OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Platja de la Mar Xica

La Mar Xica és una platja de grava, còdols i arena, del municipi de Benicarló, a la comarca del Baix Maestrat (País Valencià).
Aquesta platja limita al nord amb el terme de Vinaròs i al sud amb el port de Benicarló i té una longitud de 3200 m, dels quals sols els 1000 m del sud tenen serveis, amb una amplària de 25 m.
Se situa en un entorn rural, amb poca urbanització, disposant d'accés per camí asfaltat. Té poca afluència de banyistes i permet gaudir de tranquil·litat.
Desemboquen el barranc d'Aiguaoliva, al nord, i la rambla de Cervera, al sud. Davant d'aquesta última hi ha les Pedres de la Barbada, jaciment de restes del port corresponent al poblat íber del Puig.

## Vegeu també

* Benicarló
* Platja del Morrongo
* Platges del País Valencià

## Enllaços externs

* Guia turística de Benicarló Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Fitxa de la platja al web del Ministeri de Medi Ambient Arxivat 2008-09-29 a Wayback Machine.(castellà)
# Phillipsburg (Nova Jersey)

Phillipsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2006 tenia 14.831 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Phillipsburg tenia 15.166 habitants, 6.044 habitatges, i 3.946 famílies. La densitat de població era de 1.818,5 habitants/km².
Dels 6.044 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 16,5% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.368 $ i la renda mediana per família de 46.925 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.446 $ mentre que les dones 25.228 $. La renda per capita de la població era de 18.452 $. Aproximadament el 9,9% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Phillipsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Phillipsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Plesiadapiformes

Els plesiadapiformes (Plesiadapiformes) són un subordre extint de primats o, segons alguns científics, un ordre germà dels primats. Les primeres restes de plesiadapiforme trobades a la península Ibèrica (quatre dents molars pertanyents a una espècie no identificada del gènere Arcius) foren descobertes al municipi noguerenc d'Àger per un equip de l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont.

## Referències

* ↑ «Un primat o un lèmur volador?». Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, 14-03-2012. Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 14 març 2012].
# Plesder

Plesder (en bretó Pleder) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 650 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 628 | 670 | 615 | 517 | 527 | 565 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Mondy | |
| 2008- | Évelyne Simon-Glory | |
# Piula de Malindi

La piula de Malindi (Anthus melindae) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides a les àrees costaneres des del sud-est de Somàlia cap al sud fins al sud-est de Kenya.

## Referències

* ↑ «Piula de Malindi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Pont Saint-Louis

El pont Saint-Louis és un pont situat a París.

## Situació

El pont Saint-Louis està situat al 4t districte i enllaça l'île de la Cité amb l'île Saint-Louis.

## Història

L'actual pont en ús és el setè enllaçant les dues illes d'ençà l'any 1630. El pont Saint-Landry (1630-1634) va ser el primer dels set. El 1717 es reconstrueix un pont de fusta, de set arcs, i s'anomenà "Pont Rouge" degut a la pintura emprada. És destruït el 1795, per les crescudes. El 1804, sota la direcció de l'enginyer Dumoustier, es construeix un nou pont, de dos arcs, de 70 m de longitud per 10 m d'ample, principalment de roure. És enderrocat el 1811 degut a un esfondrament, i un pont penjant el reemplaça el 1842. Vint anys més tard, aquest pont penjant és reemplaçat per un pont metàl·lic, amb un sol arc de 64 m d'obertura. Destruït el 1939, és reemplaçat el 1941 per una passarel·la semblant a una gàbia de ferro. El 1968, el pont actual veu la llum, i és inaugurat el 1970.

## Enllaços externs

* Web de la mairie de Paris Arxivat 2009-07-13 a Wayback Machine.
* Structurae
# Platja de Bañugues

La Platja de Bañugues, se situa en la parròquia de Bañugues, en el concejo de Gozón, Astúries. S'emmarca en les platges de S'emmarqa en les platges de la Costa Central asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental, formant part del paisatge protegit del Cap de Peñas.

## Descripció

La platja de Bañugues es tracta en realitat d'un extens arenal, en el qual es poden observar des de fangs, cants i afloraments rocosos en la marea baixa, fins als efectes d'erosió en els diferents elements geològics que conformen la regió del Cap de Peñas o la desembocadura al mar de la riera costanera de La Cabaña. És una platja molt popular per les seves fàcils accessos entre altres coses. A més els seus tranquil·les aigües i el paisatge que l'envolta, la fa ser més atractiva.
També presenta un gran interès per ser una zona de gran interès arqueològic, amb jaciments paleolítics i romans. Pel que fa als serveis que ofereix tenim que a la platja hi ha lavabos, dutxes, paperera, servei de neteja, telèfon públic, així com establiments tant de menjar com de beguda.

## Referències

* 1 2 del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 168. ISBN 978-84-8459-669-1.
* 1 2 «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «Playa de Bañugues (Gozón) - Playas Asturianas - La Nueva España». [Consulta: 15 octubre 2018].
# Plumboselita

La plumboselita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom per la seva composició química.

## Característiques

La plumboselita és un selenit de plom de fórmula química Pb₃O₂(SeO₃). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tsumeb, situada a la localitat de Tsumeb, dins la regió d'Oshikoto (Namíbia), on es troba en forma de fibres incolores de fins a 0,3 mm de llarg, però mai superiors a 5 μm d'amplada i 2 μm de gruix. Aquesta mina és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Plumboselite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 gener 2022].
# Plumegesta

Plumegesta és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Plumegesta callidalis
* Plumegesta largalis Munroe, 1972

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 10 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Natural History Museum Lepidoptera genus database
# Plumbonacrita

La plumbonacrita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom degut al seu contingut en plom (plumbo) i al seu aspecte semblant al de les perles (nacre).

## Característiques

La plumbonacrita és un carbonat de fórmula química Pb₅(CO₃)₃O(OH)₂. És una espècie coneguda des de 1889 que anteriorment no va ser aprovada com a mineral. Va ser redefinida i revalidada per l'IMA el juny de 2012, assignant-li una nova localitat tipus. Està estretament relacionada amb l'hidrocerussita, però té una composició química diferent, té menys carbonat, una cel·la unitat diferent i també un grup espacial diferent (P3c1). El camp d'estabilitat de la plumbonacrita és més petit que el de l'hidrocerussita. Cristal·litza en el sistema trigonal en agregats de cristalls escatosos de fins a 0,1 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la plumbonacrita a "05.BE - Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb Pb, Bi» juntament amb els següents minerals: shannonita, hidrocerussita, fosgenita, bismutita, kettnerita i beyerita.

## Formació i jaciments

La plumbonacrita apareix a les zones oxidades de dipòsits polimetàl·lics hidrotermals. Les seves co-localitats tipus són la pedrera Torr Works, a Cranmore (Somerset, Anglaterra) i Wanlockhead (Dumfries i Galloway, Escòcia), ambdues al Regne Unit. També ha estat trobada a Alemanya, l'Argentina, Àustria, els Estats Units, Finlàndia, França, el Japó i Suècia.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: anglesita, linarita i galena.

## Referències

* 1 2 3 «Plumbonacrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 maig 2017].
* ↑ Brooker, M. H.; Sunder, S., Taylor, P. and Lopata, V. J. «Infrared and Raman spectra and x-ray diffraction studies of solid lead(II) carbonates». Can. J. Chem., 61(3), 1983, pàg. 494-502.
* 1 2 3 «Plumbonacrite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 19 maig 2017].
# Plume (exogeologia)

En astrogeologia, plume (plural plumes, abr. PU) és una paraula llatina que significa «plomall» que la Unió Astronòmica Internacional (UAI) utilitza per indicar formacions geològiques extraterrestres caracteritzades per emissions de columnes de vapors a causa del criovulcanisme. Les úniques estructures d'aquest tipus s'han identificat a Tritó, el principal satèl·lit natural de Neptú.
Juntament amb el centre eruptiu (eruptive center, ER) és l'únic terme per a la designació de les característiques exogeològiques adoptades per la UAI que no està en llatí.

## Llista de plumes de Tritó

| Plume | Latitud | Longitud | Diàmetre (km) | Epònim | Referències |
| Hili | 57 S | 35 E | 0 | Hili, esperit de l'aigua zulú | 2504 |
| Mahilani | 50,5 S | 359,5 E | 0 | Mahilani, esperit de l'aigua de Tonga | 3590 |

## Referències

* ↑ (anglès) Descriptor Terms (Feature Types) - Gazetteer of Planetary Nomenclature - International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN)
* ↑ Sistema de coordenades: Planetocèntric, +E (+Est, 0 - 360)
# Platja de Poniente (Gijón)

La Platja de Ponent és una de les tres platges urbanes amb les que compta la ciutat de Gijón, situada a Astúries, Espanya, les altres dues són la de San Lorenzo i la del Arbeyal mentre que el concejo de Gijón compta amb altres sis. És de caràcter artificial i va ser creada a mitjan anys 1990. Forma part de la Costa Central asturiana, i com la majoria d'aquestes platges no compta ni amb vegetació ni amb protecció mediambiental de cap tipus.

## Característiques

Es troba en la part oest de la ciutat, a la zona del barri de Ponent, amb el port esportiu com a límit oriental i el barri del Natahoyo com a límit occidental. Té una longitud d'uns 500 metres i una superfície d'uns 140.000 metres quadrats en baixamar i uns 60.000 en pleamar. És molt concorreguda i de fàcil accés, amb una àmplia escalinata central i accés per a persones amb dificultats de mobilitat, i amb presència de l'equip de salvament en temporada estival.

### Instal·lacions públiques

La Platja de Ponent disposa de diverses dutxes a les seves tres zones (oest, central, i aquest), a més de diversos "lavapeus".
També disposa d'una passarel·la, la qual només es col·loca durant el període d'estiu. Aquesta passarel·la porta des de la part de l'escalinata central (comença en la planta inferior de l'edifici de salvament) fins a un punt situat a 10 metres de la riba del mar.

### Salvament

A la zona central del passeig es troba l'edifici base de l'equip de salvament, que acull els serveis de vigilància, salvament i primers auxilis de la platja, coordinats amb la Central de Salvament instal·lada en l'escala Nº12 de la Platja de San Lorenzo de Gijón.
La vigilància es complementa amb una torreta i un masteler situats en les seves proximitats on se situa la bandera verda, groga o vermella segons les condicions ho aconsellin, si bé aquesta sol ser verda.

## Altres dades

* Al juny, se celebra la festivitat de la Foguera de Sant Joan a la qual acudeixen milers de persones.

## Enllaços externs

* Web oficial de Gijón

## Referències

* ↑ «Playa de Poniente en Gijón, playas de Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ «Playa de Poniente» (en castellà). [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ Vocento. «Playa de Poniente, Gijón | elcomercio.es» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
# Ponura

El riu Ponura - Понура (rus) - és un riu que passa pel krai de Krasnodar, al sud de Rússia. És un afluent del riu Kirpili.
Té una llargària de 90 km. Neix a les planes de Kuban-Priazov, a 4 km al sud-oest de Dinskaia. Va en direcció predominantment oest - nord-oest.
Passa per les viles de Novotítarovskaia, Novovelitxkovskaia, Naidorf, Vassílievka, Dolínovskoie, Boikoponura, Starovelitxkovskaia, Kalíninskaia i Juravliovka.
# Pontó

El pontó és un tipus de vaixell o només un buc, fet d'acer, de fusta o de materials plàstics generalment en forma de paral·lelepípede, que s'empra com a plataforma flotant amb usos com ara el transport de mercaderies i persones, grues flotants (mitjançant ponts), transbordadors, etc.

## Pontons a l'Antiga Roma

Aulus Gel·li ja esmentava els “pontones”.

## A Catalunya

Hi ha un document que indica l'existència de pontons a Catalunya el segle XV.
| « | Burchi sonno certi plati quasi como pontoni in Cathalongia, li quali se usano ad Venetia in nelle acque morte perché non pateno mare tempestuso, et questi portano multo peso, et per esserno lati non pescano multo et in pocho fundo intrano. | » |
| — Benedetto Cotrugli. De navigatione; Nàpols 1464. |||
La referència més antiga en anglès és de 1670.

## Referències

* ↑ «pontó | enciclopèdia.cat». [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Cecil Torr. Ancient Ships. CUP Archive, 1964, p. 121–. GGKEY:BFJG8KE4LH1.
* ↑ Gai Juli Cèsar. Los Comentarios de Cayo Julio César. Impr. del Diario de Barcelona, 1865, p. 136–.
* ↑ Benedetto Cotrugli. De navigatione.
* ↑ «pontoon». Search Online Etymology Dictionary. [Consulta: 24 novembre 2021].

## Vegeu també

* Nomenclatura de vaixells antics
# Pic d'Estany Roi

El Pic d'Estany Roi, o Pic del Ferro, és una muntanya que es troba en el límit dels termes municipals de la Vall de Boí i de Vilaller, a l'Alta Ribagorça; situada en el límit del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i la seva zona perifèrica.
El nom de "ferro" li ve del fet que «les roques que el formen són riques en ferro». El nom de "roi" li ve per l'estany; és el pic el que dona a les aigües el color vermellós pels reflexos del seu vessant.
El pic, de 2.578,6 metres d'altitud, es troba en la cresta que separa l'occidental Vall de Barravés de l'oriental Vall de Llubriqueto. Està situat al nord del Pic de Fenerui i al sud-sud-est de la Collada de Fenerui.

## Rutes

Des de l'Estany Roi es va a buscar el cim, que es troba al sud-oest, flanquejant les penyes pel sud-est.

## Referències

* ↑ Toponímia de la Vall de Boí Arxivat 2010-03-17 a Wayback Machine.. [Consulta: 27/07/2011]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pic del Ferro. [Consulta: 01/10/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Platte

«Platte» té aquests significats:
* Toponímia:
** Platte (Dakota del Sud), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud.
** Riu Platte, riu dels Estats Units amb 499 km de longitud.
** Platte Center, població dels Estats Units a l'estat de Nebraska.
** Platte City, població dels Estats Units a l'estat de Missouri.
** Platte Woods, població dels Estats Units a l'estat de Missouri.
** North Platte, població dels Estats Units a l'estat de Nebraska.
** Ville Platte, població dels Estats Units a l'estat de Louisiana.
** Ille Platte, illa de les Seychelles, al grup de les Illes Exteriors de Seychelles.
* Heràldica: Platte (francès) o besant d'argent, vegeu Besants i rodelles#Besants
# Pipera

El barri de Pipera és un dels barri que formen part del Sector 1 que està situat al nord de Bucarest (Romania). Fins a l'any 1995 era una població independent respecte la capital romanesa, però arran del gran boom urbanístic que va conèixer aquesta població (es va arribar a anomenar com El Dorado) fou annexionada a Bucarest. Al llarg d'aquest període d'urbanització els preus de les terres es van disparar passant a costar els preus l'any 1995 d'1 $/m² a 250 $/m² l'any 2005. En aquests deu anys es varen construir al voltant d'unes 1.400 cases unifamiliars, transformant Pipera en una de les àrees residencials més cares de tot Bucarest. El barri està comunicat pel transport públic amb el centre de la ciutat, ja que hi ha l'estació de metro de Pipera, que es troba a l'extrem nord de la xarxa de metro de Bucarest de la línia 2.
# Piper PA-34 Seneca

El Piper PA-34 Seneca és una família d'avions lleugers bimotors, dissenyat i produïts per l'empresa estatunidenca Piper Aircraft. Ha estat en producció contínua des de 1971.

## Desenvolupament

El Seneca va ser desenvolupat com una versió bimotor de l'avioneta monomotor Piper Cherokee Six. El prototip original era un Cherokee Six al qual es van instal·lar les noves als amb motors, però mantenint el motor al morro de l'avió.

## Especificacions (PA-34-220T Seneca V)

Dades de Piper Seneca V Information Manual (25 octubre, 2005)
Característiques generals
* Tripulació: 1 pilot
* Capacitat: 5 o 6 passatgers
* Longitud: 8,72 m
* Envergadura: 11,86 m
* Alçada: 3,02 m
* Superfície de l'ala 19,39 m²
* Perfil: NACA 652-415
* Pes buit: 1.457 kg
* Pes carregat: 2.165 kg
* Pes màxim d'enlairament: 2.155 kg
* Motors: 2× motor de combustió interna de 6 cilindres oposats i refrigeració per aire Continental TSIO-360RB i LTSIO-360RB, 220 hp cada un
Rendiment
* Velocitat màxima absoluta : 204 nusos (378 km/h)
* Velocitat màxima: 204 nusos (378 km/h) a 23,000 ft (7,000 m)
* Velocitat de creuer: 188 nusos velocitat de creuer econòmic a 25,000 ft (7,600 m)
* Velocitat d'entrada en pèrdua: 61 nusos wtren d'aterratge i flaps baixats
* Abast: 870 milles nàutiques combustible màxim, velocitat de creuer econòmic a 18,000 ft (5,500 m), sense reserves
* Sostre de servei: 25.000 peus
* Ràtio d'ascens: 1.550 peus/min
* Càrrega alar: 104 kg/m²
* Potència/pes: 164 W/kg

## Vegeu també

* Piper PA-32 Cherokee Six

## Referències

* ↑ Flying Magazine, 01-07-1982 [Consulta: 17 maig 2020].

## Enllaços externs

* Piper PA-34 Seneca - Lloc web oficial
* The Piper PA-34 Seneca V - Aircraft images and seat map
# Piperals

Les piperals (Piperales) són un ordre de plantes angiospermes. L'actual sistema APG IV de classificació de les angiospermes situa aquest ordre dins del clade de les magnòlides i s'hi inclouen tres famílies amb més de 4.000 espècies agrupades en 17gèneres.
El sistema APG II de classificació de les angiospermes, col·loca aquest ordre dins del clade Magnoliidae amb aquestes agrupacions:

### Famílies

A la classificació del vigent sistema APG IV (2016), dins de l'ordre de les piperals hi ha les tres famílies següents:
* Saururaceae Rich. ex T.Lestib.
* Piperaceae Giseke
* Aristolochiaceae Juss.

## Referències

* ↑ Byng et alii., 2016, p. 3.
* 1 2 Byng et alii., 2016, p. 14.
* ↑ «PIPERALES Dumortier» (en anglès). Angiosperm Phylogeny Website, version 14, 01-07-2017. [Consulta: 18 març 2024].

## Bibliografia

* Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 01-05-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
# Polifontes

Polifontes (en grec antic Πολυφόντης), va ser, segons la mitologia grega, un heràclida que arribà a ser rei de Messènia.
No estava content amb el repartiment que havien fet els heràclides del Peloponès, i creia que Cresfontes havia manipulat el sorteig per quedar-se amb Messènia. Va matar Cresfontes i es va quedar amb el regne i amb Mèrope, vídua del rei, i va matar dos dels fills d'ella. La reina va salvar el seu fill petit, Èpit, que va enviar a Etòlia. Quan Èpit va ser gran, va propiciar una guerra contra Polifontes, en la qual va derrotar i matar el seu pare.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 450. ISBN 9788496061972.
# Planell de les Vinyes

El Planell de les Vinyes és una petita plana agrícola antigament dedicada a la vinya del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Erinyà.
Es troba al nord-oest d'Erinyà, al sud-est de l'extrem oriental de les Roques de Carbes, de Sant Joan de Graus i de l'Alzinar, al nord-est de lo Comadró de Gasparó, al nord de lo Pou i a ponent de Pujols.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Planell dels Espinaus

El Planell dels Espinaus és una plana de muntanya del terme municipal de la Torre de Cabdella, a l'antic terme de Mont-ros, al Pallars Jussà.
Està situat al nord-est del poble de Mont-ros, a la dreta del barranc del Ban. Està situat sota el Planell de Sant Roc, al sud-est de la Font de Sant Roc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Planell de la Molina

El Planell de la Molina és una plana situada dins del terme municipals de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Està situat a la riba esquerra del Riu de Sant Nicolau, per damunt del Planell d'Aigüestortes (SO) i per sota del Planell Gran (NE).

## Rutes

Seguint la pista forestal que neix al costat de la parada del servei de taxis del parc, a la vora del Planell d'Aigüestortes, direcció cap a l'Estany Llong; fins a trobar, després de 500 metres, la passarel·la que permès creuar a la riba esquerra del Riu de Sant Nicolau. Un cop a l'altre costat del riu, cal continuar uns 400 metres resseguint la riba fins a trobar el planell.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Planell de la Molina. [Consulta: 26/10/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)