OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vladímir Steklov

Vladímir Steklov (rus: Владимир Андреевич Стеклов) (Nijni Nóvgorod, 28 de desembre de 1863 $^{(Julià)}$ - Gaspra, 30 de maig de 1926) va ser un matemàtic rus.

## Vida i obra

Steklov va ser fill d'un pastor ortodox i de la germana del crític literari Nikolai Dobroliúbov. Va fer els seus estudis secundaris a un selecte institut de Nijni Nóvgorod en el qual només es va començar a interessar pels estudis en els darrers dos anys. El 1882 va ingressar a la facultat de Física i Matemàtiques de la universitat de Moscou, però no té gaire èxit i finalment va a parar a la universitat de Khàrkiv en la qual serà deixeble d'Aleksandr Liapunov. Es va graduar el 1887 i el 1891 va ser nomenat professor de mecànica de la universitat. El 1902, el mateix any que va llegir la seva tesi doctoral, Liapunov va deixar Khàrkiv per ocupar una càtedra a la universitat de Sant Petersburg; Steklov va ser el seu substitut a Khàrkiv. El 1906 ell mateix també va marxar a Sant Petersburg on va fer la resta de la seva carrera acadèmica.
Steklov va ser el fundador del Institut de Matemàtiques de Sant Petersburg que porta el seu nom en honor seu. Steklov estava molt en contra del règim tsarista i simpatitzava amb les idees progressistes, per això va col·laborar intensament amb les autoritats soviètiques en la construcció d'una nova xarxa de recerca.
Va publicar més de 150 articles científics en el camp de les matemàtiques aplicades, destacant els seus treballs en funcions ortogonals, tema sobre el que va escriure el llibre Teoria general de les funcions fonamentals.

## Referències

* ↑ Kozlov, Pavlov i Sergeev, 2015, p. 2.
* ↑ Демидов, 2015, p. 19.
* ↑ Sinai, 2003, p. 37.
* ↑ Chang, 2011, p. 154.
* ↑ Sinai, 2003, p. 38.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific Publishing, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Демидов, С.С. «Владимир Стеклов: математик на рубеже двух эпох» (en rus). ТРУДЫ МАТЕМАТИЧЕСКОГО ИНСТИТУТА ИМ. В.А. СТЕКЛОВА, Vol. 289, 2015, pàg. 17-30. DOI: 10.1134/S0371968515020028. ISSN: 0371-9685.
* Kozlov, V.V.; Pavlov, V.P.; Sergeev, A.G. «Vladimir Andreevich Steklov (1863–1926)» (en anglès). Proceedings of the Steklov Institute of Mathematics, Vol. 289, Num. 1, 2015, pàg. 1-9. DOI: 10.1134/S008154381504001X. ISSN: 0081-5438.
* Sinai, Yakov. «Vladimir Andreevich Steklov». A: Yakov Sinai (ed.). Russian Mathematicians in the 20th Century (en anglès i rus). World Scientific, 2003, p. 37-60. ISBN 981-238-385-90.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Vladímir Steklov» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Youschkevitch, A.P. «Steklov, Vladimir Andreevich». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 16 gener 2019]. (anglès)
# Vespula germanica

Vespula germanica és una espècie d'himenòpter apòcrit de la família dels vèspids (Vespidae) distribuïda a la majoria de l'hemisferi nord i parts del sud, incloent-hi la península Ibèrica.

## Característiques

Les obreres de V. germanica amiden uns 13 mm i pesen de 74,1 ± 9,6 mg, i tenen una coloració negra i groga. És molt semblant a Vespula vulgaris, però certs trets les permeten diferenciar. V. germanica té tres punts negres a la cara, mentre que V. vulgaris té una marca en forma d'àncora, V. germanica té punts negres separats a l'abdomen mentre que V. vulgaris té les marques anàlogues fusionades amb els anells, de forma que el patró és diferent.

## Distribució

Nativa d'Europa, Àfrica del Nord, i l'Àsia temperada. Ha estat introduïda i establerta a molts altres llocs, incloent-hi Amèrica del Nord, Amèrica del Sud (Argentina i Xile), Austràlia i Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ «Vespula germanica | IBERFAUNA». [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ «Does size matter? — Thermoregulation of ‘heavyweight’ and ‘lightweight’ wasps». [Consulta: 16 maig 2013].
# Biferno

El Biferno (també apareix com Bimferno o Tiferno) és un riu d'Itàlia. Es forma per la unió dels torrents Quirino i Càllora. Els afluents principals a l'esquerra són el torrent Cervato, els barrancs Ceruntoli i Grande, i les rieres Lattuni i Macchie; i a la dreta el torrent Cigno, el barranc Ingotta, el riu Oratino, el barranc de la Piana, el torrent Rio, el barranc Rio Vivo, el torrent Rivolo i el barranc de la Tortore. Actualment passa per Campobasso (Molise). En el punt del curs on el riu passa per Guardialfiera es va construir una resclosa, que ha originat un pantà, el llac Gualdialfiera, dedicat a subministrat aigua de reg a part de la Molise. Feu frontera entre la Pulla i els Frentanis. i el seu nom antic fou Tifernus.

## Àrees de protecció legal

En el curs del riu Biferno hi ha cinc àrees LIC que han passat a formar part de la Xarxa Natura 2000: Fiume Biferno (confluenza Cigno-alla foce esclusa); Valle Biferno da confluenza Torrente Quirino al LagoGuardalfiera-Torrente Rio; Lago di Guardialfiera-M. Peloso; Valle Biferno dalla diga a Guglionesi; Foce Biferno-Litorale di Campomarino.

## Referències

* ↑ Barker, Graeme. Mediterranean Valley (en anglès). Bloomsbury Publishing, 1995, p. 20. ISBN 0567312852.
* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Geography (en anglès). Volum 1. Little, Brown & Company, 1854, p. 454.
* ↑ «DECISIÓN DE LA COMISIÓN por la que se adopta, de conformidad con la Directiva 92/43/CEE del Consejo, una segunda lista actualizada de lugares de importancia comunitaria de la región biogeográfica mediterránea» (en castellà). Unió Europea, 12-12-2008. [Consulta: 1r gener 2021].
# Rasa del Balç de Viladot

La Rasa del Balç de Viladot és un torrent afluent per l'esquerra del Torrent d'Aigüesvives, al Solsonès que fa tot el seu curs pel terme municipal d'Olius.

## Descripció

Neix a la banda meridional de la Costa de Viladot i pren la direcció predominant cap a les 2 del rellotge. Tot recorrent el sector del Balç de Viladot, travessa la carretera LV-3005 i en sortir del dit sector, la C-451. Tot seguit passa a menys de 150 m. de la masia de Viladot i desguassa al Torrent d'Aigüesvives en el tram en què aquest curs fluvial és conegut amb el nom de la Rasa del Lloc.

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa del Balç de Viladot :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 815 | - |
| 250 | 775 | 16,0% |
| 500 | 752 | 9,2% |
| 750 | 735 | 6,8% |
| 1.000 | 725 | 4,0% |

## Xarxa hidrogràfica

La Rasa del Balç de Viladot únicament té un afluent. La totalitat de la seva xarxa suma una longitud de 1.753 m. que transcorren íntegrament pel terme municipal d'Olius.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* 1 2 3 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 29 juliol 2010].
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 41° 57′ 20.48″ N, 1° 29′ 30.82″ E﻿ / ﻿41.9556889°N,1.4918944°E﻿ / 41.9556889; 1.4918944
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 1.000 m.
* ↑ Aquest curs fluvial apareix al web de la XRCC. Per contra, no apareix al mapa de l'ICC en cap de les seves escales per bé que la configuració de les corbes de nivell permet endevinar el seu curs.
# Rajpara (Gohelwar)

Rajpara fou un estat tributari protegit de l'agència de Kathiawar, prant de Gohelwar, presidència de Bombai. Estava format per un sol poble amb dos propietaris tributaris separats. La població el 1881 era de 610 habitants i la superfície de 3 km². Estava a 4 km al nord-est de Jesar. Els ingressos eren de 252 lliures i el tribut pagat al Gaikwar de Baroda era de 25 lliures i el pagat al nawab de Junagarh d'1 lliure i 16 xelins. Els sobirans eren rajputs del clan sarvaiya.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Dolphin FC

El Dolphin Football Club fou un club de futbol irlandès de la ciutat de Dublín.

## Història

El club va ser fundat l'any 1921. Jugà a la lliga d'Irlanda entre les temporades 1930-31 i 1936-37. El 1934-35 es proclamà campió de lliga. A més, fou finalista de copa les temporades 1931-32 i 1932-33.

## Palmarès

* Lliga d'Irlanda:
** 1934-35
* Dublin City Cup:
** 1934-35
* Lliga Senior de Leinster:
** 1929-30, 1930-31
* Copa Senior de Leinster:
** 1931-32

## Futbolistes destacats

Futbolistes internacionals amb les seves seleccions.
| Larry Doyle Jimmy Bermingham Willie Fallon | Joe Kendrick George Lennox Jeremiah Robinson | Alex Stevenson Charlie Reid Alex Massie |

## Referències

* ↑ League of Ireland Rsssf Arxivat 21-2-2008 a Wayback Machine.
* ↑ FAI Cup Rsssf
# Timoneda (botànica)

Timoneda o farigolar és una formació de plantes plurianuals baixes subarbustives en la que dominen els timons (farigoles) i altres mates adaptades al dèficit hídric. També s'hi troben altres plantes amb hàbits diferents com gramínies, orquídies, etc. Les timonedes són comunes a la regió mediterrània, especialment a la península Ibèrica. Una de les timonedes més conegudes dels Països Catalans és la Timoneda d'Alfés amb unes 90 ha d'extensió i uns 300 tàxons vegetals que constitueix un espai natural del Pla d'Espais d'Interès Natural
La timoneda és un matoll secundari produït normalment perquè l'erosió del terreny, o la destrucció intencionada, a més de la pèrdua de la vegetació clímax fa perdre els horitzons superiors del sòl (A i B) restant únicament l'horitzó inferior directament sobre de la roca mare (horitzó C) que acostuma a ser de pH bàsic i més pobre en nutrients per a les plantes que els horitzons superiors. El sòl en aquestes condicions és pedregós i subesquelètic (prim). Les formes de vida dominants que es presenten en la timoneda està constituïda per camèfits i hemicriptòfits.
Les timonedes poden ser pasturades, pastura més aviat pobre, per ovelles i cabres en canvi per als bovins no són adequades.
Un exemple d'associació botànica d'una timoneda és l'associació Teucrio expansi-Thymetum mastigophori. que es dona a uns 1.000 m d'altitud a la província de Burgos amb les següents espècies dominants:
* Teucrium polium L. ssp. expansum (Pau) Borja & Rivas Goday (del gènere del Teucri)
* Thymus maligophorus Lacaita (Cavanillesia), (del gènere Thymus de la farigola)
* Serratula nudicaulis (L.) ssp
* Vincetoxicum officinale albarracinensis (Pau) Bor- Moench
* Sesleria argentea Savi var.
* Thymelaea ruisiSennen & Pau
* Carduncellus araneosus B.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Comunidades de «tomillar-pradera» en los páramos del NO del Macizo Ibérico, per S. Rivas Goday i Josep Borja i Carbonell
# Període de Jemdet Nasr

S'anomena període de Jemdet Nasr un dels períodes arqueològics de la història de Mesopotàmia, comprès entre el 3200 aC i el 3000 aC aproximadament. Es tracta d'un període de transició entre el període d'Uruk —definit per la difusió d'una cultura comuna per tot l'Orient Pròxim— i un període dinàstic arcaic marcat per les diferències regionals. Deu el seu nom al jaciment arqueològic de Jemdet Nasr.
En el període de Jemdet Nasr s'observa la desaparició dels trets ceràmics d'Uruk en els objectes de la perifèria mesopotàmica: Anatòlia, Síria i Pèrsia. Al centre de la conca dels dos rius, Tigris i Eufrates, es va produir el distanciament entre les regions nord i sud; aquesta última, més poblada, va veure l'aparició de noves ciutats que van desplaçar l'anteriorment hegemònica Uruk. L'administració va abandonar l'àmbit regional i es va localitzar en cadascuna de les ciutats, les quals es van diferenciar més entre elles. La població rural es va assentar a les ciutats, les quals oferien avantatges en el control dels recursos dels rius. Això va fer que la població de moltes d'elles creixés considerablement.
Per primera vegada es pot parlar de ciutats estat i ciutats temple, amb això és possible afirmar que aquesta època va suposar un període de crisi i regionalització, que acabaria evolucionant finalment des de les societats més primitives a les societats ja estatals.
En aquest nivell les troballes de documents escrits es veuen reduïts considerablement. Així, a les regions perifèriques, el seu ús va desaparèixer per complet, si bé es va mantenir en la Baixa Mesopotàmia. És probable que, a causa del caràcter administratiu de la major part dels textos, ja no fossin necessaris quan la burocràcia regional va deixar de funcionar.

## Referències

* 1 2 Leick, Gwendolyn. «Shuruppak». A: Mesopotamia: La invención de la ciudad. Barcelona: Rubí, 2002. 84-493-1275-2.
# Pajares de los Oteros

Pajares de los Oteros és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Esla-Campos.

## Nuclis de població

* Fuentes de los Oteros
* Morilla de los Oteros
* Pobladura de los Oteros
* Quintanilla de os Oteros
* Valdesaz de los Oteros
* Velilla de los Oteros

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 473 | 403 | 336 | 376 |
# Piccola Orchestra Avion Travel

Piccola Orchestra Avion Travel Formació musical, Peppe Servillo, cara i veu dels Avion Travel, sintetitza així la filosofia del grup. I, en efecte, la Piccola Orchestra (a més de Servillo, està formada per Fausto Mesolella a la guitarra; Beppe D'Argenzio al saxo; Mario Tronc al piano, Mimmo Ciaramella a la bateria i Ferruccio Spinetti al contrabaix) sempre ha estat un grup sense amos ni padrins, una formació "fora del normal", l'originalitat de la qual ha quedat plasmada en la mateixa història del grup.
La primera formació del grup de Caserta es remunta a 1980, és a dir, a la "new wave" del rock italià. Però és una història de transformacions: després d'iniciar-se en el rock i passar pel pop, en la segona meitat dels anys vuitanta (amb l'afirmació en la "secció rock" del Festival de Sanremo 1987),
# Paul Grimault

Paul Grimault (Neuilly-sur-Seine, 23 de març de 1905 - Le Mesnil-Saint-Denis, 29 de març de 1994) fou un animador francès. Va realitzar pel·lícules d'animació tradicional. No va ser un artista molt prolífic però, tot i així, va deixar una forta empremta en el cinema d'animació francès, en el desenvolupament del qual, va influir decisivament.
Grimault va estudiar arts aplicades, la qual cosa el va portar a treballar en una agència de publicitat, on va crear els seus primers curts animats. El 1936 va fundar la seva pròpia productora, amb André Sarrut, la societat de cinema d'animació Els Gémeaux, la qual va desaparèixer el 1950. La productora va seguir fent animacions publicitàries, però va realitzar també pel·lícules de dibuixos animats, les quals van ajudar a Grimault a imposar-se com un dels animadors francesos més originals i elogiats de l'època.
Les produccions de Grimault estan impregnades de poesia (en part per la col·laboració gairebé continuada amb el poeta i autor teatral Jacques Prévert). A les seves obres, però, també destaquen el sentit de l'humor, l'emotivitat i el sentiment. El seu estil s'inspira en la pintura francesa, entre l'impressionisme i el cubisme. Des d'un altre punt de vista, les seves obres, recullen l'empremta d'un feliç populisme. S'adverteix un ressò de propostes lligades al Front Popular dels anys trenta.

## Animacions destacades

Entre les seves obres més importants, destaquen dues, inspirades en contes d'Andersen: el curtmetratge Le petit soldat (1947), guardonada amb el Gran Premi de Dibuix Animat a la Bienal de Venècia de 1948, i el llargmetratge La Bergère et le Ramoneur (1950), pel·lícula considerada una obra de delicat lirisme i elevada qualitat artística.
Val a dir, que la història d'aquesta darrera animació va ser convulsa. El soci de Grimault, André Sarrut, va voler distribuir-la quan encara no s'havia acabat i així ho va fer. Des d'aleshores, va haver tot un seguit de problemes amb els drets i d'actuacions legals, fins que, el 1979, Grimault va recuperar els drets i va poder muntar-la de nou, segons el seu gust, i completar-la. Aquesta segona versió, es va presentar amb el títol de Le roi et l'oiseau i va aconseguir el Premi Louis Delluc el desembre de 1979.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Lucci, Gabriele. Animación. Madrid: Electa, 2005. ISBN 84-8156-393-5.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el d’agost 19, 2011. [Consulta: d’abril 9, 2021]. [Consulta: 9 d'abril de 2021]
* ↑ Jean-Loup Passek dir. Dictionnaire du cinéma français Larousse 1987 p. 184
* ↑ Paul Grimault, Traits de mémoire, Seuil, 1991, p. 230

## Enllaços externs

* «Paul Grimault - Cinémathèque française». [Consulta: 9 abril 2021].
* «Il était une fois le cinéma - La passion du cinema», 26-07-2014. Arxivat de l'original el 2014-07-26. [Consulta: 9 abril 2021].
# Bieuzy

Bieuzy (en bretó Bieuzhi-an-Dour) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 735 habitants. Limita al nord-oest amb Guern, al nord amb Malguénac al nord-est amb Le Sourn, a l'oest amb Melrand, a l'est amb Pluméliau, al sud-oest amb Quistinic, al sud Saint-Barthélemy i al sud-est amb Guénin.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | 1.534 | - | - | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | 1.325 | - | - | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | - | 1.378 | - | - | 1.495 | - | 1.187 | 1.122 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1.029 | 923 | 886 | 842 | 812 | 708 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Léon Quillere | |

## Agermanaments

* Mairal

## Referències

* ↑ Bieuzy al web de l'Insee
# Rasa de les Fraus

La Rasa de les Fraus és un torrent afluent per l'esquerra de l'Aigua d'Ora que realitza la totalitat del seu recorregut pel terme municipal de Navès.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de les Fraus està integrada per un total de 28 cursos fluvials. D'aquests, 16 són subsidiaris de 1r nivell, 10 ho són de 3n nivell i 1 ho és de 3r nivell.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 13.754 m. que transcorren íntegrament pel terme municipal de Navès excepte 125 metres que ho fan pel terme de Capolat.

## Referències

* 1 2 3 Mapa de l'ICC. On el topònim figura a escales 1:50000 i superiors
* ↑ Mapa Vall de Lord, Esc. 1:25.000., Editorial Alpina. Topònim comprovat "in situ"
* 1 2 3 4 5 6 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 29 maig 2010].
* ↑ Aquest curs fluvial apareix al web de la XRCC. Per contra, no apareix al mapa de l'ICC en cap de les seves escales per bé que la configuració de les corbes de nivell permet endevinar el seu curs.
* ↑ Només apareix al mapa de l'ICC a escala 1:25.000
# Timoneda

«Timoneda» té aquests significats:
* Biografies: Joan Timoneda, escriptor valencià del segle XVI
* Botànica: Timoneda (botànica), formació arbustiva en la qual predominen els timons
* Toponímia: Timoneda (Lladurs), entitat de població del municipi de Lladurs (Solsonès)
# The Ten Commandments

«The Ten Commandments o Ten Commandments» té aquests significats:
* The Ten Commandments (pel·lícula de 1923), pel·lícula muda de 1923 dirigida per Cecil B. DeMille i protagonitzada per Theodore Roberts
* The Ten Commandments (en català, Els Deu Manaments), pel·lícula de 1956 dirigida per Cecil B. DeMille i protagonitzada per Charlton Heston
* The Ten Commandments (pel·lícula de 2007), pel·lícula d'animació per ordinador de 2007 dirigida per John Stronach i Bill Boyce
* The Ten Commandments: The Musical, musical de l'any 2006 amb música de Patrick Leonard i lletres de Maribeth Derry, protagonitzat per Val Kilmer
* The Ten Commandments (sèrie de televisió), minisèrie de televisió de 2006 dirigida per Robert Dornhelm i protagonitzada per Dougray Scott

## Vegeu també

* Els deu manaments (desambiguació)
# Tomás Reñones Crego

Tomás Reñones Crego (Santiago de Compostel·la, La Corunya, 9 d'agost de 1960) és un exfutbolista i polític gallec. Va ser jugador del Club Atlético de Madrid i de la selecció espanyola.

## Carrera esportiva

La seva demarcació en el camp era la de lateral dret o central. Va guanyar una lliga (1996) i quatre copes del Rei (1985, 1991, 1992 i 1996). Va ser el capità dels matalassers quan l'equip va guanyar el doblet. Els seus últims minuts com a futbolista professional van ser el dia 25 de maig de 1996, quan, a petició de la graderia, i en l'últim partit de la Lliga 95-96, contra l'Albacete, va sortir al camp en el minut 80. Va ser el colofó a una gran carrera. També va participar en el Mundial 86 de Mèxic amb la selecció espanyola. Destacava per la seva duresa en el camp i la seva correcta col·locació en la defensa.

## Carrera política

Després de la seva carrera futbolística va recalar en l'ajuntament de Marbella, i fou triat regidor pel Grup Independent Liberal. Després de les accions judicials contra el govern de la ciutat per corrupció, i des de la detenció de l'anterior regidora Marisol Yagüe, el 29 de març del 2006, va ocupar el càrrec d'alcalde en funcions fins que una junta gestora es va fer càrrec de l'ajuntament el 21 d'abril del mateix any. Va ser detingut per la policia espanyola, a instàncies del jutjat corresponent i dintre de l'«operació Malaya», el dimarts 27 de juny de 2006, per suposada participació en la corrupció urbanística i immobiliària a Marbella.
Fou condemnat a tres anys i mig de presó per un delicte continuat de suborn passiu i altres dos per frau. També va ser condemnat a inhabilitació per un altre delicte de prevaricació administrativa. El gener de 2016 va ingressar a la presó d'Alhaurín de la Torre, per complir una condemna de cinc anys i sis mesos de presó per la seva implicació en el "cas Malaia".

## Referències

* 1 2 3 «L'exjugador de l'Atlètic de Madrid Tomás Reñones ingressa a la presó per complir una condemna de cinc anys i sis mesos». 324.cat, 27-01-2016. [Consulta: 28 gener 2016].

## Enllaços externs

* L'ex futbolista Tomás Reñones, alcalde en funcions de Marbella
Tomás Reñones amb la selecció espanyola - Caixes de navegació :
Selecció de futbol d'Espanya – Copa del Món de futbol 1986
1 Zubizarreta •
2 Tomás •
3 Camacho •
4 Maceda •
5 Víctor •
6 Gordillo •
7 Señor •
8 Goikoetxea •
9 Butragueño •
10 Carrasco •
11 Julio Alberto •
12 Quique Setién •
13 Urruti •
14 Gallego •
15 Chendo •
16 Rincón •
17 Francisco •
18 Calderé •
19 Salinas •
20 Eloy •
21 Míchel •
22 Ablanedo •
Entrenador: Muñoz
Selecció de futbol d'Espanya – Eurocopa 1988
1 Zubizarreta •
2 Tomás •
3 Camacho •
4 Andrinúa •
5 Víctor •
6 Calderé •
7 Salinas •
8 Sanchís •
9 Butragueño •
10 Eloy •
11 Gordillo •
12 Diego •
13 Buyo •
14 Gallego •
15 Eusebio •
16 Bakero •
17 Begiristain •
18 Soler •
19 Martín Vázquez •
20 Míchel •
Entrenador: Muñoz :