OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aure (Ardenes)

Aure és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Aure era de 62 persones. Hi havia 30 famílies de les quals 10 eren unipersonals (5 homes vivint sols i 5 dones vivint soles), 10 parelles sense fills i 10 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. Tots els 33 habitatges eren cases. Dels 28 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 4 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Aure el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 26 eren actives i 7 eren inactives. De les 26 persones actives 22 estaven ocupades (15 homes i 7 dones) i 4 estaven aturades (4 dones i 4 dones). De les 7 persones inactives 1 estava jubilada, 2 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Aure hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.224 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Aure a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Aure a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Viccionari
# Aurebesh

L'Aurebesh és un alfabet fictici usat a l'Univers Expandit de Star Wars. Es fa servir com a mètode d'escriptura del Bàsic, l'idioma comú de la galàxia en aquest univers. El nom procedeix de les dues primeres lletres d'aquest alfabet, Aurek i Besh.

## Creació

Contràriament a allò que es podria creure, l'Aurebesh no va ser creat juntament amb la trilogia original de pel·lícules. Fou una invenció de Stephen Crane, un dissenyador que va treballar durant deu anys com a director d'art de West End Games i que com a tal va participar activament en el disseny gràfic de diversos jocs de rol inspirats en la saga cinematogràfica. L'any 1993, mentre treballava en la seqüela del joc de miniatures metàl·liques Star Wars Miniatures Battles (anomenat Star Wars Companion), va concebre la idea de crear un alfabet que il·lustrés el joc en general per donar un aire més galàctic. Com a inspiració, va fer servir una captura d'un fotograma de la pel·lícula El retorn del Jedi on apareixen una sèrie de caràcters en una pantalla. Crane va agafar aquests caràcters i els va fer servir per substituir una font tipogràfica concreta (la Eurostyle Extended) i així crear la primera tipografia Aurebesh.

## Altres usos

Tot i que aquest alfabet té llicència de Lucasfilm, diversos fans de la saga han creat tipografies TrueType, compatibles amb la majoria de sistemes informàtics, per poder fer servir aquest alfabet en les seves pròpies creacions. També hi ha disponibles diversos llocs web on es pot aprendre a llegir textos escrits en aquest alfabet, així com aplicacions per a telèfons mòbils que permeten als usuaris escriure en Aurebesh.
L'any 2015, coincidint amb l'estrena de l'Episodi VII de la saga cinematogràfica, l'empresa Google va incloure l'Aurebesh com una opció de traducció a dins de la versió web del seu programari Google Translate. En aquesta ocasió, el programari fa la transliteració de la traducció a l'anglès del text original.

## Referències

* ↑ Vincent Quezada. «Google Translate ahora incluye un idioma de Star Wars: Aurebesh» (en castellà), 26-11-2015. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ «Aurebesh, la tipografía Star Wars» (en castellà). Ortiz Delgado, Juan, 02-02-2014. [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ «Aurebesh Soup: Recipe for a Star Wars Font Phenomenon» (en anglès), 21-10-2000. Arxivat de l'original el 2011-04-29. [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ «Free Aurebesh fonts». [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ Google. «Not fluent in 6 million forms of communication? This might help: https://goo.gl/SNhyAT #ChooseYourSide» (en anglès). Twitter, 25-11-2015. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ «Google Translate Star Wars update: working with Aurebesh» (en anglès). Slash gear, 27-11-2015. [Consulta: 10 juliol 2020].
# Aurora triomfant

Aurora triomfant (en llatí: Triumphant Aurora) és una pintura d'Evelyn De Morgan que representa la deessa romana Aurora, que trenca els grillons de la nit. Aurora es troba nua en la cantonada inferior dreta, coberta amb cordes acuradament cobertes de roses de color rosa. Ocupant dos terços de la pintura, hi ha tres àngels d'ales vermelles amb trompetes i túnica d'or. Enfrontada a Aurora, en la cantonada inferior esquerra, es troba la Nit de negre, agitant la seva negra túnica. El 1886 la pintura va ser exhibida en la Grosvernor Gallery de Londres.
Les flors disseminades al voltant d'Aurora i la pàl·lida resplendor del seu cos nu es contraposen a les vestidures ombrívoles de la Nit, i la postura frontal i oberta d'Aurora a l'anonimat de la Nit, que és apartada de l'espectador.
La pintura pertany avui dia al Museu i Galeria d'Art Russell-Cotes a Bournemouth. El fill de Merton Russell-Cotes, Herbert, la va comprar per al museu al voltant de l'any 1922 pensant que era un original d'Edward Burne-Jones, ja que un comerciant sense escrúpols havia pintat sobre la signatura les inicials de Burne-Jones per obtenir un preu més alt.
Segons la historiadora de l'art Elise Lawton Smith, la «postura letàrgica» d'Aurora pot significar el «seu estat de transició entre la nit/matèria i la llum/esperit en la qual passarà del torpor a una nova energia, anunciada pels tres àngels que toquen trompetes. El seu poder (o 'triomf', com suggereix el títol) deriva no del seu estatus mitològic, sinó del seu paper com a metàfora espiritualista».

## Referències

* ↑ «Aurora Triumphans (1877-8) oil painting by Evelyn de Morgan (1855-1919) returns to Bournemouth». Russell-cotes.bournemouth.gov.uk. Arxivat de l'original el 2010-11-01. [Consulta: 20 novembre 2010].
* ↑ Lawton Smith, 2002, p. 241.

## Bibliografia

* Lawton Smith, Elise. Evelyn Pickering De Morgan and the Allegorical Body. Fairleigh Dickinson Univ Press, 2002. ISBN 978-0-8386-3883-5.
# Bandera de Pinós

La bandera oficial de Pinós té la següent descripció:
Bandera apaïsada de proporcions dos dalt per tres de llarg, verda, amb una creu en aspa, groga, amb els braços d'amplada d'1/4 de la bandera; damunt d'aquesta una altra creu en aspa, de color negre, amb els braços d'amplada 1/12.
Va ser aprovada el 5 de juliol de 1996 i publicada en el DOGC el 26 de juliol del mateix any amb el número 2235.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Solsonès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 5 de juliol de 1996, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Pinós.» (pdf). DOGC num. 2235, 26-07-1996. [Consulta: 15 novembre 2009].
# Bandera de Peramola

La bandera oficial de Peramola té la següent descripció:
| « | Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb la mola blanca de l'escut de diàmetre 16/33 de la llargària del drap, centrada a 8/33 de la vora de l'asta. | » |
Va ser aprovada el 7 de juny de 2006 i publicada en el DOGC el 27 de juny del mateix any amb el número 4663.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Urgell

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/2116/2006, de 7 de juny, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Peramola.» (pdf). DOGC num. 4663, 27-06-2006. [Consulta: 15 desembre 2009].
# Barak

«Burak o Barak» té aquests significats:
* Biografies:
** Barak Hadjib, primer sultà kutlughkhànida de Kirman.
** Barak Khan, kan de Txagatai.
** Ehud Barak, polític israelià.
* Toponímia:
** Vall de Barak a Assam (Índia)
** Riu Barak a Manipur, Mizoram, Assam i Bangladesh
# Barajas

«Barajas» té aquests significats:
* Barajas de Melo, municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
* Aeroport de Madrid-Barajas, infraestructura al nord-est de la ciutat de Madrid
* Districte de Barajas, districte de la vila de Madrid i repartit administrativament en els barris d'Alameda de Osuna, Aeropuerto, Casco Histórico de Barajas, Timón, i Corralejos
* Comtat de Barajas, títol nobiliari del regne d'Espanya que fa referència a l'antiga vila de Barajas
* Nucli històric de Barajas, barri de Madrid integrat al districte de Barajas
* Rivilla de Barajas, municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
# Batalla de Paretstortes

La batalla de Paretstortes va ser lliurada el 17 de setembre del 1793 dins del territori comunal de Paretstortes, i va donar la victòria al general francès Louis Charles de La Motte-Ango contra l'exèrcit espanyol d'Antonio Ricardos que intentava conquerir la ciutat de Perpinyà.

## Antecedents

El govern espanyol va declarar la guerra contra la República Francesa el 17 d'abril del 1793 en resposta a l'execució de Lluís XVI de França. L'exèrcit espanyol, sota el comandament del general Antonio Ricardos van envair el Rosselló per Sant Llorenç de Cerdans, amb uns 25.000 homes i un centenar de peces d'artilleria, ocupant les ciutats poc defensades del Pertús i la vall del riu Tec (Arles i Ceret) i avança cap a Perpinyà.

## L'ordre de batalla

El pla del general Ricardos és acostar-se a Perpinyà pel sud amb el gruix de les tropes, i instal·la el quarter general a Trullars. Pren Ribesaltes a principis de setembre, tot i la ferotge resistència francesa. El segon campament espanyol s'instal·la prop de Paretstortes el 10 de setembre.
El camp principal francès és en una línia entre Cabestany i el Masdéu, mentre el general Eustache Charles d'Aoust estableix un segon camp al costat de Vernet. A més, Jacques-Joseph-François Cassanyes torna de la Cerdanya amb el seu exèrcit i instal·la una força d'ajuda més al nord, a Salses.

## La Batalla

El 17 de setembre, Antonio Ricardos llança dues ofensives sobre les tropes franceses, el primer pel sud contra el camp del Masdéu, i el segon per l'oest a Paretstortes.
Els espanyols bombardegen el campament del Masdéu a partir de dos quarts de quatre de la tarda, mentre el gruix de les tropes es dirigeix a Pollestres, on contraataquen els generals francesos Dagobert, Barbantane, Pérignon i de Poinsot, on perden 2.000 homes i els capturen un nombre considerable de soldats, però fan retirar als enemics.
A Paretstortes, el general Eustache Charles d'Aoust aconsegueix parar la progressió dels genets espanyols gràcies a la superioritat numèrica, i Cassanyes proposa usar els seus 4.000 homes de Salses. Així, l'equilibri estratègic s'inclinaria estratègicament a favor seu. Aquestes tropes arriben de nit al campament. La batalla comença a primera hora del matí; tot el dia, les forces franceses intenten prendre el pujol de Paretstortes sense èxit, encara que guanyen cada vegada un poc més de terreny. Cassanyes ataca els espanyols pel flanc, i fa un forat a les línies enemigues, de manera que aquests s'han de retirar i fer un nou camp entre Pontellà i Trullars.

## Conseqüències

Aquesta batalla va marcar el final de la progressió espanyola al Rosselló.

## Referències

* ↑ Cahner, Max. Literatura de la revolució i la contrarevolució (1789-1849): De la reacció contra la França revolucionària a la col·laboració amb la Grande armée. Curial, 1998, p. 182. ISBN 8472568636.
# Berenguer de Cardona

Berenguer de Cardona (Principat de Catalunya) fou el penúltim Mestre del Temple de la Corona d'Aragó (1291-1307).
Secundà les revoltes nobiliàries comanades pel vescomte Ramon Folc V de Cardona, el seu cosí, en negar-se a participar en la guerra per ajudar a Castella contra Granada i fou desposseït dels seus feus pel rei Jaume I l'any 1274. Aquest mateix any signà els pactes d'Ager contra l'autoritat reial. També fou un dels ostatges que garantí l'entrevista entre Alfons el Cast i Carles II d'Anjou el 1290. El 1293 medià entre el rei Jaume II el Just i el noble Artal IV d'Alagón. El 1294 fou nomenat alcaid dels cristians de Tunísia i renuncià, en nom del Temple, als drets sobre Tortosa i Fraga a canvi de Peníscola, Ares del Maestrat, Les Coves de Vinromà i altres terres. Se sap que almenys viatjà dues vegades a Xipre, des d'on l'orde templer pretenia reprendre Jerusalem i fou allí on el sorprengué la mort el 1307.

## Referències

* 1 2 K-pix. «El Peñiscolano: Aproximación a Berenguer de Cardona», 14-08-2013. [Consulta: 27 desembre 2016].
* ↑ K-pix. «El Temple en la Corona de Aragón», 14-08-2013. [Consulta: 27 desembre 2016].
* ↑ «Berenguer de Cardona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bieberita

La bieberita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de la localitat alemanya de Bieber, a Hessen.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bieberita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleita, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuita, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeita, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseita, nickelhexahidrita, retgersita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, meta-alunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, rhomboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiita i meridianiïta.

## Referències

* ↑ «Bieberite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 març 2019].
# Biexcitó

En la física de la matèria condensada, els biexcitons es creen a partir de dos excitons lliures.
En la informació i la computació quàntica, és essencial construir combinacions coherents d'estats quàntics. Les operacions quàntiques bàsiques es poden realitzar en una seqüència de parells de bits quàntics físicament distingibles i, per tant, es poden il·lustrar amb un sistema senzill de quatre nivells.
En un sistema impulsat òpticament on el $|01\rangle$ i $|10\rangle$ estats poden ser excitats directament, excitació directa de la part superior $|11\rangle$ nivell des de l'estat fonamental $|00\rangle$ normalment està prohibit i l'alternativa més eficient és l'excitació coherent no degenerada de dos fotons, utilitzant $|01\rangle$ o $|10\rangle$ com a estat intermedi.
Existeixen tres possibilitats d'observació de biexcitons:
(a) excitació de la banda d'un excitó a la banda de biexciton (experiments de bomba-sonda);
(b) absorció de llum de dos fotons des de l'estat fonamental fins a l'estat biexciton;
(c) luminescència d'un estat de biexciton format per dos excitons lliures en un sistema d'excitons dens.
La biexciton és una quasi-partícula formada per dos excitons, i la seva energia s'expressa com
$E_{XX}=2E_{X}-E_{b}$
on $E_{XX}$ és l'energia biexciton, $E_{X}$ és l'energia de l'excitó, i $E_{b}$ és l'energia d'unió de la biexciton.
Quan un biexciton s'aniquila, es desintegra en un excitó lliure i un fotó. L'energia del fotó és més petita que la de l'excitó per l'energia d'unió del biexciton, de manera que el pic de luminescència del biexciton apareix al costat de baixa energia del pic de l'excitó.
L'energia d'unió de biexciton en punts quàntics semiconductors ha estat objecte d'un ampli estudi teòric. Com que un biexciton és un compost de dos electrons i dos forats, hem de resoldre un problema de quatre cossos en condicions espacialment restringides. Les energies d'unió de biexciton per als punts quàntics de CuCl, mesurades pel mètode de luminescència selectiva del lloc, van augmentar amb la disminució de la mida del punt quàntic. Les dades estaven ben ajustades per la funció:
$B_{XX}={\frac {c_{1}}{a^{2}}}+{\frac {c_{2}}{a}}+B_{bulk}$
on $B_{XX}$ és l'energia d'unió de la biexciton, $a$ és el radi dels punts quàntics, $B_{bulk}$ és l'energia d'unió del cristall a granel, i $c_{1}$ i $c_{2}$ són paràmetres adequats.

## Referències

* ↑ Chen, Gang; Stievater, T. H.; Batteh, E. T.; Li, Xiaoqin; Steel, D. G. Physical Review Letters, 88, 11, 2002, pàg. 117901. Bibcode: 2002PhRvL..88k7901C. DOI: 10.1103/PhysRevLett.88.117901. ISSN: 0031-9007. PMID: 11909428.
* ↑ Li, X. Science, 301, 5634, 2003, pàg. 809–811. Bibcode: 2003Sci...301..809L. DOI: 10.1126/science.1083800. ISSN: 0036-8075. PMID: 12907794.
* ↑ Vektaris, G. The Journal of Chemical Physics, 101, 4, 1994, pàg. 3031–3040. Bibcode: 1994JChPh.101.3031V. DOI: 10.1063/1.467616. ISSN: 0021-9606.
* ↑ Journal of the Korean Physical Society, 37, 3, 2000, pàg. 309–312.
# Bonanza Creek

Bonanza Creek (en Hän: Ch'ö`chozhù' ndek) és un curs d'aigua del territori del Yukon, Canadà. Recorre uns 32 km des King Solomon's Dome fins al riu Klondike. En els darrers anys del segle XIX i principis del segle XX va ser el centre de la febre de l'or de Klondike que va atreure desenes de milers de buscadors d'or a la zona. Abans de 1896 era conegut com a Rabbit Creek, però els miners li van canviar el nom en honor als milions de dòlars en or trobats al riu i als voltants.
Durant el temps de prospecció, la llera de la riera va ser modificada considerablement, a causa de les excavacions realitzades dins i al voltant del curs d'aigua. La mineria d'or es va abandonar als anys cinquanta del segle XX, i actualment de les instal·lacions dels miners no en queda res més que un lloc històric organitzat pel Govern del Canadà on es pot visitar una draga i on s'organitzen prospeccions turístiques.

## Referències

* ↑ «Bonanza Creek». Natural Resources Canada. Arxivat de l'original el 8 June 2011. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ «Bonanza Creek». A: Encyclopædia Britannica Online [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ Tourism Yukon. "Skookum Jim Mason" Arxivat December 7, 2008, a Wayback Machine., Travelyukon.com. 2008. Accessed May 12, 2009.
* ↑ «HistoricPlaces.ca - HistoricPlaces.ca». [Consulta: 3 abril 2024].
* ↑ «HistoricPlaces.ca - HistoricPlaces.ca». [Consulta: 3 abril 2024].
* ↑ Parks Canada. "Dredge No. 4 National Historic Site of Canada" Arxivat 2007-04-18 a Wayback Machine., pc.gc.ca. November 28, 2008. Accessed May 12, 2009.
# Bituitus

Bituitus o segons algunes inscripcions, Betultus era un cabdill dels arverns a la Gàl·lia.
Quan el procònsol Gneu Domici Ahenobarb (cònsol el 122 aC) va iniciar el 121 aC la guerra contra els al·lòbroges, aquests van rebre l'ajut de Bituitus al front dels arverns, però els romans els van derrotar prop de la ciutat de Vindalium. Després del desastre els dos pobles es van preparar per una nova batalla que es va lliurar a la vora del riu Isèra quan aquest desemboca al Roine. El cònsol Quint Fabi Màxim, net del general Luci Emili Paule, els va anar a trobar allí a la tardor d'aquell mateix any i els va derrotar completament. Segons estimacions sens dubte exagerades, Bituitus va perdre cent vint mil homes i ell mateix va ser fet presoner traïdorament per Ahenobarb i enviat a Roma. El senat no va aprovar la conducta del procònsol i va enviar al cap gal a un exili suau a Alba. El fill de Bituitus, Congeniatus, també va caure presoner, i enviat igualment a Roma.
A Roma, Quint Fabi Màxim va celebrar un triomf on se li va concedir l'agnomen d'Al·lobrògic, i segons l'historiador Luci Anneu Flor portava al seu seguici a Bituitus muntat en un carro de guerra de plata i vestit amb la seva magnífica armadura, tal com havia aparegut al camp de batalla. També en parlen Titus Livi i Plini el Vell.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bituitus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 24 febrer 2021].
# Bitwarden

Bitwarden és un gestor de contrasenyes lliure i de codi obert que emmagatzema informació sensible — com ara credencials de llocs web — en una caixa forta encriptada. El servei està disponible en interfície web, aplicacions d'escriptori, complements per a navegador, aplicacions mòbils i interfície de línia de comandos. Bitwarden ofereix un servei allotjat en el núvol i també posseeix l'habilitat d'implementar solucions en programari local.

## Característiques

* Codi obert.
* Desbloqueig biomètric.
* Sincronització en el núvol.
* Guarda elements com a dades d'usuari (logins), notes segures, targetes de crèdit i identitats.
* Xifrat d'extrem a extrem de les dades de la caixa forta.
* Historial per a poder consultar les contrasenyes prèvies.
* Compartició segura d'elements de la caixa forta amb altres usuaris de Bitwarden.
* Autocompletat d'informació per a iniciar sessió en pàgines web i altres aplicacions.
* Generador de contrasenyes.
* Eina de comprovació de fortalesa de contrasenyes.
* Autenticació de múltiples factors a través d'aplicacions d'autenticadors, correu electrònic, Duo, YubiKey, i FIDO U2F.
* Adjuntat d'arxius.
* Emmagatzematge de claus TOTP (Time-based One-time Password) i generador de codis.
* Informes de fuga de dades i comprovació de contrasenyes exposades a través de Have I Been Pwned?.
* Aplicacions per a múltiples plataformes.
* Servidor Bitwarden per a allotjar en servidor propi on-premises.
* Login amb Single Sign-On.

## Referències

* ↑ «Bitwarden on GitHub». GitHub. [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ «Auto-fill logins using the browser extension». Bitwarden Help Center. [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ «Strong Password Generator». Bitwarden.
* ↑ «Password Strength Testing Tool». Bitwarden.
* ↑ «Ready Partners». Duo Security. [Consulta: 26 novembre 2018].
* ↑ «Bitwarden Premium». Yubico. [Consulta: 26 novembre 2018].
* ↑ «Using file attachments». Bitwarden Help Center. [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ «Bitwarden launches SSO authentication to integrate password security with identity providers». Bitwarden Blog.

## Enllaços externs

* Bitwarden - Lloc web oficial