OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de Bulc (Benassal)

La Torre de Bulc, localitzada en el municipi de Benassal, comarca de l'Alt Maestrat; prop de la carretera a Vilafranca, és un monument catalogat, per declaració genèrica, com Bé d'Interès Cultural, i així consta en la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana, on es pot comprovar que no té expedient, ni inscripció ministerial.
La torre es troba molt pròxima a la Torre Nabàs. Alguns autors la daten de principis del segle xvii. Presenta planta quadrada i està adossada a una masia, que roman en bon estat. La restauració a què ha estat sotmesa, ha provocat la pèrdua de part de la seva configuració original. Malgrat això es pot afirmar que la seva fàbrica era de maçoneria, amb cantonades reforçades amb carreus. Presenta parets emblanquinades i pintades. Respecte a la seva coberta, és plana i en la seva façana presenta petites finestres allindanades.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2304.
* ↑ Fitxa BIC. Generalitat valenciana.
* ↑ Patrimonio Historico-artistico Castillo de Corbó. Ajuntament de Benassal. Arxivat 2014-02-20 a Wayback Machine.
* ↑ Torre de Bulc. Benassal. Comunitat Velenciana. Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine.
# Xoriguer de Madagascar

El xoriguer de Madagascar (Falco newtoni) és un ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae) que habita les terres d'altituds baixes i mitjanes de les illes de Madagascar i Aldabra. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Noms comuns

Xoriguer de Madagascar, Xoriguer tacat de Madagascar, Xoriguer de Newton, Xoriguer malgatx, lkatiti o hitsikitsika.

## Distribució i hàbitat

El xoriguer de Madagascar té una gran quantitat d'aparicions i és originari de Madagascar, Mayotte i Comores. És un reproductor resident a Madagascar on es produeix a les sabanes i a les zones humides, però també a paisatges artificials propers als assentaments humans a altituds d'entre 0 i 2000 msnm. És poc freqüent en els boscos. L'hàbitat del xoriguer d'Aldabra (subespècie de F. newtoni) és l'illa d'Aldabran de Gran Terre, però també hi ha una evidència de l'illa d'Anjouan a les Comores.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «xoriguer de Madagascar». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 354. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «Madagascar Kestrel. Falco newtoni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Erritzoe, Johannes; Erritzoe, Helga. The Birds of CITES and How to Identify Them (en anglès). Lutterworth Press, 1993. ISBN 0-7188-2895-X.
# Problema de molts cossos

El problema de molts cossos (en anglès many-body problem) és un nom general per a una àmplia categoria de problemes físics relacionats amb les propietats de sistemes microscòpics formats per moltes partícules que interactuen. Microscòpic implica que s'ha d'utilitzar la mecànica quàntica per proporcionar una descripció precisa del sistema. Molts poden ser des de tres fins a infinits (com és el cas en sistemes homogenis o periòdics, com ara sistemes teòrics per cristalls). Els sistemes de tres i quatre cossos es poden tractar mitjançant equacions específics (respectivament el Faddeev i Faddeev-Yakubovsky) i, per tant, de vegades es classifiquen per separat com a sistemes de pocs cossos.
En termes generals, mentre que les lleis físiques subjacents que regeixen el moviment de cada partícula individual poden ser simples, l'estudi de la col·lecció de partícules pot ser extremadament complex. Les interaccions repetides entre partícules creen correlacions quàntiques o entrellaçament. Com a conseqüència, la funció d'ona del sistema és un objecte complicat que conté una gran quantitat d'informació, que normalment fa que els càlculs exactes o analítics siguin impracticables o, fins i tot, impossibles. Així, la física teòrica de molts cossos sovint es basa en un conjunt d'aproximacions específiques del problema en qüestió i es troba entre els camps de la ciència de major intensitat computacional.
En molts casos, sorgeixen fenòmens emergents que s'assemblarien poc a les lleis elementals subjacents. Els problemes de molts cossos tenen un paper central en la física de la matèria condensada.

## Exemples

* Física de la matèria condensada (física de l'estat sòlid, nanociència, superconductivitat)
* Condensació de Bose-Einstein i superfluids
* Química quàntica (química computacional, física molecular)
* Física atòmica
* Física molecular
* Física nuclear (estructura nuclear, reaccions nuclears, matèria nuclear)
* Cromodinàmica quàntica (Cromodinàmica quàntica de xarxa, espectroscòpia d'hadrons, matèria QCD, plasma de quarks i gluons)

## Tècniques

* Teoria del camp mitjà i extensions (p.ex Hartree–Fock, aproximació de fase aleatòria)
* Teoria del camp mitjà dinàmic (DMFT)
* Teoria pertorbacional de molts cossos i mètodes basats en funcions de Green
* Interacció de configuració
* Coupled cluster
* Diverses tècniques de Montecarlo
* Teoria del funcional de la densitat
* Teoria de gauge de xarxa
* Estat del producte matricial (MPS)
* Estats quàntics de xarxes neuronals
* Grup de renormalització numèrica (NRG)

## Bibliografia

* Jenkins, Stephen. «The Many Body Problem and Density Functional Theory».
* Thouless, D. J.. The quantum mechanics of many-body systems. Nova York: Academic Press, 1972. ISBN 0-12-691560-1.
* Fetter, A. L.. Quantum Theory of Many-Particle Systems. Nova York: Dover, 2003. ISBN 0-486-42827-3.
* Nozières, P. Theory of Interacting Fermi Systems. Addison-Wesley, 1997. ISBN 0-201-32824-0.
* Mattuck, R. D.. A guide to Feynman diagrams in the many-body problem. Nova York: McGraw-Hill, 1976. ISBN 0-07-040954-4.
# Municipi de Burtnieki

El municipi de Burtnieki (en letó: Burtnieku novads) és un dels 110 municipis de Letònia, que es troba localitzat al nord del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Matīši. El municipi va ser creat l'any 2006 després d'una reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Matīšu pagasts (zona rural)
* Vecates pagasts (zona rural)
* Burtnieku pagasts (zona rural)
* Rencēnu pagasts (zona rural)
* Valmieras pagasts (zona rural)
* Ēveles pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 8.657 persones (2009). La superfície del municipi té uns 710,1 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 12,19 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ «Administratīvi teritoriālais iedalījums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 7 gener 2015].

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
# Rineloricaria setepovos

Rineloricaria setepovos és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Lorenzo Folch de Cardona

Lorenzo Folch de Cardona (Madrid, 1673 - id. 17 de desembre de 1731) va ser un erudit i home d'estat espanyol al servei de Carles II i Felip V, membre del Tribunal de la Suprema Inquisició, del Consell de Castella i de la Reial Acadèmia Espanyola.

## Biografia

Pertanyent a la noble família dels Folc de Cardona, era fill de Francisco Folc de Cardona, V marquès del Castell de Guadalest i almirall d'Aragó, i d'Andrea Pacheco Barba, II marquesa de Castrofuerte. En 1708 es va casar amb María de la Concepción Pérez de la Puente, filla d'Antonio Pérez de la Puente, del consell d'hisenda, i de Luisa Portocarrero, comtessa de Medellín; van tenir dos fills: Luisa i Francisco Antonio.
Va estudiar lleis i cànons en la universitat de Salamanca, sent designat als 18 anys canonge i ardiaca de l'església d'aquesta ciutat. En 1699 va obtenir beca en el Col·legi Major de San Ildefonso d'Alcalá de Henares, d'on va sortir per ocupar plaça com a alcalde d'hijosdalgo de la Real Chancillería de Valladolid i posteriorment alcalde de Casa i Cort, en les funcions de la qual va intervenir en el procés contra el Duc de Riperdá.
Amb la intermediació de l'inquisidor general Diego Sarmiento Valladares, va ser nomenat fiscal de la Inquisició de Còrdova, per passar després a formar part del consell inquisitorial de Granada. Va ocupar plaça de canonge de l'església de Sevilla per la intermediació del seu parent Jaime de Palafox y Cardona, arquebisbe de Sevilla.
Posteriorment va marxar a Madrid, on el nou inquisidor Joan Tomàs de Rocabertí el va fer del consell de la suprema inquisició. També va formar part del Consell de Guerra i del Consell de Castella. En 1724 va obtenir la butaca F de la Reial Acadèmia Espanyola en substitució del mort Bartolomé de Alcázar, col·laborant en les primeres edicions del Diccionario de autoridades.

## Referències

* ↑ Adolfo de Salazar Mir: Los expedientes de limpieza de sangre de la Catedral de Sevilla (genealogías) (1998), tomo I, págs. 202-203.
* 1 2 3 José de Rezabal y Ugarte: Biblioteca de los escritores que han sido individuos de los seis colegios, pág. 57.
* ↑ José Antonio Álvarez y Baena: Hijos de Madrid (1790), vol. 3, pág. 386.
* ↑ Real Academia Española.
# Torre de Ca l'Abadal

La Torre de Ca l'Abadal és un edifici d'Avinyó protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge particular construït com a segona residència. És un ampli edifici de planta irregular que aprofita el gran desnivell del terreny per a modular diferents cossos, tots units i a l'entorn d'un ampli jardí central. Hi ha tres cossos principals disposats en línia; els dos dels extrems tenen teulada a dues vessants i el del mig té un terrat. En un dels extrem s'alça una torre rodona amb merlets. Les parets estan arrebossades i pintades de blanc excepte les obertures que estan resseguides per una motllura pintada d'altre color. Hi ha una profusió d'elements decoratius emprats: mosaics a les finestres portes i voladisses, arrebossat blanc que contrasta amb el color vermellós de les teules, rajoles i vitralls.

## Història

La casa de Cal Abadal és obra de començaments del segle XX (any 1909) construïda per la família del Mas d'Abadal com a residència urbana. La masia és una de les més antigues del terme esmentada ja en la documentació de finals de l'edat mitjana. La casa és situada al centre històric d'Avinyó, a llevant de l'església parroquial, i conserva en molt bon estat tot el conjunt dels jardins així com tots els mosaics que decoren cornises i balcons. És una construcció pròpia de les tendències estilístiques de començament del segle XX: entre el modernisme, per la utilització de ceràmiques policromades, i l'historicisme medievalista, per les formes neoromàniques i amb reminiscències castelleres.

## Bibliografia

FERRER I ALÒS, LLORENÇ. Masies i cases senyorials del Bages. Manresa: Fundació Caixa de Manresa: Angle, 1996. (Patrimoni artístic de la Catalunya Central ; 4) ISBN 8488811209

## Referències

* 1 2 «Torre de Ca l'Abadal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2014].
* ↑ «Torre de l’Abadal d’Avinyó».
# Problema del camí més llarg

En teoria de grafs i ciència computacional teòrica, el problema del camí més llarg és el problema de trobar un camí simple de màxima longitud possible en un determinat graf. Un camí s'anomena simple si no té cap vèrtex repetit; la longitud d'un camí es pot mesurar pel seu nombre d'arestes, o (en grafs ponderats) per la suma dels pesos de les seves arestes.
A diferència del problema del camí més curt, que es pot solucionar en temps polinòmic en grafs sense cicles negatius, aquest problema és NP-complet, la qual cosa vol dir que la solució òptima no es pot trobar a temps polinòmic a menys que P = NP.
El problema del camí més llarg té una solució de programació dinàmica eficient en un graf dirigit acíclic utilitzant ordenament topològic. També es pot solucionar en un graf dirigit acíclic invertint els pesos i utilitzant l'algorisme de Bellman-Ford (aquest enfocament no funciona en general perquè crea cicles de pes negatiu).
# Pseudoeurycea scandens

Pseudoeurycea scandens és una espècie d'amfibi urodel (salamandres) de la família Plethodontidae. És endèmica de Mèxic.
El seu hàbitat natural és els cavis. Està amenaçada d'extinció a causa de la destrucció del seu hàbitat.
# Museu Hector Pieterson

El Museu Hector Pieterson és un museu de Johannesburg, Soweto (Sud-àfrica) dedicat a Hector Pieterson, un escolar mort a trets per la policia quan participava en una manifestació d'estudiants en contra del règim segregacionista de l'apartheid. Al museu s'expliquen les causes i les conseqüències d'aquesta revolta, així com la història de la fotografia d'un reporter que va captar l'escena de l'assassinat i va convertir Pieterson en un símbol de la causa anti-apartheid.
Soweto, barri perifèric de la ciutat de Johannesburg, va esdevenir un símbol de la resistència contra l'apartheid per diversos motius, en primer lloc perquè hi vivien alguns dels caps visibles de l'oposició al règim com Nelson Mandela o el bisbe Desmond Tutu, veïns del mateix carrer i ambdós premi Nobel de la Pau. Soweto va ser portada de tots els diaris del món quan el mes de juny del 1976 hi va començar la rebel·lió d'estudiants.

## Referències

* 1 2 «Museu Hector Pieterson». Gencat.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 26 setembre 2016].
# Llista de muntanyes de Suïssa

Llista de muntanyes de Suïssa, ordenades alfabèticament.

## A

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Agassizhorn | 3.946 | Alps Bernesos |
| Ago di Sciora | 3.205 | Bregaglia |
| Agulla d'Argentière | 3.901 | Alps Graians |
| Arpelistock | 3.035 | Alps Bernesos |
| Augstbordhorn | 2.971 | Alps Penins |
| Augstenberg | 3.161 | Silvretta |

## B

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Breithorn | 4.164 | Alps Penins |
| Breithornzwillinge | 4.106 | Alps Penins |
| Brienzer Rothorn | 2.351 | Alps Bernesos |
| Bristen | 3.073 | Alps Glarus |
| Brunegghorn | 3.833 | Alps Penins |
| Brunnethorn | 2.952 | Alps Penins |
| Bruschghorn | 3.056 | Alps Lepontins |
| Böshorn | 3.2068 | Alps Penins |
| Bündner Vorab | 3.028 | Alps Glarus |
| Bürkelkopf | 3.033 | Alps Samnaun |
| Bütlasse | 3.0191 | Alps Bernesos |

## C

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Cerví | 4.478 | Alps Penins |

## D

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Drusberg o Druesberg | 2.282 | Alps |
| Dreispitz | 2.520 | Alps Bernesos |

## E

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Eiger | 3.970 | Alps Bernesos |

## G

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Grübelkopf | 2.894 | Alps Samnaun |

## L

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Lyskamm | 4.527 | Alps Penins |

## M

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Mont Rosa (Dufour) | 4.634 | Alps Penins |

## U

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Uetliberg | 873 | Albis |
# Yangra

Yangra (també Ganesh I) és la muntanya més alta de la Ganesh Himal, una petita serralada de l'Himàlaia, a la frontera entre el Nepal i el Tibet. El cim s'eleva fins als 7.422 msnm, cosa que la fa la 62a muntanya més alta de la Terra. Té una prominència de 2.352 metres. Es troba a uns set quilòmetres a l'est del Ganesh II i presenta un gran desnivell amb les valls properes.
El Yangra fou estudiat per ser escalat el 1950 per H. W. Tilman i el seu equip. El primer intent d'arribar al cim es va fer el 1953 i la primera ascensió va tenir lloc el 24 d'octubre de 1955, per una expedició franco-suïssa, per la cara sud-est i l'aresta. Liderada per Raymond Lambert, en l'equip que ca fer cim també hi havia també Claude Kogan i Eric Gauchat, que morí en el descens. LHimalayan Index no indica cap altra ascensió al cim principal.

## Referències

* ↑ Yangra, China/Nepal a peakbagger.com
* ↑ American Alpine Journal 2002, pdf (anglès)
* ↑ «Himalayan Index». [Consulta: 18 març 2020].
# Plumpy nut

El Plumpy Nut és un producte creat amb la intenció de lluitar contra la desnutrició infantil. Es tracta d'una pasta realitzada a base de cacauets, llet en pols, oli vegetal i sucre que està enriquida amb vitamines i minerals. Es presenta en petits paquets que representen 500 kilocalories, i que tenen l'avantatge de la llarga durada de les seves propietats, sense haver de conservar-lo refrigerat. Unicef o Metges sense fronteres han començat a utilitzar-lo amb força èxit en la lluita contra la desnutrició infantil
Plumpy'nut conté vitamines A, B-complex, C, D, E, i K, i els minerals calci, fosfòr, potassi, magnesi, zinc, coure, ferro, iode, sodi, i seleni.
Nutrició :
| Vitamina A | 910mcg |
| Vitamina D | 16mcg |
| Vitamina E | 20mg |
| Vitamina C | 53 mg |
| Vitamina B1 | 0.6 mg |
| Vitamina B2 | 1.8 mg |
| Vitamina B6 | 0.6 mg |
| Vitamina B₁₂ | 1.8mcg |
| Vitamina K | 21mcg |
| Biotina | 65mcg |
| Àcid folíc | 210mcg |
| Àcid Pantotènic | 3.1 mg |
| Niacina | 5.3 mg |
| Colina | 55.3 mg |
| Inositol | 55.3 mg |
| P.A.B.A. | 15.3 mg |
| àcid Orotíc | 5.1 mg |
| àcid Pangàmic | 80.5 mg |
| Calci | 320 mg |
| Fòsfor | 394 mg |
| Potassi | 1111 mg |
| Or | 0,1 mg |
| Magnesi | 92 mg |
| Zinc | 14 mg |
| Coure | 1.78 mg |
| Ferro | 11.53 mg |
| Iode | 110mcg |
| Sodi | <290 mg |
| Seleni | 30mcg |

## Enllaços externs

* Pàgina de Nutriset
* Desnutrición: un modelo de atención ambulatoria permite tratar a 10 veces más niños a MSF
* pàgina d'Unicef Arxivat 2008-11-12 a Wayback Machine.
# The Face on the Bar Room Floor (pel·lícula de 1914)

The Face on the Bar Room Floor és una pel·lícula muda de la Keystone dirigida i protagonitzada per Charles Chaplin. Basada en el poema homònim de Hugh Antoine d'Arcy, popular en aquell moment als Estats Units, la pel·lícula, d’una bobina, es va estrenar el 10 d’agost de 1914.

## Argument

Charlie entra en un bar borratxo i demana una copa a canvi d’explicar la seva trista història. Ell era un pintor reputat al qual un client li va prendre la seva noia, Madeleine. Al cap d’un temps descobreix que s’han casat i que han tingut molts fills i tot això l’ha enfonsat en la misèria. Quan decideix pintar el retrat de Madeleine al terra del bar, la un dibuix tan simplista que tothom s’adona que tot plegat és mentida i es produeix una baralla.

## Repartiment

* Charles Chaplin (Artista)
* Cecile Arnold (Madeleine)
* Fritz Schade (Client de l’artista)
* Vivian Edwards (model)
* Chester Conklin (bevedor)
* Harry McCoy (bevedor)
* Hank Mann (bevedor)
* Wallace MacDonald (bevedor)
* Edward Nolan (cambrer)
* Charles Bennett (mariner)
* Josef Swickard (bevedor)

## Referències

* ↑ Okuda, Ted; Maska, David. Charlie Chaplin at Keystone and Essanay: Dawn of the Tramp (en anglès). iUniverse, 2005-08, p. 54. ISBN 978-0-595-36598-2.
* ↑ Harness, Kyp. The Art of Charlie Chaplin: A Film-by-Film Analysis (en anglès). McFarland, 2007-11-01, p. 27. ISBN 978-0-7864-3193-9.
* ↑ George, Dylan. Charlie Chaplin: Essential Hollywood (en anglès). Character-19, 2020-10-13.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a Youtube
# Pseudoeurycea teotepec

Pseudoeurycea teotepec és una espècie d'amfibi urodel (salamandres) de la família Plethodontidae. És endèmica de Mèxic i només es coneix per la seva localitat tipus, vessant sud del Cerro Teotepec (Sierra Madre del Sur) a Guerrero, a sobre 3,425 mm asl.
El seu hàbitat natural són els montans humits. Està amenaçada d'extinció a causa de la destrucció del seu hàbitat.

## Descripció

La sèrie tipus consta d'una sola femella (holotip) que mesura 62 mm en longitud del musell-vent; la cua és relativament curta a 51mm. El cos és gruixut amb extremitats curtes. El dors és negre amb taques iridòfores de color crema lleugerament verdoses que són més pronunciades als costats del cos, les extremitats i en tota la longitud de la cua. El ventre és negre amb algunes petites taques iridòfores de color crema, molt disperses, la més gran es troba a la punta de la cua.

## Hàbitat i conservació

L'espècie habita zones humides amb molsa abundant als boscos de pins i avets. L'holotip es va trobar sota un tronc humit.
L'espècie no s'ha registrat després de la dècada de 1960 quan es va descobrir per primera vegada, malgrat les reiterades cerques posteriors. Sembla que ha disminuït significativament. La tala ha tingut lloc al Cerro Teotepec; la tala i l'expansió de l'agricultura a petita escala són possibles amenaces futures.

## Referències

* 1 2 3 4 «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ Frost, Darrel R.. «Pseudoeurycea teotepec Adler, 1996». Amphibian Species of the World: an Online Reference. Version 6.0. American Museum of Natural History, 2016. [Consulta: 22 setembre 2016].
* 1 2 Adler, K. A. «The salamanders of Guerrero, Mexico, with descriptions of five new species of Pseudoeurycea (Caudata: Plethodontidae)». Occasional Papers of the Museum of Natural History, University of Kansas, vol. 177, 1996, pàg. 1–28.
# Museu Herzl

El Museu Herzl (en hebreu: מוזיאון הרצל) és un museu de Jerusalem, que s'ocupa d'activitats i visió de Theodor Herzl. El museu està situat a la principal plaça d'accés a la Muntanya Herzl. Poc després de la mort de Theodor Herzl, el Banc Anglo-Palestí va adquirir uns 2.000 dúnams (2,0 quilòmetres quadrats) al centre-sud de Palestina, on es troba el Bosc Hulda avui, per a una granja i un gran edifici que albergaria la gestió de la granja i alhora un museu dedicat a Herzl. No obstant això, el museu no va ser creat i només en l'any 1960 es va construir a la Muntanya Herzl a Jerusalem. El museu inclou exposicions sobre la vida de Theodor Herzl, incloent una reproducció del seu estudi a Viena. En l'any 2000 va ser tancat a causa de la falta de manteniment, però va reobrir les seves portes en l'any 2005, després del centenari de la mort de Herzl.

## Vegeu també

* Història d'Israel
* Sionisme

## Referències

* ↑ «Información sobre el museo» (en anglès). [Consulta: 22 octubre 2015].