al polític català Francesc Cambó i Batlle, situat entre la Via Laietana i l'inici del carrer de Jonqueres de Barcelona.

## Descripció

El bust de bronze, fent un gest ampul·lós amb el braç, té 2 m d'alçada, sobre una base de granit, amb una alçada total de 4,40 m.

## Història

Obra de l'escultor madrileny Víctor Ochoa, es va inaugurar el 30 d'abril de 1997, coincidint amb el 50è aniversari de la mort del polític.
El monument fou vandalitzat amb pintura de color rosa l'1 de maig de 2021 en protesta pel fet que Cambó fou ministre del Govern espanyol en dues ocasions amb el rei Alfons XIII.

## Vegeu també

* Casa Cambó

## Referències

* ↑ «A Francesc Cambó». Monuments Commemoratius de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «A Francesc Cambó». Art Públic. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Llancen pintura rosa al monument de Francesc Cambó de la via Laietana». Betevé, 03-05-2021.
# Agnetina multispinosa

Agnetina multispinosa és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C. F., 1938. The stoneflies of China (Order Plecoptera). Bulletin of the Peking Society of Natural History (Bull. Pek. Soc. Nat. Hist.) 13(1):53 87.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Agnetina starki

Agnetina starki és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Du & Chou «Taxonomic study of the genus Agnetina (Klapalek) (Plecoptera: Perlidae: Perlinae) from China» (en anglès). Entomotaxonomia, 20, 2, 1998, pàg. 100-110.
* ↑ insects.tamu.edu (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Sivec, Zhiltzova & Stark, 2005. The eastern Palearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 56:1 21.
* Stark, 1986. The Nearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Journal of the Kansas Entomological Society (J. Kans. Entomol. Soc.) 59(3):437 445.
* Zhiltzova, 2009. Supplement to the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the eastern Palaearctic. Entomologicheskoe Obozrenie (Entomol. Obozr.) 88(2):376 382.
* Zwick, P., 1973. Insecta: Plecoptera. Phylogenetisches System und Katalog. Das Tierreich 94. Walter de Gruyter and Co., Berlín. 465 pp.
* Zwick, P., 1984. Notes on the genus Agnetina (=Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 6(2):71 79.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 juliol 2012].
# Agnetina werneri

Agnetina werneri és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Kempny, 1908. Verh. Zool. Bot. Ges. Wien 58:264-268.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Agustín Quesada Gómez

Agustín Quesada Gómez (Saragossa, 1931 - Madrid, 13 de març de 2020) fou un militar espanyol que participà en missions internacionals i fou capità general de la Regió Militar Llevant.
Abans d'ascendir a general de divisió en 1988 va ser agregat militar de l'Ambaixada espanyola a Londres i ha treballat al Centre Superior d'Estudis de la Defensa Nacional. També ha estat director de l'Acadèmia d'Enginyers de l'Exèrcit de Terra i governador militar de Valladolid. En 1989 fou proposat pel govern espanyol cap del contingent militar del Grup d'Observadors de les Nacions Unides a Centreamèrica, amb un contingent de 48 militars espanyols, el primer cop que un militar espanyol dirigia una operació de les Nacions Unides. Dos anys més tard se'n faria càrrec el general espanyol Víctor Suanzes Pardo. El 29 de novembre de 1991 va ascendir a tinent general. i fou nomenat Capità general de la Regió Militar Llevant. Durant el seu mandat va participar en les processons de la Mare de Déu dels Desemparats, reanomenada generalíssima de la ciutat i del regne. Ocupà el càrrec fins que va passar a la reserva el 17 de maig de 1995.

## Obres

* El Real Cuerpo de Ingenieros del ejército en la Guerra de la Independencia, 1808-1814 (2009) ISBN 978-8497814775
* Historia del arma de ingenieros : abriendo camino (2010) ISBN 9788497816557

## Referències

* ↑ El general español Quesada mandará la fuerza de la ONU en Centroamérica, El País, 18 de novembre de 1989
* ↑ El general que verificará la paz en Centroamérica afirma que su único escudo es moral, El País, 28 de novembre de 1989
* ↑ El porqué de las operaciones militares españolas en el exterior, per Francisco Javier Zorzo Ferrer, 6 de setembre de 2017
* ↑ Real Decreto 1714/1991, de 29 de noviembre, por el que se promueve al empleo de Teniente General del Cuerpo General de las Armas del Ejército de Tierra al General de División don Agustín Quesada Gómez.
* ↑ Capitanes Generales al servicio de los valencianos, Las Provincias, 29 d'octubre de 2017
* ↑ Orden 430/38475/1995, de 17 de mayo, por la que se dispone el pase a la situación de reserva del Teniente General del Cuerpo General de las Armas del Ejército de Tierra don Agustín Quesada Gómez.
# Agustín Pascual González

Agustín Pascual González (Madrid, 20 de març de 1818 - 23 de gener de 1884) fou un enginyer i polític espanyol, acadèmic de la llengua.
Enginyer de muntanyes format a Saxònia (Tharandt), on va aprendre de la mà del dasònom Johann Heinrich Cotta. Fundador i professor de l'Escola de Muntanyes de Villaviciosa de Odón en 1848, on va ser company del professor i enginyer de muntanyes Miguel Bosch. Va tenir com a alumnes a figures com Máxima Laguna. Des de 1845 a 1868 va ser el responsable de la gestió de les muntanyes de la Casa Reial, entre els quals estaven masses forestals com la Muntanya del Pardo o la Casa de Campo.
Va ser director de la Real Sociedad Económica Matritense de Amigos del País, per la que en fou senador de 1877 a 1884. En 1871 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola.

## Obres

* El bosque de Tharand, 1863

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Agustín Pascual al web de la RAE

## Bibliografia

* José Lesen y Moreno, Historia de la Sociedad Económica de Amigos del País de Madrid, Madrid: Imprenta del Colegio de Sordo-Mudos y de Ciegos, 1863.
* Ignacio García Pereda, Inés González Doncel, Luis Gil Sánchez, La casa de Chinchón y la ciencia de montes, Actas del IV Encuentro de Historia Forestal: gestión forestal y sostenibilidad : experiencias históricas : Vitoria-Gasteiz, 18 y 19 de octubre de 2012, 2013, ISBN 978-84-941695-0-2.
* Zamora Vicente, Alonso. Historia de la Real Academia Española (en castellà). 1.ª. Madrid: Espasa, 1999 [Consulta: 23 maig 2013].
# 7,62 × 51 mm OTAN

El 7.62 × 51 mm OTAN és un cartutx de fusell i metralladora desenvolupat els anys 1950 i 1960 com un nou estàndard per arma de foc llarga dels països de l'OTAN. És un cartutx molt semblant però no idèntic al .308 Winchester, d'ús civil, tot i que es poden utilitzar de manera intercanviable. (cal no confondre'l amb el cartutx de Rússia 7,62 × 54 mm R).

## Història

Aquest cartutx va ser desenvolupat després de la Segona Guerra Mundial. L'experiència de combat en aquesta guerra va mostrar que els cartutxos de fusell utilitzats fins al moment eren massa potents, ja que la majoria de combats es produïen a distàncies menors per a les que havien estat dissenyats. El disseny del 7.62 × 51 mm OTAN es va assolir escurçant el cartutx de calibre .30 polzades utilitzat ja als Estats Units, per exemple al fusell semiautomàtic M1 Garand.
El 1954, sota la influència dels Estats Units, l'OTAN adoptà aquesta nova munició per a rifles d'assalt i metralladores mitjanes. Als països anglosaxons, aquesta munició es coneix també com a "7.62 N", "7.62 mm OTAN" o fins i tot ".308 Winchester ".
L'estandardització de les armes de munició de l'OTAN es va fer efectiva per a tots els tipus d'armes. En conseqüència, la FN Herstal es va haver d'afanyar en adaptar el FAL que havia dissenyat per a la nova munició, que també es va aprovar per al HK G3 i per al M14 nord-americà .
Aquesta nova munició però, fou criticada per la seva excessiva potència per a una arma lleugera. El tret automàtic és difícil de controlar i la mida de la munició limita tant la capacitat dels carregadors a 20 trets, com el nombre de municions que un soldat pot portar en campanya. Arran d'aixó, els exèrcits del Japó i d'Espanya van fer ús de versions del 7.62 OTAN amb menys càrrega

## 7.62 vs. 7.82

La denominació ".308" ve del nom comercial de la munició 7.62, i tradueix el diàmetre exacte de la bala en polzades és a dir 7,82 mm. La diferència entre les denominacions ".308" i "7,62 x 51 OTAN" ve per raó del nom comercial i la denominació militar, però també de la tolerància en les dimensions durant la fabricació. De fet, la munició sota la seva denominació militar té un "marge" de tolerància més elevat que durant la fabricació de la munició civil.
La denominació de "7,62 × 51" es descompon així:
* "7.
* 62" és, en mil·límetres, el diàmetre interior del canó, mesurat a "nivell del pla de les estries" La bala està sobre-calibrada per arribar fins al fons de les estries per agafar així una millor rotació.
* "51" és en mil·límetres, la llargària de la beina sense la bala .

## Vegeu també

* 7,62 x 39 mm, la munició equivalent soviètica, utilitzada en el fusell d'assalt AK-47.

## Referències

* ↑ «Combinacions d'armes i municions segures segons l'organisme SAAMI». Arxivat de l'original el 2010-01-27. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «7.62 mm NATO Ammo». Olive-Drab.com. Arxivat de l'original el 7 d’abril 2014. [Consulta: 6 abril 2014].

## Bibliografia

* Cibles (Fr)
* AMI (B, disparue en 1988)
* Gazette des Armes
* Action Guns
* Raids
* Assaut

## Enllaços externs

* Pàgina sobre el Cartutx 7,62 × 51 mm OTAN a municion.org Arxivat 2009-04-10 a Wayback Machine.(castellà)
# Ahmet Kostarika

Ahmet Turgutlu, més conegut com a Ahmet Kostarika (Istanbul, 1 de gener de 1927, 14 de juny de 1994) fou un actor de cinema turc, famós per la pel·lícula Aşk ve Kin (Amor i ressentiment) que participà en la quarta versió del Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Referències

* ↑ http://www.tsa.org.tr/kisi/kisigoster/1475/ahmet-kostarika Arxivat 2015-02-19 a Wayback Machine.