OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Columna Eixea-Uribe

La Columna Eixea-Uribe va ser una unitat de milícies que va operar al començament de la Guerra Civil Espanyola.
Va ser creada en l'estiu de 1936, després de l'esclat de la guerra civil. Originalment se la va conèixer com a «columna Pérez-Uribe», era manada pel diputat José Antonio Uribes Moreno i amb l'assessoria militar del comandant José Pérez Martínez. Va estar composta per milicians procedents de Conca i València, entre els quals van destacar els afiliats a la JSU. Posteriorment va passar a estar manada pel tinent coronel Manuel Eixea Vilar, adoptant el seu nom definitiu.
La columna va actuar al front de Terol al costat d'altres unitats de milícies. A partir d'agost va intervenir en combat, quedant situada en el sector de Cubla-Villel-Bezas. Al desembre la columna va participar al costat d'altres unitats republicanes en una ofensiva sobre Terol, que va fracassar estrepitosament.
Després de la seva militarització, a partir dels seus efectius es crearien les brigades mixtes 57a i 58a de l'Exèrcit Popular.

## Referències

* 1 2 Casanova, 2008, p. 28.
* ↑ Alpert, 2013, p. 331.
* ↑ Sabio Alcutén, 2008, p. 88.
* ↑ Cenarro Lagunas, 1996, p. 59.
* ↑ de Gaule, 1973, p. 125.
* ↑ Cenarro Lagunas, 1996, p. 60.
* ↑ Alcofar Nassaes, 1973, p. 252 et seq..
* ↑ de Gaule, 1973, p. 149 et seq..
* ↑ Engel, 1999, p. 60-61.

## Bibliografia

* Alcofar Nassaes, José Luis. «Spansky». Los extranjeros que lucharon en la guerra civil española. I. Madrid: Dopesa, 1973.
* Alpert, Michael. The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939. Cambridge University Press, 2013.
* Casanova, Ester. La violencia política en la retaguardia republicana de Teruel durante la guerra civil. Instituto de Estudios Turolenses, 2008.
* Cenarro Lagunas, Ángela. El fin de la esperanza: fascismo y guerra civil en la provincia de Teruel, 1936-1939. Instituto de Estudios Turolense, 1996.
* de Gaule, Jacques. El frente de Aragón. Círculo Amigos de la Historia, 1973.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Sabio Alcutén, Alberto. Paisajes para después de una guerra. El Aragón devastado y la recostrucción bajo el franquismo (1936-1957). Institución Fernando el Católico, 2008.
# Cixila

Cixila va ser un religiós mossàrab de Toledo que està documentat com a arquebisbe de la ciutat durant el període musulmà vers el 774/5 i 783/4.
Després de la invasió musulmana de la península, Cixila va ser un dels prelats cristians que van conservar a la ciutat la cultura anterior a la conquesta i es van haver d'adaptar a les noves circumstàncies. Durant el segle VII hi va haver diverses revoltes per part dels habitants de Toledo, però es desconeix si van tenir algun comportament al respecte com a figures públiques pel fet de ser arquebisbes de Toledo, però és evident que aquests prelats, Cixila entre ells, van haver, almenys de pronunciar-s'hi.
La seva biografia ha estat plena de falsaris des de la seva mateixa mort. El text va ser elaborat per un clergue toledà de finals del segle viii inserida al final de la Crònica Mossàrab del 754; probablement no el va arribar a conèixer, però, en tot cas, la biografia és més aviat un elogi amb tendències hagiogràfiques. Cixila, llur pontificat va durar 9 anys, segons Flórez entre el 774/5 i 783/4, és considerat un home santíssim criat al servei de l'església de Toledo des de la seva infància i durant l'entrada dels musulmans a la península, i aquesta fidelitat a l'església li va procurar el seu ascens a la seu de Toledo. Entre els seus mèrits es destaca l'erudició sagrada, la restauració d'esglésies i virtuts teologals ben conegudes per tothom. Es diu que va acceptar el repte d'un teòleg sabel·lià sobre un punt doctrinal i el va derrotar; la història diu que qui el va reptar va emmalaltir i el bisbe va pregar per ell i es va recuperar.
La condició d'escriptor que se li atribueix va ser aprofitada al segle XVI per inventar una sèrie de fabules, més concretament se li va atribuir una carta dirigida a ell de part del rei Silo d'Astúries, que li dona les gràcies, entre altres coses, per haver enviat al nord nombroses relíquies i haver fet edificar una església a sant Tirs al costat de la gran mesquita de Toledo. L'escrit espuri va ser inclòs entre les còpies dels còdexs antics enviats a copiar per Juan Bautista Pérez que hi ha a la biblioteca capitular de Toledo. D'altra banda, se li ha atribuït una vida de sant Ildefons, recollida a molts còdexs espanyols des del segle x, els quals el senyalen com l'autor. S'ha dubtat de l'autenticitat de l'obra, que altres atribueixen a un altre bisbe Cixila de Lleó del segle x, però és una hipòtesi poc versemblant. L'editor Juan Gil manté l'atribució al bisbe toledà, però encara que no en fos l'autor, el cert és que l'obra va ser confeccionada a l'àrea toledana mossàrab i no al segle x, perquè és el lloc on es va iniciar el culte al sant i l'obra manté una clara estructura litúrgica per a la celebració de les matines de la seva festivitat.

## Referències

* ↑ Gonzálvez Ruiz, 2011, p. 81.
* 1 2 Gonzálvez Ruiz, 2011, p. 82.

## Bibliografia

* Gonzálvez Ruiz, Ramón «El nacimiento del mundo mozárabe toledano (711-807). Un ensayo de historia comparada» (en castellà). Antigüedad y cristianisme, vol. XXVIII, 2011, pàg. 67-98. Arxivat de l'original el 2016-05-04. ISSN: 0214-7165 [Consulta: 6 maig 2016]. Arxivat 2016-05-04 a Wayback Machine.
# Claude Nougaro

Claude Nougaro (Tolosa de Llenguadoc, el 9 de setembre de 1929 - París, el 4 de març de 2004) va ser un cantant i poeta francès de varietats i de jazz. També va conrear la pintura i el dibuix.

## Discografia

* 1999 Pacifique
* 1999 Nougayok
* 1999 Locomotive d'or
* 2000 Embarquement immédiat
* 2005 La note bleue

## Enllaços externs

* Web de Claude Nougaro
# Claude Papi

Claude Papi (16 d'abril de 1949 - 28 de gener de 1983) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1978.

## Referències

* ↑ (francès) French Football Federation Profile Arxivat 2004-06-22 a Wayback Machine.
* ↑ Claude Papi's Profile on national-football-teams.com
# Comtat de Lisieux

El comtat de Lisieux fou una jurisdicció feudal de Normandia formada pel pagus Lexoviensis (el Lieuvin), limitat al nord pel riu Charentonne i la mar, a l'est pel riu Risle, i a l'oest pel riu Dive. Incloia part de les terres concedides al cap normand Giroie (d'ascendència bretona, net d'Abbó el Breto i fill d'Arnold el Gros) i la seva família, i els deganats de Gacé i Montreuil. El 1026 el bisbe de Lisieux va assolir els drets comtals.
Vegeu: Bisbat de Lisieux

## Referències

* La grande Encyclopédie, volum XXII, pàg. 324
* Annuaire du diocèse de Bayeux et Lisieux
# Línia Amiens-Compiègne-Amiens del TER

Aquestes són les estacions de la línia Amiens-Compiègne-Amiens del TER, una xarxa ferroviària de França gestionada per la companyia SNCF.

## Estacions

| Estació | Municipi | Departament |
| Amiens | Amiens | Somme |
| Longueau | Longueau | Somme |
| Estació de Boves | Boves (Somme) | Somme |
| Thézy-Glimont | Thézy-Glimont | Somme |
| Moreuil | Moreuil | Somme |
| Hargicourt-Pierrepont | Hargicourt | Somme |
| Montdidier | Montdidier | Somme |
| Tricot | Tricot | Oise |
| Wacquemoulin | Wacquemoulin | Oise |
| Estrées-Saint-Denis | Estrées-Saint-Denis | Oise |
| Compiègne | Compiègne | Oise |
# Valldevià

Valldevià és un nucli de població agregat al municipi de Vilopriu de la comarca del Baix Empordà.
Està situat a l'extrem nord del terme de Vilopriu, a l'alçada del quilòmetre 5 de la GI-631, estenent-se a banda i banda d'aquesta carretera. A la part baixa, es troba l'església de Sant Mateu de Valldevià, i un petit nucli de poblament compacte; a la part alta, s'hi troba el castell (masia fortificada) i alguns habitatges, i la resta, consisteix en un conjunt de masies escampades.
Històricament és l'antiga villa Cacavianus, possessió del bisbat de Girona, ja als segles IX i X. El topònim actual està documentat des del segle XIII. S'hi han trobat vestigis de poblament romà al seu entorn.

## Referències

* ↑ «.xml Valldevià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Castell de Valldevià - Vilopriu - Pobles de Catalunya». [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ «Valldevià (Vilopriu - Baix Empordà)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 27 desembre 2020].
# Butlla Manifestis Probatum

La butlla Manifestis Probatum fou una butlla emesa pel Papa Alexandre III al 1179 en la qual declara que el Comtat de Portucalense és un regne independent amb un sobirà, Alfons I Henriques, ratificant així el Tractat de Zamora del 1143.

## Història

El rei portuguès, Alfons I Henriques el Conqueridor, inicià una guerra contra el regne de Lleó i Castella després que la família noble gallega dels Trava influenciés la mare d'aquest sobre Galícia. Una actitud que no agradà la noblesa del comtat de Portucalense (Portugal) vist que temia perdre la seva autonomia. El fill, Alfons I Henriques, inicià doncs un llarg període de guerra que es conclou a la Conferència de Zamora on Alfons VII de Lleó i Castella i Alfons I Henriques signen la pau. El rei castellà atorga la independència a Alfons I Henriques, així com el títol de rei. Tanmateix, havent-se proclamat anys abans com a Imperador, Henriques seguia sent vassall del rei castellà. Per tal d'adquirir definitivament la seva independència, s'adreçà al papa Inoncens II, proposant-se com el seu vassall. Però el Papa només li atorgà el títol de duc de Portugal. Així, Portugal haurà d'esperar-se 36 anys abans que el Papa Alexandre III li atorgui finalment la independència amb la Butlla Manifestis Probatum.

## Referències

* Scanner del document original
# Luci Gegani Macerí

Luci Gegani Macerí (en llatí Lucius Geganius Macerinus) va ser un magistrat romà. Era germà del cònsol Tit Gegani Macerí (Titus Geganius Macerinus).
Degut a la fam que afectava la ciutat de Roma l'any 492 aC, ja que la revolta dels plebeus de l'any anterior havia impedit cultivar les terres, el cònsol va enviar al seu germà Luci com a legat amb algunes naus a buscar gra a l'illa de Sicília.
Un altre Luci Gegani Macerí (Lucius Geganius Macerinus) va ser tribú amb poder consolar l'any 378 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 884.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VI,31
* ↑ Diodor de Sicília. Bibliotheca historica XV,57
# Pedro Monzón

Pedro Monzón (23 de febrer de 1962) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1990.

## Referències

* ↑ «Klinsmann: the rise...and the falls». Guardian News and Media Limited, 07-03-2004. [Consulta: 21 juny 2014].
* ↑ (castellà) Ecuatorian Suspension
* ↑ (castellà) Argentine Primera statistics
# Pardachirus poropterus

Pardachirus poropterus és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes d'Indonèsia, Nova Guinea, nord d'Austràlia i Filipines.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Peiró de la Plaça Nova

El Peiró del Cap de la Vila, també conegut com a Peiró de la Plaça Nova, datat del segle xv, es tracta de l'únic que es conserva actualment a Cinctorres.
Els peirons o creus de terme poden considerar-se com un símbol de les terres del nord de la Comunitat Valenciana, en la qual el model escultòric es perllonga al llarg de les etapes renaixentista i barroca. Aquests monuments tingueren la seua època de màxima esplendor durant els segles XIV i xv.
La seua ubicació ha canviat, en un principi estava ubicada en l'encreuament de camins amb Castellfort i Portell. Però quan el peiró fou destruït durant el conflicte bèl·lic del 36, al dur a terme la seua reconstrucció, feta per Benjamí Moles Guardiola, es va traslladar a la Plaça de l'Església en el lloc on estava la creu de la plaça d'Alfonso XIII.
Durant l'hivern de 1997 les inclemències del temps van fer que el material petri de la creu, prou deteriorada pel pas del temps i per l'acció danyosa dels materials emprats en intervencions anteriors, s'esquerdarà i es produí el desmembrament d'un dels braços de la creu i l'esmicolament de tota la creu. Per proposta de l'Ajuntament de Cinctorres i amb l'assessorament de l'Associació Cultural el Peiró, el 13 de març de 1997 es sol·licità a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència la restauració del monument.

## Descripció

El peiró és d'estil gòtic amb creu llatina i braços rectes amb cresteria perimetral i remats florals, amb imatgeria en l'anvers (figura de Crist baix capitell i en el braç horitzontal disposades a manera de Calvari, les imatges, mutilades i deteriorades, de la Dolorosa a la dreta i de Sant Joan Evangelista, a la seva esquerra) i revers (figura de la Mare de Déu i el nen al centre, flanquejada per les figures possiblement de Santa Bàrbara a la dreta i Santa Llúcia a l'esquerra).
En el braç horitzontal i al costat de les imatges es representen busts d'àngels. També està representat Crist redemptor ressuscitant al nou Adan,. en l'anvers i Catalina, en el revers, Santa Úrsula en el lateral dret i Santa Àgueda en l'esquerre.
Per la seua banda, el capitell presenta forma tronc piramidal invertida i de secció octogonal amb l'escut de la Corona d'Aragó a un costat i el de Cinctorres en l'altre. A més, a la resta de les cares té esculpides les escenes de la coronació de la Mare de Déu i de l'Adoració dels Reis Mags. També estan els escuts dels donants, possiblement la família Oller.
La creu és de propietat municipal, però es conserva en dipòsit temporal a l'església parroquial, i en el seu lloc hi ha una rèplica del 1998 en els tallers "Artipedra".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Peiró de la PLaça Nova | Ajuntament de Cinctorres». [Consulta: 15 agost 2019].
* 1 2 3 4 «Cruz Gótica (Cinctorres), un recorrido cultural por los pueblos de Castellon». [Consulta: 15 agost 2019].
* ↑ Puig, Ernest Querol i. La comarca dels Ports. L'Abadia de Montserrat, 1995-01-17. ISBN 9788478265817.
# Pere Joan Girona i Trius

Pere Joan Girona i Trius (Vilafranca del Penedès, 1877 - Barcelona, 1952) fou un perit agrícola i escriptor català.
Es doctorà en dret el 1897 i es llicencià en farmàcia el 1911. Participà en la creació de l'Escola Superior d'Agricultura de la Mancomunitat de Catalunya. El 1928 fou president de la Federació Agrícola Catalanobalear. Fou desposseït durant la dictadura de Primo de Rivera de la càtedra de comptabilitat agrícola de la Universitat Nova de la Mancomunitat el 1924.
Fou perit agrícola i soci de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre des de 1908. L'any 1914 va entrar a la junta directiva per fer-se càrrec de la biblioteca. A més dirigí des del 1918 la Revista de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre.
Va escriure novel·les i tractats d'agricultura.

## Obres
### Tractats

* Curset de pràctiques de degustació de vins, licors i begudes anàlogues (1918)
* La Rabassa morta: su extensión, sus conflictos, su solución (1923)
* Contabilidad agrícola (1934)
* Vocabulari català d'agricultura…

### Novel·les

* Proses frívoles (1930), presentat als Jocs Florals de Barcelona
* El meu amic Modest (1933)
* Records d'Estudi (1906)

## Referències

* 1 2 «Pere Joan Girona i Trius». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Planas i Maresma, Jordi. Els propietaris i l'associacionisme agrari a Catalunya (1890-1936). Documenta Universitaria, 2006.
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1930, document 310
# Partit Republicà Progressista

Partit Republicà Progressista fou el nom que adoptà el partit que agrupava les forces republicanes després de la caiguda de la Primera República Espanyola el 1874, i que fou refundat a l'exili per Manuel Ruiz Zorrilla i Nicolás Salmerón el 1880 amb la finalitat d'aplegar totes les forces republicanes (centristes de Salmerón, progressistes democràtics de Cristino Martos Balbi, etc.).
Ideològicament, defensaven una república unitària (tot i que no es tancaven en banda a alguna forma d'autonomia regional) amb el reformisme social radical posat en pràctica el 1872. Tanmateix, aviat es produïren crisis internes degut al revolucionarisme conspiratori de Ruiz Zorrilla (que intentà engrescar els militars de l'Associació Republicana Militar en els pronunciaments de 1883 i 1886), la negativa a participar en comicis i l'absoluta intransigència a participar en institucions de la monarquia. Això provocà que molts seguidors de Martos s'integressin al Partit Liberal o al Partit Demòcrata Possibilista el 1881, i la de Nicolás Salmerón el 1886, fundador del Partit Republicà Centralista. Això va provocar la participació electoral de partit des del 1887, però les diferències entre Ruiz Zorrilla i els seus socis provocaren l'esmicolament del partit a la seva mort el 1895. Eusebi Jover i Marquet en fou el cap a Catalunya i avalador d'Alejandro Lerroux, qui l'abandonaria per a fundar el Partit Republicà Radical. Els blasquistes valencians fundarien el Partit d'Unió Republicana Autonomista, i el mallorquí Jeroni Pou Magraner fundà el Partit d'Unió Republicana de Mallorca. D'altres grups s'uniren al Partit Republicà Democràtic Federal i d'altres fundarien el 1903 la Unió Republicana.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Partit Republicà Progressista

## Enllaços externs

* «Partit Republicà Progressista». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pere Vivó i Gili

Pere Vivó i Gili (Sabadell, Vallès Occidental, 1931 - Barcelona, 14 d'agost de 2023) fou un sacerdot català.
Fou vicari de les parròquies de Caldes d'Estrac i de Gavà, fins que l'any 1964 fou nomental vicari de la parròquia de la Sagrada Família, en substitució de Joaquim Garrit i Rigol, essent-ne rector l'Albert Viladrich i Vendrell. Posteriorment, el 1969 esdevingué rector del Pla del Penedès, on va recuperar l'església romànica del poble, del segle XI. Fou també rector a Mollet del Vallès i Sant Celoni, fins que el 1989 fou nomenat rector de Sant Cugat del Vallès, on publicà el llibre El Monestir de Sant Cugat, a partir dels monjos i enllà... Dades per a la història.
Va contreure una malaltia de fetge i pàncrees i es va retirar a Sant Andreu del Palomar, un temps també a Sant Just Desvern, fins fou ingressat a la residència sacerdotal de Sant Josep Oriol de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Ha mort Mn. Pere Vivó Gili». Església Arxidiocesana de Barcelona, 01-09-2023. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ Font i Gillué, Josep Maria «https://www.catalunyareligio.cat/ca/en-record-pere-vivo-gili-josep-maria-font». Catalunya Religió, 01-09-2023 [Consulta: 3 abril 2023].
# Pere Sust

Pere Sust és el nom dels següents personatges:
* Pere Sust Arimon (el Masnou, Maresme, 1908-1983) jugador, entrenador i dirigent esportiu vinculat al bàsquet.
* Pere Sust Estapé (el Masnou, Maresme, 1873-1925), mariner i polític.
* Pere Sust Sagau (Barcelona, 1941), jugador, entrenador i dirigent esportiu vinculat al bàsquet.
# Parupeneus rubescens

Parupeneus rubescens és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 43 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i el Golf Pèrsic fins a Sud-àfrica i l'oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# París-Roubaix 1987

La París-Roubaix 1987 fou la 85a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 12 d'abril de 1987 i fou guanyada pel belga Eric Vanderaerden, que s'imposà a l'esprint als seus tres companys d'escapada en l'arribada a Roubaix. Patrick Versluys i Rudy Dhaenens foren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Eric Vanderaerden | Panasonic | 7h 18' 03" |
| 2 | Patrick Versluys | AD Renting | m. t. |
| 3 | Rudy Dhaenens | Hitachi | m. t. |
| 4 | Jean-Philippe Vandenbrande | Hitachi | + 02" |
| 5 | Edwig Van Hooydonck | Superconflex | + 1' 54" |
| 6 | Bruno Wojtinek | Z-Peugeot | + 2' 37" |
| 7 | Marc Sergeant | Lotto | m. t. |
| 8 | Nico Verhoeven | Superconflex | m. t. |
| 9 | Bruno Leali | Carrera Jeans | m. t. |
| 10 | Martial Gayant | Système U | + 3' 04" |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
# Pericoma attenuata

Pericoma attenuata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Romania.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Pericoma bilobata

Pericoma bilobata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Satchell, G. H., 1954. Keys to the Described Species of New Zealand Psychodidae with Descriptions of Eight New Species. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 105: 475–491.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Perlesta shawnee

Perlesta shawnee és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Nord-amèrica: Alabama, Illinois, Indiana, Carolina del Nord i Virgínia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Just How Imperiled Are Aquatic Insects? A Case Study of Stoneflies (Plecoptera) in Illinois Arxivat 2010-06-15 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Checklist of Known Illinois Plecoptera (Stoneflies) (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
# Petroeuro

Un petroeuro és una transacció petroliera valorada en euros en lloc de dòlars (petrodòlar). El comerç de qualsevol recurs natural, incloent-hi el petroli, es controla a través d'associacions d'intercanvi que involucren exportadors i importadors del recurs, en un mercat definit, i a través d'un tractat de comerç. Els principals països que tenen reserves petrolieres des de la caiguda de la producció als Estats Units estan dominats per l'OPEP, i per això l'OPEP pot escollir dòlars, euros, iens o qualsevol altra divisa sempre que es percebi un avantatge política o econòmica. Des dels acords de 1971 i 1973, tot el petroli de l'OPEP es ven exclusivament en dòlars nord-americans. Això crea una demanda permanent de dòlars en els mercats de canvi internacionals.

## Referències

* ↑ How can the dollar collapse in Iran?
# Pau Morales

«Pau Morales» té aquests significats:

## Biografies

* Pau Morales i Romero, polític català
* Pau Morales Prat, pintor i daurador català