OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antíoc IV de Commagena

Antíoc IV Epífanes de Commagena (Antiochus, Ἀντίοχος Ἐπιφανής) fou rei de Commagena. Era fill d'Antíoc III de Commagena i va rebre el regne per decisió de Cal·lígula l'any 38, que el tenia entre els seus amics, i li va incloure una part de Cilícia i les rendes de Commagena durant els 20 anys que havia estat província romana.
Però al cap d'un temps (vers el 39) fou desposseït per Cal·lígula probablement a causa d'alguna baralla. Va estar restaurat el 41 per Claudi.
El seu fill Antíoc Epífanes es va casar amb Drusila, filla d'Agripa.
Va sufocar la revolta tribal dels clites a Cilícia. La primavera del 58, Gneu Domici Corbuló, amb plens poders, va deixar a Síria les legions IV i Legió XII Fulminata al comandament de Cesti Gal i va entrar a l'Armènia des Capadòcia amb les legions III, VI i la Legió XV Apollinaris i va avançar vers Artaxata, mentre que Pharsman I d'Ibèria atacava pel nord, i Antíoc IV de Commagena, un altre client romà, atacava pel sud-oest i va obtenir una part d'Armènia.
El 70 va donar suport a Vespasià i va enviar tropes sota la direcció del seu fill per ajudar Tit Flavi durant el setge de Jerusalem. El 72 fou acusat per Petus, governador de Síria, de conspiració amb els parts i poc després el seu regne fou suprimit i annexionat (73).
El rei es va retirar a Roma on va viure amb els seus fill Antíoc i Cal·línic, essent tractat respectuosament fins a la seva mort. El seu net, Filopap, va incorporar la seva imatge en el mausoleu que es feu construir a Atenes, el monument de Filopap.

## Referències

* ↑ Millar, Fergus. The Roman Near East: 31 Bc-Ad 337 (en anglès). Harvard University Press, 1993, p.69. ISBN 0674778863.
* ↑ Venning, Timothy. A Chronology of the Roman Empire (en anglès). Continuum International Publishing Group, 2011, p.430. ISBN 1441154787.
# Corpus Fontium Historiae Byzantinae

El Corpus Fontium Historiae Byzantinae (‘Corpus de Fonts de la Història Bizantina’) o CFHB és un projecte internacional que aspira a compilar, editar i oferir una crítica de les fonts històriques relatives a l'Imperi Romà d'Orient (segles iv–xv). El seu objectiu és posar les obres dels autors romans d'Orient (especialment les que no han estat editades anteriorment) a disposició dels estudiosos moderns en forma actualitzada. El projecte es posà en marxa al 13è Congrés Internacional d'Estudis Bizantins, celebrat a Oxford (Regne Unit) el 1966, i es duu a terme sota els auspicis de l'Associació Internacional d'Estudis Bizantins (AIEB) i les seves seccions nacionals.

## Sèries de publicació

Cada volum conté comentaris sobre l'autor, els manuscrits que n'han sobreviscut fins a l'actualitat i una versió traduïda i anotada del text. S'hi sol incloure el text original, amb facsímils. Els volums del CFHB es divideixen en sèries nacionals segons el lloc on han estat publicats:
* Series Atheniensis (Atenes)
* Series Berolinensis (Berlín)
* Series Bruxellensis (Brussel·les)
* Series Italica (Itàlia)
* Series Parisiensis (París)
* Series Thessalonicensis (Tessalònica)
* Series Vindobonensis (Viena)
* Series Washingtonensis (Washington DC)

## Notes

* ↑ Conegut igualment pel nom anacrònic de Imperi Bizantí.

## Vegeu també

* Monumenta Germaniae Historica

## Enllaços externs

* Informació general sobre el CFHB al Jahrbuch der Österreichischen Byzantinistik
# Vannecourt

Vannecourt és un municipi francès situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vannecourt era de 85 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 1 estava desocupat. 36 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 34 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vannecourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 12 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 35 eren actives i 17 eren inactives. De les 35 persones actives 30 estaven ocupades (21 homes i 9 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 17 persones inactives 5 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Vannecourt hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vannecourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vannecourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Walker (Minnesota)

Walker és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.069 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Walker tenia 1.069 habitants, 449 habitatges, i 258 famílies. La densitat de població era de 282,7 habitants per km².
Dels 449 habitatges en un 24,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,7% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 42,5% no eren unitats familiars. En el 39% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 24,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.125 $ i la renda mediana per família de 44.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.324 $ mentre que les dones 25.435 $. La renda per capita de la població era de 17.079 $. Entorn del 8% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Walker». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Walker». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# José Luiz de Oliveira

José Luiz de Oliveira, conegut com a Zé Luiz, (16 de novembre de 1904 - ?) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1930.

## Palmarès

* Campionat carioca (1):
    São Cristóvão: 1926

## Referències

* ↑ «Especial - 2006 - Copa» (en portuguès). Folha Online, 09-12-2005.
* ↑ José Luiz de Oliveira Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Aretusa (desambiguació)

«Aretusa (Arethusa)» té aquests significats:
* Aretusa, nimfa de la mitologia grega.
* Marc d'Aretusa, bisbe d'Aretusa a Síria.
* (95) Arethusa, asteroide.
# Costums de Lleida

Els Costums de Lleida (en llatí: Consuetudines Ilerdenses) foren una recopilació del dret lleidatà encarregada pels cònsols de la ciutat i realitzada pel també cònsol i jurista de la ciutat Guillem Botet el 1228 i que establiren el Costum. Foren el primer Còdex de dret local escrit a Catalunya, i recopilen no tan sols Costums escrits, sinó també la normativa atorgada pels reis a la ciutat, Estatuts, Bans que havien dictat els cònsols lleidatans i Usatges no escrits. Foren redactats amb la finalitat, tal com manifesta el mateix autor en el prefaci,
| « | [...] d'eliminar qualsevol ocasió de fer mal a aquells que quan el costum els afavoria afirmaven que existia dit costum, però si, en un cas similar, s'esgrimia contra els seus interessos, aleshores negaven dit costum. | » |
| « | [...] quibusdam occasio malignandi qui quando erat pro eis consuetudo et esse consuetudinem affirmabant. Si contra eos in consimili casu allegabatur non esse consuetudinem asserebant. | » |
Els Costums van romandre vigents per un període de quasi 600 anys, i van contribuir a la formació de la ciutat i de la societat civil lleidatana.
El text original en llatí Consuetudines Ilerdenses fou traduït al català durant el segle xiv.

## Rang

En les compilacions del dret català es recolliren les següents fonts del dret, segons aquest ordre de prelació:
* Costums
* Privilegis
* Usatges
* Lex Visigothorum
* Lex romanorum

## Vegeu també

* Lex Visigothorum
* Dret consuetudinari
* Constitucions catalanes
* Privilegi
* Usatges

## Referències

* ↑ «Costums de Lleida». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Serrano i Daura, Josep «La projecció del dret de Lleida» (pdf). Publicacions de l'Institut d'Estudis Catalans, pàg. 235,236 [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ Botet, Guillem. «Incipiunt Consuetudines civitatis Ylerde». [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ Ajuntament de Lleida (Col·lecció Guillem Botet; 1). Els Costums de Lleida., 1997. ISBN 84-89781-10-9 [Consulta: 23 gener 2021].

## Enllaços externs

* Redactat original dels Costums de Lleida(llatí)
# Walker (cràter)

Walker és un cràter d'impacte pertanyent a la cara oculta de la Lluna. Es troba a nord-oest de l'enorme plana emmurallada del cràter Apollo. Equidista dels cràters Plummer (a l'est) i Rumford a l'oest-sud-oest.
Aquest cràter és aproximadament circular, amb una vora exterior lleugerament desgastada a causa d'impactes menors. La vora del sector nord-oest, en particular, s'ha fusionat amb un cràter més petit, i posseeix un altre impacte al sòl interior, al costat de la paret oest-nord-oest.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Walker.
| Walker | Coordenades | Diàmetre |
| G | 26° 54′ S, 158° 48′ O﻿ / ﻿26.9°S,158.8°O﻿ / -26.9; -158.8﻿ (Walker G) | 20 km |
| N | 29° 00′ S, 162° 36′ O﻿ / ﻿29.0°S,162.6°O﻿ / -29.0; -162.6﻿ (Walker N) | 17 km |
| R | 26° 30′ S, 163° 48′ O﻿ / ﻿26.5°S,163.8°O﻿ / -26.5; -163.8﻿ (Walker R) | 17 km |
| W | 24° 36′ S, 164° 18′ O﻿ / ﻿24.6°S,164.3°O﻿ / -24.6; -164.3﻿ (Walker W) | 44 km |
| Z | 22° 24′ S, 161° 54′ O﻿ / ﻿22.4°S,161.9°O﻿ / -22.4; -161.9﻿ (Walker Z) | 16 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Signau

Signau és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat a l'antic districte de Signau i des de 2010 al Districte administratiu d'Emmental.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
Viccionari
# Areteu

Areteu anomenat sovint el capadoci (en llatí Aretaeus, en grec antic Αρεται̂ος Καππάδοξ) va ser un metge grec, un dels més famosos de tots els metges grecs antics, però no es coneix cap detall de la seva vida.
Probablement va viure al segle i durant els regnats de Neró i Vespasià. Va escriure en grec jònic un tractat general sobre malalties que encara existeix, on descrivia molt acuradament els símptomes. El seu sistema per combatre les malalties era força intel·ligent i més enèrgic que el dels metòdics. En la seva pràctica seguia el mestratge d'Hipòcrates, però prestava poca atenció al que s'anomenaven "les accions naturals del sistema" i contràriament al seu inspirador, no dubtava en contrarestar-les quan li semblaven perjudicials.
Del que es dedueix dels seus tractaments, feia servir purgues, narcòtics, sagnies i elements externs. És considerat per alguns un membre de la secta dels Pneumàtics, propera a l'escola dogmàtica, perquè mantenia doctrines semblants a les d'aquest escola de medicina, i per altres s'hauria de situar en la secta dels eclèctics o empírics.
La seva obra consta de vuit llibres, dels quals quatre es titulen Περὶ Αἰτιω̂ν καὶ Σημείων ̓Οξέων καὶ Χρονίων Παθω̂ν, De Causis et Signis Acutorum et Diuturnorum Morborum, i els altres quatre Περὶ Θεραπείας ̓Οξέων καὶ Χρονίων Παθω̂ν, De Curatione Acutorum et Diuturnorum Morborum, conservats quasi complets, encara que manquen alguns capítols.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/292?rgn=full+text;view=image;q1=AretaeusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 277. ]
# Sadovi (Timiriàzeva)

Sadovi —Садовый (rus)— és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. És a 7 km al sud de Tulski i a 18 km al sud de Maikop. Pertany al municipi de Timiriàzeva.
# Cooperativa de Pa i Queviures

La Cooperativa de Pa i Queviures és una obra noucentista de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És el local social de la cooperativa de pa i queviures, la qual aconseguí el suport de la majoria de la població obrera. Allotjava, a més de funcions comercials, gran quantitat de funcions socials.
La cooperativa ha estat desvirtuada en diverses reformes sobretot en la planta baixa. És representatiu dels edificis acabats en cornisa que donen a la plaça de Fra Bernardí.

## Història

Després de la Guerra Civil va ser clausurada i es convertí en la casa de la vila el 1990, any que fou inaugurada la casa de la vila actual.
La Mútua de Pa i Queviures, va néixer l'any 1914, sorgí de la unió de les cooperatives la Mútua de Pa, l'Aliança i el Porvenir.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cooperativa de Pa i Queviures». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 març 2019].
# Vivent (Pirineus Atlàntics)

Vivent (en francès Viven) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 280 | 210 | 253 | 279 | 258 | 268 | 238 | 246 | 260 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 238 | 240 | 240 | 250 | 249 | 206 | 151 | 153 | 136 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 135 | 133 | 119 | 104 | 118 | 107 | 104 | 114 | 150 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 141 | 103 | 118 | 124 | 166 | 156 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Pierre Dartau | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
Viccionari
# Josep Tomàs (escultor)

Josep Tomàs (Orpesa, Plana Alta, 1711 - ?, ?) va ser un escultor valencià del segle xviii.
Josep Tomàs, nascut el 1711, del qual es desconeix el lloc i la data de defunció, va ser un escultor del segle xviii que va treballar en el marc de l'estètica academicista del moment històric. Entre les seves obres i escultures destaquen la façana de l'Església parroquial d'Alcalà de Xivert, amb una ornamentació interior formada per talles d'algeps. Aquesta decoració es va efectuar en la dècada dels seixanta del segle xviii. També se li atribueix el retaule major de Móra d'Ebre.

## Referències

* 1 2 3 «Josep Tomàs (escultor)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bautista i Garcia, Joan Damià. Notes per a la història de l'art d'Alcalà de Xivert. Benicarló, Castelló: Publicacions del Centre d'Estudis del Maestrat, 2007, p. 22-25. ISBN 84-935214-5-0.
# Sprout Pharmaceuticals

Sprout Pharmaceuticals és una empresa farmacèutica amb seu a Raleigh, Carolina del Nord, Estats Units. Va 'brotar' "sprouted" de l'empresa Slate Pharmaceuticals el 2011.
Els seus fundadors van ser Cynthia Whitehead i Robert Whitehead
Sprout Pharmaceuticals se centra únicament del tractament de les dones amb el Trastorn del Desig Sexual Hipoactiu Hypoactive Sexual Desire Disorder (HSDD), o amb un baix nivell de desig sexual. Sprout ha perseguit l'aprovació per part de la FDA de la flibanserina, que aquesta empresa va acabar de desenvolupar, per tal de tractar el HSDD en dones premenopàusiques. El 4 de juny de 2015 el consell assessor de la FDA va recomanar que s'aprovés l'ús de la flibanserina, de Sprout Pharmaceuticals, per al tractament de HSDD

## Referències

* ↑ prnewswire
# Bordonament

El bordonament és un procés d'unió de xapes metàl·liques mitjançant el seu doblegat; de fet, es considera que el bordonament és un procés de grapejat circumferencial. El procés d'unió i les característiques de la unió són les mateixes. Aquest tipus d'unió serveix per al tancament de recipients, per aconseguir unions hermètiques i sense cantells afilats, com per exemple en llaunes de refresc, llaunes de conserves, etc.
Les màquines que serveixen per bordonar s'anomenen bordonadores.

## Referències

* 1 2 «Bordonament». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Groover, Mikell P. Fundamentals of Modern Manufacturing: Materials, Processes, and Systems. ISBN 0-4717-4485-9.
# Cotorreta capbruna

La cotorreta capbruna (Touit purpuratus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i sabanes del sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela, Guaiana i nord del Brasil.
# Viver de Segarra

Viver de Segarra, o Viver, és una entitat de població del municipi de Sant Ramon a la comarca de la Segarra.
El poble se situa al pla de Viver al nord del terme municipal, al límit dels municipis d'Ivorra i Sant Guim de la Plana. Un branc de la carretera LV-3003 és la seva principal via de comunicació.

## Història

El topònim podria tenir l'origen en alguna de les accepcions del substantiu viver en tant que lloc per a la reproducció d'animals o plantes, tot i que no es pot descartar el trasllat del poble homònim del Berguedà.
Els ibers s'establiren en aquesta zona. A poca distància del poble es troba l'única construcció que es conserva d'aquells pobladors. Es tracta d'una font anomenada Juigues que és subterrània i de dimensions desconegudes. Els passadissos estan plens d'aigua i són de poca profunditat. El nom de Juigues sembla provenir també d'un antic poblat jueu en el mateix emplaçament. Les restes del poblat ibèric no es poden apreciar a causa d'unes esplanacions de terres que el van fer desaparèixer i la presència propera d'un cementiri que hi havia al costat. No obstant això, s'han trobat algunes tombes del període.
Viver de Segarra és el poble més modern del municipi. Al segle xi hi ha constància del domini jurisdiccional del Bisbat de Solsona tant en l'aspecte civil com en l'eclesiàstic.

## Llocs d'interès

* L'església de Santa Maria de Viver és un edifici neoclàssic del segle xviii, encara que conserva alguna paret medieval. S'estructura en una nau central i dues laterals, amb coberta a dues aigües, absis recte i realitzada amb paredat. A la façana de l'església es pot veure un escut amb un viver i dues oques i la data de l'any 1889.

## Personatges il·lustres

* Isidre Vilaró i Codina

## Referències

* ↑ «Viver de Segarra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Turull Rubinat, Albert «Toponímia de la Segarra: primera aproximació». SC. On. Butll. Iner.. Arxivat de l'original el 2016-08-17 [Consulta: 3 febrer 2017].
* ↑ «Pobles del Municipi. Ajuntament de Sant Ramon». Arxivat de l'original el 8 de febrer 2017. [Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ «Viver de Segarra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Viver de Segarra, Santa Maria». [Consulta: 3 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Viver de Segarra al web de l'Àrea de Turisme del Consell Comarcal de la Segarra Arxivat 2016-05-17 a Wayback Machine.