OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ferran Hurtado Sanchis

Ferran Hurtado Sanchis (Tavernes Blanques, 1913 - Manresa, 2001) fou un pintor, dibuixant, ensenyant i crític d'art. Resident a Manresa des de principis dels anys quaranta. Llicenciat en pintura i dibuix, va ser deixeble de Ricardo Verde Rubio i Martí Vidal Corella.
Catedràtic de dibuix a l'Institut Lluís de Peguera. Marit d'Amparo Díaz Fernández. També pintora.
Professor de l'Escola d'Arts i Oficis de Manresa. Autor o coautor de llibres de text sobre la seva especialització docent. Va exercir la crítica i la vulgarització de l'art mitjançant articles, xerradess per ràdio i conferències. Va recórrer una bona part de l'Estat Espanyol i fet viatges a l'estranger. Hi ha obres seves als museus d'Igualada i el Museu Comarcal de Manresa.
En els anys 60 escriu almenys tres llibres per l'Editorial Cosmos anomenats Dibujo, Dibujo Lineal i Metodología del dibujo.
La seva primera exposició va ser a Manresa, al Teatre Kursaal de Manresa a 1942. Va fer exposicions individuals (per exemple a La Plana de l'Om) i col·lectives.

## Referències

* 1 2 3 4 «Museu Comarcal de Manresa» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-06-27. [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ Boletín Oficial del Estado nº 133, 03-06-1980, pàg. 12232-12233.
* ↑ Sanchis, Fernando Hurtado. Dibujo: Curso primero (en castellà). Cosmos, 1962.
* ↑ Sanchis, Fernando Hurtado. Dibujo lineal (en castellà). Cosmos, 1966.
* ↑ Sanchis, Fernando Hurtado. Metodologia del Dibujo (en castellà). Cosmos, 1968.

## Enllaços externs

* Arxiu de la Universitat Autònoma de Barcelona
# Pericoma bancrofti

Pericoma bancrofti és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Checklist to the Australian species (anglès)
* ↑ Duckhouse, D. A., 1965. Psychodidae (Diptera, Nematocera) of Southern Australia, subfamilies Bruchomyiinae and Trichomyiinae. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 117: 329-343.
* ↑ Global Species (anglès)
# Musaranya de Rainey

La musaranya de Rainey (Crocidura raineyi) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae) endèmica de Kenya. Està amenaçada pel pasturatge excessiu que s'esdevé al seu hàbitat.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Kennerley, R. (2016). "Crocidura raineyi (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]
# Santa Magdalena del Coll

Santa Magdalena del Coll és una església d'origen romànic que està situada prop de la masia del Coll, al nucli de població de la Vall del Bac del municipi de la Vall de Bianya (Garrotxa). És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'església presenta un estat de conservació molt dolent.

## Descripció

Petita església romànica al cim d'un pujolet, a tramuntana de la masia del Coll. En runes. Resten les parets i la façana amb una petita porta dovellada, davant la qual hi havia hagut un senzill porxo. La finestra de mig punt que s'obre damunt la porta és remarcable, ja que la pedra que forma l'arc és tota d'una peça. La petita espadanya encara es conserva, però no la volta, que s'ha enfonsat. De la factura romànica conserva l'absis carrat, els murs de ponent i el reconstruït campanar. L'any 1776 es realitzaren modificacions i es construí la sagristia a continuació de l'absis.
També es va construir aquest altar lateral, que possiblement és la capella el Sant Crist de la que parlen les visites pastorals. Va ser realitzat seguint l'estil neoclàssic, emprant estuc fort. A la part central hi ha un altar emmarcat per un arc de mig punt coronat per un cap d'infant. A cada costat hi ha una mitja columna adossada amb el fust estriat i capitells ornats amb fulles d'acant. L'entaulament superior està decorat amb motius florals i dents de serra.

## Història

Se'n fa esment a les visites pastorals dels anys 1738 i 1776 i per elles consta que només hi havia un altar no consagrat, del que es pot deduir que fou el moment d'esplendor del temple, associat amb un increment de la devoció. Hi havia un ornament sacerdotal, sense calze ni patena, sense fonts baptismals ni sagrari per la reserva. A mitjans del segle xix consta que es va fer la capella del Sant Crist i que s'emblanquinà tota l'església, i que es feia festa grossa per Pasqua Florida i el 22 de juliol, festivitat de la Santa. Procedia de Santa Magdalena el retaule barroc que fins a l'any 1973 presidí el presbiteri de Sant Miquel de la Torre, el qual fou desmuntat i traslladat a Olot.

## Referències

* 1 2 3 4 «Santa Magdalena del Coll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
* ↑ Sala i Canadell, Puigdevall i Diumé, Ramon i Narcís. El romànic de l'Alta Garrotxa. Caixa d'Estalvis Provincial de Girona, 1977.
# Vicent Gonzálbez Montoro

Vicent Gonzálbez Montoro, també conegut com a Vicent d'Alacant (Alacant, 1917 - 15 de desembre de 2009) era un activista lingüístic valencià. Durant la Segona República Espanyola impulsà el Centre Excursionista d'Alacant on participà en l'inventari de coves i jaciments paleolítics. Fou militant republicà, i després de la guerra civil espanyola el règim franquista va afusellar el seu pare i el seu germà, raó per la qual va restar molts anys amagat.
Col·laborà també amb Joan Coromines i Vigneaux en l'Onomasticon Cataloniae i amb l'editor Eliseu Climent en l'organització dels cursos Carles Salvador de valencià, a través del Secretariat de l'Ensenyament de l'Idioma a Alacant. El 1999 la Fundació Lluís Carulla li concedí el Premi d'Actuació Cívica.

## Referències

* 1 2 «El Gran Duc · vides». [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ «Vull ser pintor.. Antoni Miró». Arxiumiro.veu.ua.es, 2005. [Consulta: desembre 2017].
# Filament Linx–Ossa Major

El Linx–Ossa Major és un filament de galàxia. Està connectat a i separat del supercúmul Linx–Ossa Major.

## Referències

* ↑ Abell, G.O.. Early Evolution of the Universe and its Present Structure. Springer Science & Business Media, 2012, p. 276. ISBN 9789400972209.
* 1 2 Takeuchi, Tsutomu T.; Tomita, Akihiko; Nakanishi, Kouichiro; Ishii, Takako T.; Iwata, Ikuru The Astrophysical Journal Supplement Series, 121, 2, 1999, pàg. 445. arXiv: astro-ph/9810161. Bibcode: 1999ApJS..121..445T. DOI: 10.1086/313203.
* ↑ Giovanelli, R.; Haynes, M. P. The Astronomical Journal, 87, 01-10-1982, pàg. 1355–1363. Bibcode: 1982AJ.....87.1355G. DOI: 10.1086/113223.
# Pericoma barbarica

Pericoma barbarica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids. Es troba a l'Àfrica del Nord (Algèria), França i Espanya (Mallorca).

## Referències

* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ G. Vinçon, 1987. Étude hydrobiologique de la vallée d'Ossau (Pyrénées-Atlantiques). Annls. Limnol. 23 (3): 225-243.
* ↑ Global Species Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
# Mzamza Janoubia

Mzamza Janoubia (àrab امزامزة الجنوبية) és una comuna rural de la província de Settat de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 20.802 persones. El seu nucli principal és el llogaret d'Ain Nzagh.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sant Martí de Torroella

Sant Martí de Torroella és un poble del municipi de Sant Joan de Vilatorrada al Bages. Juntament amb Joncadella forma una entitat municipal descentralitzada que el 2019 tenia 278 habitants.
| Entitat de població | Habitants (2019) |
| Joncadella | 22 |
| Sant Martí de Torroella | 256 |
| Font: Idescat ||
Situat a la part septentrional del terme, el poble de Sant Martí de Torroella és el cap de l'EMD i està al marge esquerre del riu Cardener, a la confluència amb la rasa de Cal Marquès, al sud de Callús.
Està comunicat per la carretera comarcal C-55 (Manresa-Solsona) amb Callús i Sant Joan de Vilatorrada, i per la carretera local BV-4511 amb Santpedor.
El poble, d'origen rural i agrícola, conserva l'església romànica de Sant Martí, ja esmentada l'any 1022, que va pertànyer al monestir de Sant Benet de Bages. Al sud de la localitat es troba el veïnat de Joncadella, amb l'església de Santa Maria.
El 1833, quan es va crear el municipi actual amb la unió de Sant Martí de Torroella, Sant Joan de Vilatorrada i Joncadella, Sant Martí n'era el nucli principal i més poblat (en aquella data Sant Martí tenia 130 habitants, per 77 de Sant Joan), i el terme fou anomenat Sant Martí de Torroella, amb el cap municipal situat en aquest poble. El 1962, amb el creixement de Sant Joan derivat de la industrialització d'aquesta localitat, el municipi va canviar de nom i de capitalitat i va passar a anomenar-se Sant Joan de Vilatorrada. El 1983 es va crear l'entitat municipal descentralitzada, que comprenia els nuclis de Sant Martí de Torroella i Joncadella.
Evolució demogràfica :
| 1990 | 1991 | 1994 | 1995 | 1996 | 2001 | 2003 | 2005 | 2019 |
| 247 | 232 | 219 | 217 | 204 | 214 | 212 | 224 | 256 |

## Referències

* ↑ «Sant Martí de Torroella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada de Sant Martí de Torroella». municat.gencat.cat. [Consulta: 28 agost 2020].
# Vicent Igual i Luis

Vicent Igual i Luis (Almassora, Plana Alta, 1948 - Barcelona, Barcelonès, 13 de febrer de 2020), va ser un religiós dominic almassorenc.
Va ser ordenat com a prevere l'any 1972. Posteriorment es va llicenciar en Teologia la Universitat Pontificia Sant Tomàs d'Aquino de Roma. També en va llicenciar en Filosofia per la Universitat de Barcelona.
Des de la seva fundació l'any 1968, i fins a la seva jubilació el mes de juny de 2018, Igual va ser professor de la Facultat de Filosofia de la Universitat Ramon Llull, sent-ne també secretari entre 1991 i 2011. Vicent Igual col·laborava des de l'octubre de 2015 amb les parròquies de Sant Francesc de Sales i de la Concepció de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Mor el dominic Vicent Igual, professor de Filosofia». Catalunya Religió, 14-02-2020 [Consulta: 19 febrer 2021].
* 1 2 «Ha mort el professor i dominic Vicent Igual». Facultat de Teologia de Catalunya, 14-02-2020. [Consulta: 19 gener 2021].
# Filali

«Filali» té aquests significats:
* Filali, nisba dels naturals del Tafilalt
* Dinastia Filali o dinastia alauita regnant al Marroc per ser originària del Tafilalt
# Perlesta shubuta

Perlesta shubuta és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Arkansas, Iowa, Illinois, Kentucky, Michigan, Missouri, Mississipi i Oklahoma.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Canad. Ent. 38:222.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1989. Entomol. Scand. 20(3):282.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Arkansas County, Arkansas (anglès)
* ↑ The University of Iowa (anglès)
* ↑ Just How Imperiled Are Aquatic Insects? A Case Study of Stoneflies (Plecoptera) in Illinois Arxivat 2010-06-15 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Updates to the Stonefly Fauna of Illinois and Indiana (anglès)
* ↑ Michigan's Wildlife Action Plan (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Mississippi (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Aquatic Macroinvertebrates Collected from Thirty-two Missouri Ozark Streams (anglès)
* ↑ Lake Michigan Basin - Species of Greatest Conservation Need (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* DeWalt, Webb & Kompare, 2001. Proc. Entomol. Soc. Wash. 103(1):207-216.
* DeWalt & Grubbs, 2011. Illiesia 7(3):35.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Heimdal, DeWalt & Wilton, 2004. Proc. Entomol. Soc. Wash. 106(4):761-778.
* Stark, 2004. A: Stark & Armitage Dr. The stoneflies (Plecoptera) of eastern North America. Vol. II. Chloroperlidae, Perlidae, Perlodidae (Perlodinae). Ohio Biol. Surv. Bull. New Ser. 14(4):95.
* Tarter & C.H. Nelson, 2010. Ent. News 121(2):161.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.
# Riera de S'Orinella

La Riera de S'Orinella és un torrent de la conca de Calonge a Catalunya que neix a Calonge (Baix Empordà). Neix a uns 330 metres d'altitud entre el Puig de la Cendrosa i el Puig Cargol al Massís de les Gavarres i desemboca uns 280 metres més avall al Rifred, del qual és un dels afluents majors. S'alimenta d'una desena de torrents sense nom.
Té dos afluents: el rec d'es Patot i el del Terme Gros. el rec des Patot conflueix d'una forma tan apassionada i «per això el lloc es coneix com a Bes de s'Orinella»
Al mapa de l'Institut Cartogràfic de Catalunya el torrent es diu Riera de la Vila, però l'ús local i Pere Caner parlen de Riera de S'Orinella.
* El pont del Camí Vell
* El pont de la carretera GI-660
* La riera (primer pla) en desembocar al Rifred
* El pont del Camí Vell

## Referències

* ↑ Margarit Rodríguez Prieto, "El curs dels rius: La riera de Calonge", a la Revista de Girona, número 151, març-abril 1992, pàgina 104
* ↑ Mapes, Barcelona, Institut Cartogràfic de Catalunya, Consultat l'1 de gener de 2012,
* ↑ Pere Caner, La vall de Calonge, Calonge, Ajuntament de Calonge, 1983, pàgina 24 ISBN 9788450084467
* ↑ Christian Geis Nielsen, Contribució al coneixement de variables geoambientals en l'àmbit de la Costa Brava (Girona), Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Girona, Universitat de Girona, 2005
# Temporada 1950-51 de l'NBA

La temporada 1950-51 de l'NBA fou la quinta en la història de l'NBA. El Rochester Royals fou el campió després de guanyar al New York Knicks per 4-3.

## Classificacions

Divisió Est
| Equip | V | D | %V | P |
| Philadelphia Warriors | 40 | 26 | ,606 | - |
| Boston Celtics | 39 | 30 | ,565 | 2,5 |
| New York Knicks | 36 | 30 | ,545 | 4 |
| Syracuse Nationals | 32 | 34 | ,485 | 8 |
| Baltimore Bullets | 24 | 42 | ,364 | 16 |
| Washington Capitols | 10 | 25 | ,286 | 14,5 |
Divisió Oest
| Equip | V | D | %V | P |
| Minneapolis Lakers | 44 | 24 | ,606 | - |
| Rochester Royals C | 41 | 27 | ,565 | 3 |
| Fort Wayne Pistons | 32 | 36 | ,545 | 12 |
| Indianapolis Olympians | 31 | 37 | ,485 | 13 |
| Tri-Cities Blackhawks | 25 | 43 | ,364 | 19 |
* V: Victòries * D: Derrotes * %V: Percentatge de victòries * P: Diferència de partits respecte al primer lloc
* C: Campió

## Estadístiques

| Categoria | Jugador | Equip | Mitjana/% |
| Punts per partit | George Mikan | Minneapolis Lakers | 28,4 |
| Rebots per partit | Dolph Schayes | Syracuse Nationals | 16,4 |
| Assistències per partit | Dick McGuire Andy Phillip | New York Knicks Philadelphia Warriors | 6,3 |
| Percentatge de tirs de camp | Alex Groza | Indianapolis Olympians | 47,0 |
| Percentatge de tirs lliures | Joe Fulks | Philadelphia Warriors | 85,5 |

## Premis

* Primer quintet de la temporada
** Alex Groza, Indianapolis Olympians
** Ralph Beard, Indianapolis Olympians
** Bob Davies, Rochester Royals
** George Mikan, Minneapolis Lakers
** Ed Macauley, Boston Celtics
* Segon quintet de la temporada
** Dick McGuire, New York Knicks
** Joe Fulks, Philadelphia Warriors
** Frank Brian, Tri-Cities Blackhawks
** Vern Mikkelsen, Minneapolis Lakers
** Dolph Schayes, Syracuse Nationals

## Vegeu també

* Draft de l'NBA del 1951
* Playoffs de l'NBA del 1951
* All Star de l'NBA del 1951
# Bargagli

Bargagli (en ligur Bargaggi) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2014 tenia 2.749 habitants. Limita amb les comunes de Davagna, Gènova, Lumarzo i Sori.

## Geografia

Situat a l'alta vall del Bisagno, al nord-est de Gènova, compta amb una superfície de 16,28 km² i les frazioni de Bargagli Capoluogo, Maxena, Traso i Valle Lentro.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 30 novembre 2014». Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2018. [Consulta: 13 juliol 2015].
# Vesturland

Vesturland és una de les 8 regions d'Islàndia. Es troba a l'oest del país. Ocupa una superfície de 9.554 km² i té una població total de 15.300 habitants (2007). La ciutat més gran dins aquesta regió és Akranes, que té 6.300 habitants.
# Fingersmith

Fingersmith és una novel·la del 2002 de gènere policíac i inspiració victoriana de Sarah Waters.

## Adaptacions al cinema, la televisió i el teatre

* Fingersmith, protagonitzada per Sally Hawkins com a Susan Trinder, Elaine Cassidy fent de Maud Lilly, Imelda Staunton com Mrs Sucksby, i Rupert Evans en el paper de Gentleman. En aquest drama de la BBC, l'edat de les noies es fixa en els vint anys, encara que en el llibre original en tenien disset, divuit anys al final de la novel·la.

## Enllaços externs

* Fingersmith tickles the palate: Anàlisi (anglès)
* Pàgina de la BBC per l'adaptació de televisió (anglès)
* Sarah Waters parla de Fingersmith - BBC Radio 4 Bookclub - 7 de març del 2004 (anglès)
# Petroica ardent

La petroica ardent (Petroica phoenicea) és una espècie d'ocell de la família dels petròicids (Petroicidae) que habita Boscos àrids i poc densos del sud-est d'Austràlia, al sud-est de Queensland, est i sud de Nova Gal·les del Sud, Victòria, sud-est d'Austràlia Meridional, Tasmània i les illes de l'estret de Bass.

## Referències

* ↑ «Petroica ardent». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Tarrafal de São Nicolau (Cap Verd)

Tarrafal de São Nicolau és una ciutat a l'oest de l'illa de São Nicolau a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a la costa oest, a 9 kilòmetres al sud-oest de Ribeira Brava. És la seu del municipi de Tarrafal de São Nicolau i principal port de l'illa.

## Subdivisions

Se subdivideix en els següents bairros:
* Alto Fontainhas
* Alto Saco
* Telha
* Amarelo Pintado
* Campo Pedrado
* Chã de Poca
* Escada
* João Baptista

## Esports

El seu estadi és l'Estádio Orlando Rodrigues. A la ciutat hi els clubs AJAT'SN i FC Ultramarina.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Riera de Sant Amanç

La Riera de Sant Amanç és un corrent fluvial de La Selva, que neix al veïnat de les Masies de Sant Amanç, al terme municipal d'Anglès i baixa pel veïnat de les Masies de Sant Amanç i les Mines del Sant Pare fins a desembocar al riu Rissec, afluent del marge dret del Ter, a l'alçada del Parc del la Font del Canyo.
# Bargen (Schaffhausen)

Bargen és un municipi del cantó de Schaffhausen (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Viceprimer ministre d'Irlanda del Nord

El Vice-primer ministre d'Irlanda del Nord és el segon cap del govern i segon representant d'aquesta nació integrada dins el Regne Unit. Des del 15 d'octubre de 2002 fins al 8 de maig de 2007, l'autonomia va estar suspesa, no hi va haver govern, principalment pel conflicte entre catòlics i protestants. Des de l'1 de juliol de 1998 existeix aquest càrrec. El Vice-primer Ministre d'Irlanda del Nord és Martin McGuinness, del Sinn Féin (SF).

## Llista de Vice-primers Ministres (1998-actualitat)

| No. | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 1. | Seamus Mallon (Primer mandat) | 1 de juliol de 1998 | 15 de juliol de 1999 | SDLP |
| - | Vacant | 15 de juliol de 1999 | 29 de novembre de 1999 | - |
| 2. | Seamus Mallon (Segon mandat) | 29 de novembre de 1999 | 6 de novembre de 2001 | SDLP |
| 3. | Mark Durkan | 6 de novembre de 2001 | 15 d'octubre de 2002 | SDLP |
| - | Vacant, autonomia suspesa | 15 d'octubre de 2002 | 8 de maig de 2007 | - |
| 4. | Martin McGuinness | 8 de maig de 2007 | actualitat | SF |
# Pau Misser

* No confondre amb el ciclista Pau Misser Vilaseca
Pau Misser (s. XVII-XVIII) Es desconeixen les dades biogràfiques d'aquest compositor de la darreria del segle xvii. S'ha trobat el seu testimoniatge al corpus documental del plet que Tomàs Milans i Godayols mantingué contra el rector i els jurats de la vila de Canet, a on, en el tretzè punt de la seva declaració, esmentava que feia 33 anys que era resident de la parròquia de Canet de Mar.
Se'n conserven tres obres al fons canatenc, un Salve per a 6 v i Ac, un Villancet per a 6 v i instr, i un Villancet per a 6 v i Ac.

## Referències

* ↑ Misser, Pau. «Salve per a 6 v i Ac». Inventari dels Fons Musicals de Catalunya (IFMuC).
* ↑ Misser, Pau. «Villancet per a 6 v i instr». Inventari dels Fons Musicals de Catalunya (IFMuC).
* ↑ Misser, Pau. «Villancet per a 6 v i Ac». Inventari dels Fons Musicals de Catalunya (IFMuC).

## Bibliografia

* Gregori i Cifré, Josep Maria. El fons musical de l'Església Parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2009.
# Santa Maria de Collsuspina

Santa Maria de Collsuspina o la Mare de Déu dels Socors és l'església parroquial del municipi de Collsuspina (Moianès). És una església moderna, atès que la parròquia primitiva fou Sant Cugat de Gavadons, sufragània de Sant Andreu de Tona. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església de dimensions notables i d'una sola nau. L'edifici principal destaca per una austeritat pròpia del neoclassicisme. A la part dreta hi ha adossat el campanar de grans proporcions i dins de l'estil de l'edifici. La història de l'església parroquial devia anar lligada a l'existència d'una pagesia i d'un nucli de població molt feble. L'any 1600 es construí susdita església.

## Referències

* ↑ GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6
* 1 2 «Santa Maria de Collsuspina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Barbus lorteti

Barbus lorteti és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# VLC

VLC té els següents significats:
* VLC, ciutat de València.
* VLC media player, reproductor multimèdia
* VLC, codi IATA de l'Aeroport de València