OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Llobet

* No s'ha de confondre amb Casa Llobeta.
«Casa Llobet» té aquests significats:
* Casa Llobet o Casa Reitg Llobet, edifici dins del nucli antic de la població de l'Escala
* Casa Llobet (Figueres), edifici al municipi de Figueres (Alt Empordà)
* Casa Llobet (els Prats de Rei), edifici als Prats de Rei (Anoia)
# Casal Núria

El casal Núria és una obra del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una casa amb planta baixa i tres pisos. És coberta a dos vessants amb un ampli voladís. La part baixa és recoberta amb pedra artificial fent fris i emmarcant les obertures. El portal és de mig punt i al primer pis s'hi obren un balcó amb barana de ferro forjat i presenta unes galeries o porxos d'arc de mig punt sostinguts per pilars. L'interior d'aquest recinte és decorat amb pintures al frec. La part superior sobresurt un balcó de fusta que recorda les construccions nòrdiques. La casa fa xamfrà i es prolonga pel c/ Marquès de la Quadra on hi ha un portal més petit. La casa està rodejada per jardins que segueixen les línies estètiques de la casa. És un bell conjunt, i l'estat de conservació és bo.

## Història

Sobre un edifici antic, com indica la data de la llinda (1764), es degué construir la nova casa coneguda pel Bar Núria. És obra d'un constructor de Vilatorta i oncle d'en Camil Pallàs. A la façana de ponent hi ha una llegenda que diu: "SOM FETA D'EN JOSEP PALLAS [amb el relleu d'una paleta i una escarpa]". El mateix constructor feu altres obres al poble com són les populars fonts de Sant Julià. L'estil el podem jutjar d'historicista amb elements modernistes, noucentistes i fins i tot barrocs.

## Referències

* 1 2 «Casal Núria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Casal Municipal de Miralcamp

El Casal Municipal de Miralcamp és una obra de Miralcamp (Pla d'Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Història

Entre 1957-58 la gent del poble de Miralcamp va reivindicar la necessitat de tenir un lloc que fos punt de trobada per a tothom. Des del casal es van potenciar les sardanes, el teatre, els pastorets, el cinema i altres activitats.

## Referències

* ↑ «Casal Municipal de Miralcamp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Ceylon (llenguatge de programació)

Ceylon és un llenguatge de programació desenvolupat per Red Hat i publicat el 2011. Molt influït per Java i pretén ser un substitut que solucione els problemes de cara a la interfície com la verbositat.

## Referències

* ↑ Metz, Cade «Project Ceylon – Red Hat builds Java killer replacement». The Register, 13-04-2011 [Consulta: 16 novembre 2017].
* ↑ Ortiz, Sixto «Computing trends lead to new programming languages». Computer, 45, 7, 2012, pàg. 19.
* ↑ Java, CeylonParte de la familia Lenguaje de programación orientada a objetos El propósito de Ceylon es mejorar deficiencias de; Hat, aunque a la vez pretende no ser excluyente de este CreadorGavin KingDesarrolladorRed. «Ceylon (lenguaje de programación) - EcuRed» (en castellà). [Consulta: 24 agost 2021].
# Cezary Kucharski

Cezary Kucharski (Łuków, 17 de febrer de 1972) és un exfutbolista polonès, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

* 1990-1994: Siarka Tarnobrzeg
* 1994-1995: FC Aarau
* 1995-1997: Legia Varsovia
* 1997: Real Sporting de Gijón
* 1998-1999: Legia Varsovia
* 1999-2000: Stomil Olsztyn
* 2000-2003: Legia Varsovia
* 2003-2004: Iraklis Salònica
* 2004-2006: Górnik Łęczna
* 2006: Legia Varsovia

## Selecció

Kucharski va ser 17 vegades internacional i va marcar 3 gols amb la selecció de futbol de Polònia. Va formar part del combinat del seu país que va acudir al Mundial de 2002.

## Enllaços externs

* Cezary Kucharski - Lloc web oficial
# Castell de Lavaix

El Castell de Lavaix és un castell medieval del terme del Pont de Suert, dins del seu terme antic, pertanyent a l'Alta Ribagorça. És al cim del turó que hi ha damunt del túnel del quilòmetre 345,5 de la carretera N-260, just al nord d'on hi ha les restes del monestir de Santa Maria de Lavaix.
Esmentat ja el 955, en el cartulari del monestir de Lavaix, al segle xiii fou una de les residències dels barons d'Erill, que tenien el monestir sota la seva tutela, i on hi havia el panteó familiar. Entrà posteriorment en decadència, i es convertí en l'ermita de la Mare de Déu del Roser, fins que quedà del tot abandonat.
Els anys 1988 i 1989 es feren prospeccions, en aquest lloc, a instàncies de l'Associació Museu i Estudis de la Ribagorça. Permeteren treure a la llum tot d'estructures, amb un recinte rectangular irregular d'entre 16 i 19 metres als laterals curts per entre 23,8 i 25,5 als llargs, tot a l'interior d'una muralla de 80 cm de gruix, a l'interior de la qual hi havia encara una altra estructura, amb traces de ser més moderna: devia ser l'antiga ermita.
Els qui dirigiren la recerca, que no inclogué unes excavacions arqueològiques acurades, parlen amb prudència del fet que aquestes restes siguin les del castell, però ho apunten com una possibilitat realment molt ferma.

## Bibliografia

* GONZÀLEZ I PÉREZ, Joan-Ramon [et al.]. "Castell de Lavaix", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# China Zorrilla

Concepción Matilde Zorrilla de San Martín Muñoz, coneguda popularment com a China Zorrilla (Montevideo, 14 de març de 1922 − Montevideo, 17 de setembre de 2014) fou una actriu uruguaiana.
Va ser filla de l'escultor José Luis Zorrilla de San Martín i neta del poeta i diplomàtic Juan Zorrilla de San Martín.
Va ser alumna de la il·lustre actriu catalana Margarida Xirgu. La seva carrera, prolongadíssima, va alternar entre Uruguai i Argentina, i va incloure ràdio, televisió, cinema i teatre.
Al novembre de 2008 el govern francès li atorgà la Legió d'Honor en el grau de Chevalier, el 2000, el govern xilè l'Orde al Mèrit Docent i Cultural Gabriela Mistral, el govern argentí la Orden de Mayo i el 2011 el govern uruguaià la va homenatjar amb un segell de correu.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 1971 | Un Guapo del 900 | | |
| 1972 | La maffia | Assunta | |
| 1973 | Las venganzas de Beto Sánchez | Professora | |
| 1974 | La tregua | | |
| 1975 | Los gauchos judíos | | |
| 1975 | Triángulo de cuatro | | |
| 1975 | Las sorpresas | | |
| 1982 | La invitación | | |
| 1982 | Pubis angelical | | |
| 1982 | Últimos días de la víctima | Beba | |
| 1982 | Señora de nadie | | |
| 1984 | Darse cuenta | | |
| 1985 | Esperando la carroza | Elvira Romero | |
| 1985 | Contar hasta diez | | |
| 1986 | Pobre mariposa | | |
| 1989 | Nunca estuve en Viena | Carlota | |
| 1991 | Dios los cría | | |
| 1991 | El verano del potro | Ana | |
| 1992 | Cuatro caras para Victoria | Victoria Ocampo IV | |
| 1992 | La Peste | Emma Rieux | |
| 1994 | Guerriers et captives | | |
| 1995 | Fotos del alma | Esthercita | |
| 1995 | La nave de los locos | Dr. Marta Caminos | |
| 1996 | Besos en la frente | Mercedes Arévalo | |
| 1996 | Lola Mora | | |
| 1997 | Sin querer | | |
| 1997 | Entre la sombra y el alma | | Curtmetratge |
| 2004 | Conversaciones con mamá | Mamá | |
| 2005 | Elsa y Fred | Elsa | |
| 2007 | Tocar el cielo | Imperio | |

## Bibliografia

* Fischer, Diego. A mí me aplauden. Las historias que China no contó. Montevideo: Editorial Sudamericana, 2012.

## Referències

* 1 2 «La carroza, al final». La diaria, 18-09-2014. [Consulta: 8 març 2020].
* 1 2 Mur, Robert «Primera actriz de la Xirgu». La Vanguardia, 20-09-2014.
* 1 2 «China Zorrilla». Alternativa Teatral. [Consulta: 8 març 2020].
# Cent vuit

El nombre 108 (CVIII) és el nombre natural que segueix el nombre 107 i precedeix el nombre 109. La seva representació binària és 1101100, la representació octal 154 i l'hexadecimal 6C. La seva factorització en nombres primers és 2²×3$^3$; altres factoritzacions són 1×108 = 2×54 = 3×36 = 4×27 =6×18 = 9×12.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del hassi
# Cent vint-i-sis

El nombre 126 (CXXVI) és el nombre natural que segueix el nombre 125 i precedeix el nombre 127. La seva representació binària és 1111110, la representació octal 176 i l'hexadecimal 7E. La seva factorització en nombres primers és 2×3²×7; altres factoritzacions són 1×126 = 2×63 = 3×42 = 6×21 =7×18 = 9×14; és un nombre 4-gairebé primer: 7×3×2×3 = 126.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 126» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2021].
# Centrolene scirtetes

Centrolene scirtetes és una espècie de granota que viu a Colòmbia i l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Bolívar, W., Coloma, L.A., Ron, S. & Cisneros-Heredia, D. 2004. Centrolene scirtetes. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Centrolene prosoblepon

Centrolene prosoblepon és una espècie de granota que viu a Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, Hondures, Nicaragua i Panamà.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Kubicki, B., Bolaños, F., Chaves, G., Solís, F., Ibáñez, R., Coloma, L.A., Ron, S., Wild, E., Cisneros-Heredia, D. & Renjifo, J.M. 2004. Centrolene prosoblepon. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Claire Castel

Claire Castel (Bordeus, 15 de gener de 1985) és una actriu pornogràfica i model de fotografia eròtica francesa retirada el 2019 després de rodar més de 60 pel·lícules.

## Biografia

Castel va entrar a la indústria pornogràfica el 2010, als 24 anys, gràcies a la productora de Marc Dorcel, amb qui va signar un contracte d'exclusivitat. No es considera una actriu porno, sinó «una llibertina i una exhibicionista», car per a ella «la pornografia no és una feina», sinó que li permet «realitzar les seves fantasies» i tenir plaer.
El 2013 i el 2014 va aconseguir dues nominacions als Premis AVN i XBIZ a l'artista femenina estrangera de l'any. El 2014, a més, va obtenir una nominació als AVN a la millor escena de sexe en producció estrangera per la pel·lícula francesa Claire Castel: the Chambermaid.

## Referències

* ↑ «No sólo Playboy puso "salsa picante" entre los patrocinadores del motor» (en castellà), 29-09-2017. [Consulta: 15 abril 2024].
* ↑ «Claire Castel au Salon de l'érotisme : «Pourquoi je suis libertine…»» (en francès). [Consulta: 15 abril 2024].
* ↑ «Interview Claire Castel». Dorcel. Arxivat de l'original el 19 de octubre de 2016. [Consulta: 10 setembre 2016].
* ↑ «Info "Claire Castel: the Chambermaid"». adultfilmdatabase. [Consulta: 10 setembre 2016].
# Christian Fernández Salas

Christian Fernández Salas (nascut el 15 d'octubre de 1985 a Santander) és un futbolista càntabre que juga actualment al Reial Oviedo.
# Christian Ferdinand Friedrich Hochstetter

Christian Ferdinand Friedrich Hochstetter (16 de febrer de 1787, Stuttgart - 20 de febrer de 1860, Reutlingen) va ser un botànic i pastor luterà alemany.
Hochstetter va fer els seus estudis secundaris a Stuttgart, i els teològics a Tübingen, on l'any 1807 obté el seu grau de magister en teologia, habilitant-ho per a la funció de pastor de l'església luterana. Va publicar diversos escrits sobre història natural, botànica, mineralogia, i de teologia i pedagogia. Un fill del seu quart casament, amb Sofie Friederike Orth (Heilbronn, 1795-1861), Christian Ferdinand von Hochstetter (Esslingen, 1829-Viena, 1884), va ser geògraf, geòleg i naturalista.

## Honors

El gènere Hochstetteria DC., de la família de les Asteraceae és denominat així en el seu honor.

## Obres publicades

* Enumeratio plantarum Germaniae Helvetiaeque indigenarum, 1826 (en col·laboració amb Ernst Gottlieb von Steudel)
* Naturgeschichte des Pflanzenreiches in Bildern, 1865 (una 2ª ed. de la part referent al regne Vegetal de l'obra Lehrbuch der Naturgeschichte de Gotthilf Heinrich von Schubert
* Flora Azorica (en col·laboració amb Moritz Seubert)
A setembre de 2014, a IPNI, existeixen 2.481 registres de les espècies identificades i nomenades seves.

## Bibliografia

* Robert Zander, Fritz Encke, Günther Buchheim, Siegmund Seybold (editors). Handwörterbuch der Pflanzennamen. 13a ed. Ulmer Verlag, Stuttgart 1984 (ISBN 3-8001-5042-5)
* Engisch, Helmu. Der Traum von Otaheiti und vom Od. In: Ders., Der schwäbische Büffelkönig und die Löwenmadam. Theiss, Konrad, 1998 (ISBN 978-3-8062-1328-7)

## Referències

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Civit

Civit és un petit poble pertanyent al municipi de Talavera a la Segarra. És troba situat damunt un petit turó de 711 msnm d'alçada, a l'extrem oriental del terme i al Sud del poble de Bellmunt, a la riba del barranc de Civit, curs d'aigua de la capçalera de l'Ondara que procedeix del despoblat del Bordell. Antigament s'anomenava Santa Maria del Coll del lloc de Civit, nom procedent de l'església homònima, temple que conserva trets romànics i gòtics. Fou municipi independent, durant el segle xvii constava de 9 cases i 2 masies i al segle xix constava de 12 cases i una cinquantena d'habitants. Actualment té 36 habitants.

## Referències

* ↑ «Civit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ P. Madoz; L. Sagasti. «VI». A: Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de ultramar (en castellà), 1846 [Consulta: 3 juliol 2019].
* ↑ «Talavera». Idescat. [Consulta: 3 juliol 2019].
# Cleroïdeus

Els cleroïdeus (Cleroidea) són una superfamília de coleòpters de l'infraordre Cucujiformia. Es caracteritzen per tenir els èlitres tous que recobreixen completament l'abdomen i sovint coloracions vistoses. Presenten 5 segments tarsals a cada pota, tot i que el quart a vegades està cobert pel tercer.
El cleroïdeus inclouen al voltant de 10.000 espècies, distribuïdes majoritàriament entre les famílies Cleridae i Melyridae, seguides pels Trogossitidae.

## Taxonomia

La superfamília dels cleroïdeus agrupa les següents famílies i subfamílies:
* Família Phloiophilidae Kiesenwetter, 1863
* Família Trogossitidae Latreille, 1802
** Subfamília Peltinae Latreille, 1806
** Subfamília Trogossitinae Latreille, 1802
* Família Chaetosomatidae Crowson, 1952
* Família Metaxinidae Kolibáč, 2004
* Família Thanerocleridae Chapin, 1924
** Subfamília Zenodosinae Kolibáč, 1992
** Subfamília Thaneroclerinae Chapin, 1924
* Família Cleridae Latreille, 1802
** Subfamília Tillinae Fischer von Waldheim, 1813
** Subfamília Hydnocerinae Spinola, 1844
** Subfamília Clerinae Latreille, 1802
** Subfamília Korynetinae Laporte, 1836
* Família Acanthocnemidae Crowson, 1964
* Família Phycosecidae Crowson, 1952
* Família Prionoceridae Lacordaire, 1857
* Família Mauroniscidae Majer, 1995
* Família Melyridae Leach, 1815
** Subfamília Rhadalinae LeConte, 1861
** Subfamília Melyrinae Leach, 1815
** Subfamília Dasytinae Laporte, 1840
** Subfamília Malachiinae Fleming, 1821

## Referències

* ↑ Bouchard, P. et al.2011. Family-group names in Coleoptera (Insecta). ZooKeys 88: 1.
# Sistema penitenciari espanyol

El sistema penitenciari espanyol actual està regulat principalment per la Llei Orgànica 1/1979, de 26 de setembre, General Penitenciària i l'article 25.2 de la Constitució espanyola de 1978.
La pena a les institucions penitenciàries espanyoles és principalment la pena privativa de llibertat i persegueix dos finalitats: la prevenció general, del dret penal, i la prevenció especial que implica que el temps dins servisca per a la reeducació i reinserció social.
El 2018 les morts per consum de droga pels presoners (62) es van duplicar respecte l'any anterior (28).
L'ex-director de Centres Penitenciaris Comendador García (16 juliol 2019) comentà en un article del 2019 que el sistema de funcionament i gestió de recursos humans era una mescla del sistema preconstitucional i d'aspectes que es limitaven a no xocar frontalment amb el que diu la Constitució. Criticà negativament que el personal "desempenya les seues funcions amb les dificultats que introdueix tota indefinició legal, deficientment dotat, insuficientement format i mancats de la necessària protecció jurídica".

## Referències

* 1 2 Comendador García, Victor Manuel «Reflexiones sobre el sistema penitenciario en España». Diario LA LEY, 9457, 16-07-2019. ISSN: 1989-6913.
* ↑ EFE «Las muertes por consumo de drogas en las cárceles se duplican en un año». El País, 17-08-2019 [Consulta: 8 octubre 2019].
# Tutuix

Tútuix o Tutush és el nom dels següents personatges:
* Tútuix I o Abu Said Tadj al-Dawla Tutush I ibn Alp Arslan, sultà seljúcida de Síria (a Alep i nord de Síria del 1086 al 1087 i del 1094 al 1095, a Damasc de 1079 (efectiu 1080) a 1095
* Tútuix II, efímer príncep seljúcida de Damasc (1104), fill de Dukak
# Nogometna Šola Mura

El Nogometna Šola Mura (en català Escola de Futbol de Mura), abreujadament NŠ Mura, és un club eslovè de futbol de la ciutat de Murska Sobota.
El club va ser fundat després de la desaparició la temporada 2012–13 després de la desaparició del club ND Mura 05. El nou club aprofità el futbol base de l'antic club per crear-ne la nova entitat sota el nom NŠ Mura.

## Palmarès

* Lliga eslovena de futbol
** 2020–21
* Segona Divisió
** 2017–18
* Copa eslovena de futbol
** 2019–20
* Copa MNZ Murska Sobota
** 2016–17, 2017–18

## Referències

* ↑ «Klubi» (en eslovè). Football Association of Slovenia. [Consulta: 29 juliol 2016].
* ↑ «"S takšnim odnosom se vsega tega ne da rešiti"» (en eslovè). RTV Slovenija, 29-06-2013.
* ↑ A. V. «Muraši od zdaj v "prekmurski" ligi» (en eslovè). RTV Slovenija, 10-07-2013.
# Wellington Chibebe

Wellington Chibebe (Bulawayo, 1963) és un sindicalista zimbabuès. És el fundador de la Unió d'Artesans Ferroviaris i des de 2002 és el secretari general del Congrés dels Sindicats de Zimbàbue, una organització que engloba uns 1,3 milions de treballadors. També és president de la coalició Crisi de Zimbàbue, que tenia com a objectiu assolir unes eleccions lliures, lluitar contra la fam, defensa del treball, l'habitatge i la fi de la violència. El 2003 va rebre el premi dels drets l'home George Meany‑Lane Kirkland, atorgat pel sindicat majoritari estatunidenc AFL-CIO.
El 17 d'octubre de 2003 Chibebe fou empresonat juntament amb seixanta sindicalistes membres del seu mateix sindicat, i l'endemà foren empresonats cent més. El 5 d'agost de 2004 fou detingut, empresonat i acusat de fomentar assumptes que fomenten el descontentament, juntament amb altres quatre sindicalistes. El 8 de setembre de 2005 fou novament detingut amb gairebé dos-cents sindicalistes durant una marxa contra la pobresa. Va ser detingut i torturat i alliberat gràcies a la pressió internacional. L'últim dels seus afers coneguts es remunta al 15 d'agost de 2006, quan fou empresonat acusat de transport il·legal de divises. Aquests càrrecs foren convertits en unes poques hores en acusacions d'agressió policial. La pressió internacional, inclosa la de la Confederació Internacional d'Organitzacions Sindicals Lliures i Amnistia Internacional, va aplanar el seu alliberament el 18 d'agost de 2006.

## Referències

* 1 2 «AFL-CIO» (en anglès). Arxivat de l'original el 5 de gener 2012. [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ «http://www.icftu.org/list.asp?Language=FR%26Type=ALL%26Country=ZWE%26Order=Date&title=%5B3%5D Site de presse sur le Zimbabwe». CISL. Arxivat de l'original el 25 novembre 2014.

## Enllaços externs

* Lloc web del Congrés dels Sindicats de Zimbàbue (anglès)
* Lloc web de la coalició Crisi de Zimbàbue Arxivat 2006-08-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Clinopodium nepeta

Clinopodium nepeta és una espècie de planta herbàcia de la família de les lamiàcies.

## Noms comuns

Segons Termcat, en català es coneix com a rementerola, calament, calamenta, catameus, borriol, menta, menta borda, menta de les marietes, nepta, poliol, poliol blanc, poliol de bosc, poliol de marge, poliol negre, robins, tarongina borda, buriol, calaminta, climents, netta, poriol, poriol de bosc, rebenterola, remenderola i remendòria.

## Característiques

C. nepeta creix com una planta herbàcia formant un monticle compacte de brillants fulles similars a l'orenga, verdes, que es cobreixen de flors de color rosa lavanda a una alçada de 18 centímetres. L'olor de C. nepeta és una barreja de menta i orenga, i atreu abelles i papallones. C. nepeta creix generalment a l'estiu, i fins ben entrada la tardor. Aquesta planta no necessita ser replantats any rere any, ja que pot quedar latent en els mesos d'hivern, llavors rebrota a la primavera. D'altra banda, a la tardor, les flors de la planta, que contenen llavors, cauen a terra i es sembren, podent germinar a la primavera. Les flors comencen a aparèixer a finals de l'agost. C. nepeta sovint creix silvestre, però poden ser trasplantades en tests per a més comoditat. L'esperança de vida mitjana d'una planta de C. nepeta és de 3-4 anys. L'únic problema amb aquesta planta és que sigui infectada per oïdis.

## Usos

S'utilitza en la cuina italiana, on se l'anomena mentuccia, nipitella o nepitella.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 12 octubre 2020].
* ↑ http://www.crimson-sage.com/shop/?cart=517047&cat=1&itemid=100157&
* 1 2 3 http://www.finegardening.com/plantguide/calamintha-nepeta-nepetoides-lesser-calamint.aspx
# Suren

Els Suren o Surena (en part: 𐭎𐭅𐭓𐭉𐭍, Surēn; en persa mitjà: 𐭮𐭥𐭫𐭩𐭭) foren una família noble de Pàrtia, famosa durant el període de domini de l'Imperi Part.
L'iniciador de la família dels Suren va tenir el privilegi de coronar al primer rei de Pàrtia al segle iii aC, i aquesta tradició va ser seguida pels seus descendents. Després de la derrota al segle iii dels arsàcides i l'ascens dels sassànides, la família va canviar de bàndol i va passar a servir a l'Imperi Sassànida. A la cort es coneixien amb l'epítet de la "família partia".
El membre més destacat de la família va ser el general conegut amb el nom de Surenes i un marzban d'Armènia del segle vi (Suren d'Armènia). En realitat Suren era un títol, probablement mariscal de camp, acompanyat de l'honor hereditari de coronar els reis. En aquest sentit, era la segona dignitat de l'Imperi després del rei. El rastre d'aquesta família es pot seguir fins al segle ix, quan un comandant militar va estar actuant al nord de la Xina. Probablement eren grans terratinents de Sakastan (Sistan), d'on haurien expulsat als saces (escites) cap al Panjab. Es creu que van governar el Sistan com a feu durant l'Imperi Part i probablement almenys algun temps sota els sassànides. Una teoria suposa que el Regne Indo-Part fundat per Gondofares I, era una creació dels Suren.

## Referències

* ↑ Yarshater, Ehsan (ed.). The Cambridge history of Iran. Vol. 3,2 The Seleucid, Parthian and Sasanian periods. Cambridge: Cambridge U P, 1983, p. 526-527. ISBN 9780521246934.

## Vegeu també

* Set clans parts

## Enllaços externs

* Surena. Encyclopaedia Iranica
Viccionari