OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Armilla (Granada)

Armilla és un municipi situat a la comarca de la Vega de Granada (província de Granada). Limita amb els municipis de Granada, Ogíjares, Alhendín i Churriana de la Vega.

## Evolució demogràfica
### De 1930 a 1995

Evolució demogràfica :
| 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1986 | 1989 | 1992 | 1995 |
| 2.117 | 2.632 | 3.936 | 4.848 | 7.496 | 10.485 | 11.743 | 10.824 | 10.950 | 12.462 |

### De 1996 a 2006

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 12.859 | 13.211 | 13.706 | 14.030 | 14.778 | 15.695 | 16.524 | 16.938 | 18.385 | 19.667 | 20.155 |

### Principal procedència dels estrangers residents el 2006

Marroc, 241 residents. Colòmbia, 161 residents. Romania, 128 residents. Argentina, 122 residents. R.P. de la Xina, 93 residents.
Total residents estrangers el 2006: 1.314
* Font: Institut Nacional d'Estadística

## Enllaços externs

* Situació d'Armilla
* Imatge aèria a Google Maps
# Červená hora (Nízký Jeseník)

Červená hora ('muntanya roja') és una formació geològica plana de la serralada del Nízký Jeseník, a Moràvia (República Txeca). Situada a 749 msnm, és la formació més alta de l'altiplà de Domašov, que forma part del Nízký Jeseník, i del districte d'Opava. Hi ha una estació hidrometeorològica i una estació de la Xarxa Europea de Bòlids. El 13 d'octubre del 1990 s'hi obtingué una imatge especialment útil del meteoroide rasant d'aquell dia.

## Referències

* ↑ «Červená hora» (en txec). Arxivat de l'original el 2022-04-01. [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ Borovička, J.; Ceplecha, Z. «Earth-grazing fireball of October 13, 1990» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 257, 1, 1992, pàg. 323-328. Bibcode: 1992A&A...257..323B. ISSN: 0004-6361 [Consulta: 26 març 2015].
# Carduus nutans

Carduus nutans és un card de la família asteràcies. És una herbàcia biennal amb flors de color vermell porpra i tiges amb espines agudes. És una planta nativa d'Europa, incloent els Països Catalans (però manca a les Balears), Nord d'Àfrica i part d'Àsia. Té una distribució cosmopolita però està absent a les regions tropicals i subtropicals, com també del sud d'Àfrica i la major part d'Àsia. Creix des del nivell del mar fins als 2500 m d'altitud en sòls neutres o àcids.
A Amèrica del Nord es considera una espècie invasora. S'ha intentat controlar de manera biològica amb l'insecte Rhinocyllus conicus.
És una planta ramificada que pot arribar als 2 m d'alt. Les tiges són alades i amb espines i les fulles verd fosques, lobulades bipinnades. Les inflorescències són capítols solitaris de 3 a 5 cm (rarament 7 cm) de diàmetre. Els fruits són aquenis de color bru/daurat, d'uns 5 mm de llarg. A la maduresa, els capítols s'inclinen lateralment uns 90° a 120° respecte a l'eix de la tija.

## Sinònims

* Carduus armenus Boiss.
* Carduus attenuatus Klokov
* Carduus coloratus Tamamsch.
* Carduus kondratjukii Gorl.
* Carduus leiophyllus Petrovič
* Carduus macrocephalusDesf.
* Carduus macrocephalus var. kabylicus Maire
* Carduus macrolepis Peterm.
* Carduus numidicus var. porpinquus Batt.
* Carduus nutans var. armenus Boiss.
* Carduus nutans var. atlanticus (Pomel) Batt.
* Carduus nutans var. brachycentros Hausskn.
* Carduus nutans subsp. leiophyllus (Petrovič) Stoj. i Stef.
* Carduus nutans var. leiophyllus (Petrovič) Arènes
* Carduus nutans var. longispinus Moris
* Carduus nutans subsp. macrocephalus (Desf.) Gugler
* Carduus nutans subsp. macrocephalus (Desf.) K.Richt
* Carduus nutans var. macrocephalus (Desf.)
* Carduus nutans subsp. macrolepis (Peterm.) Kazmi
* Carduus nutans var. songaricus C.Winkl. ex O.Fedtsch. i B.Fedtsch.
* Carduus nutans subsp. sporadum (Halácsy) Rech.f.
* Carduus nutans var. vestitus (Hallier) B.Boivin
* Carduus phyllolepis Willk.
* Carduus propinquus Pomel ex Batt. & Trab.
* Carduus schischkinii Tamamsch.
* Carduus songoricus (C.Winkl. ex C.Winkl.) Tamamsch.
* Carduus thoermeri subsp. armenus (Boiss.) Kazmi

## Referències

* ↑ The Global Compositae Checklist
* ↑ Carduus nutans en Flora of North America
* ↑ pro parte en Flor of North America
* ↑ Carddus nutans en The PlantList

## Bibliografia

* USDA, ARS, National Genetic Resources Program. GRIN. National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland. http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/taxon.pl?104109 Arxivat 2013-02-12 a Wayback Machine. (10 feb 2008)

## Enllaços externs

* Galeria de fotos
* Manual de Tractament Jepson
# Can Marsans

Can Marsans és una obra noucentista de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Marsans se situa en el centre històric de la població. És un edifici entre parets mitgeres, compost de planta baixa i dos pisos. Coberta a dues aigües, amb la façana de composició simètrica acabada en una galeria oberta. La porta d'entrada es un arc de mig punt adovellat i a l primer pis hi ha tres obertures rectangulars que donen a un balcó corregut. Els elements formals i decoratius són propis del llenguatge noucentista.

## Referències

* ↑ «Can Marsans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Iberus gualtieranus

Iberus gualtieranus és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre endèmic de la península Ibèrica, pròpia de llocs àrids i pedregosos. Posseeix una gran variabilitat en la morfologia de la conquilla el que ha donat lloc a la descripció de nombroses varietats i ha complicat molt la seva taxonomia.

## Taxonomia

Segons Fauna Europaea, I. gualtieranus té set subespècies:
* Iberus gualtieranus alonensis
* Iberus gualtieranus campesinus
* Iberus gualtieranus carthaginiensis
* Iberus gualtieranus gualtieranus
* Iberus gualtieranus mariae
* Iberus gualtieranus posthumus
* Iberus gualtieranus rhodopeplus
Segons WoRMS, té quatre subespècies:
* Iberus gualtieranus gualtieranus
* Iberus gualtieranus laurenti
* Iberus gualtieranus mariae
* Iberus gualtieranus ornatissimus
Iberus gualtieranus alonensis, Iberus gualtieranus campesinus i Iberus gualtieranus carthaginiensis són considerats espècies independents.
* Iberus gualtieranus gualterianus
* Iberus gualterianus alonensis

## Referències

* ↑ «Iberus gualtieranus (Linnaeus, 1758) | Fauna Europaea». [Consulta: 9 agost 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Iberus gualtieranus (Linnaeus, 1758)». [Consulta: 9 agost 2021].
# Nicareta

Nicareta és el nom dels següents personatges:
* Nicareta de Mègara, filòsofa grega.
* Nicareta de Nicomèdia, metgessa i santa.
# António Bieito Fandiño

António Bieito Fandiño Martínez (Albixoi, 1770-Valladolid, 1831) fou un periodista liberal.
Estant pres a Compostel·la, l'any 1812 va compondre el sainet A casamenterira, publicat a Ourense l'any 1849.
# Carduòidies

Carduoideae és una subfamília de la família de les asteràcies. Comprèn un gran nombre de tribus en diverses circumscripcions de la família, afegint les Cynareae.
El sistema Takhtajan, segons Reveal, inclou 10 tribus afegint la Cynareae: Arctotideae, Barnadesieae, Carlineae, Cichorieae, Echinopseae, Eremothamneae, Gundelieae, Liabeae, Mutisieae, i Vernonieae. D'aquestes onze, Thorne està d'acord amb 7 en la seva taxonomia en 8 tribus de les Carduoideae, posant les tribus Cardueae (Cynareae), a més d'Arctotideae, Cichorieae, Eremothamneae, Liabeae, Mutisieae, i Vernonieae dins la subfamília, a més de les Tarchonantheae. La classificació de Panero i Funk de (filogenètica basada en els gens del cloroplast posa només tres tribus en la subfamília: les Cynareae, a més de Dicomeae (creada per Panero i Funk, consta de Dicoma, Erythrocephalum, Gladiopappus, Macledium, Cloiselia, Pasaccardoa, i Pleiotaxis), i Tarchonantheae (Tarchonanthus a més de Brachylaena). El gènere Oldenburgia pot estar dins la subfamília però les dades no són concloentse. El sistema Takhtajan divideix les Asteraceae només en dos subfamílies, les Asteroideae afegint-hi Carduoideae, mentre que Thorne afegeix la subfamília basal i monofilètica, Barnadesioideae. La recent filogènia de Panero i Funk divideix les Asteraceae en 11 subfamílies.

## Referències

* ↑ Reveal, JL. «Còpia arxivada». PBIO 450 Lecture Notes. Norton-Brown Herbarium, University of Maryland, 14-03-1999. Arxivat de l'original el 2007-09-05. [Consulta: 25 desembre 2012].
* ↑ Panero, JL; VA Funk «Toward a phylogenetic subfamilial classification for the Compositae (Asteraceae)». Proceedings of the Biological Society of Washington. Biological Society of Washington, 115, 4, 30-12-2002, pàg. 909–922. Arxivat de l'original el 2006-09-14 [Consulta: 12 agost 2007].
# Can Zidro (Sant Pere de Ribes)

Can Zidro és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada als peus del Montgròs, davant del camí que hi mena. És un edifici de planta irregular que es compon de diversos volums superposats. El volum principal consta de planta baixa, pis i golfes i té la coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. Presenta un portal d'arc de mig punt i una finestra al pis d'arc pla, ambdues emmarcades imitant la pedra carejada. A les golfes hi ha tres petits pòrtics d'arc de mig punt arrebossat, el central de majors dimensions. A la façana de ponent hi ha adossat un cos perpendicular amb dos nivells d'alçat i coberta a dues vessants. S'observen finestrals de les mateixes característiques que el del volum principal a nivell de la planta baixa, mentre que al pis s'obre amb pòrtics d'arc de mig punt ceràmic. Entre aquest cos i el principal en sobresurt una torre de planta quadrangular i quatre nivells, coberta a quatre vessants. S'hi combinen les obertures d'arc pla i arc de mig punt arrebossat, excepte al pis superior, on hi ha grans finestrals amb columnes. A la façana de llevant, seguint el desnivell del terreny, hi ha adossats dos cossos de dos nivells d'alçat; el segon amb coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. S'obre amb un portal d'arc pla arrebossat i una galeria de dos pòrtics d'arc de mig punt ceràmic al pis. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc. Davant la masia hi ha un antic estable habilitat com a vivenda. A la façana posterior s'hi ha adossat un habitatge modern.

## Història

Els orígens d'aquesta casa són força desconeguts, ja que la primera referència documental es correspon amb el nomenclàtor de 1860. La casa podria correspondre's amb l'antic mas Estevans, ja que hi vivia un tal Isidre Carbonell a principi del segle xviii. Tanmateix, també podria correspondre's amb la masia de Can Ramonet. Segons consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, la masia de Can Zidro (Casa Isidro) pertanyia a Josep Mata.

## Referències

* 1 2 «Can Zidro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Can Zidro, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Estrebay

Estrebay és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 84 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Estrebay era de 84 persones. Hi havia 43 famílies de les quals 17 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 13 dones vivint soles), 13 parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 55 eren cases i 1 era un apartament. Dels 41 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Estrebay el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 32 eren actives i 9 eren inactives. De les 32 persones actives 30 estaven ocupades (15 homes i 15 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 9 persones inactives 5 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Estrebay hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.068 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Estrebay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Estrebay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Honey Hunt

Honey Hunt (ハニーハント, Haniihanto) és un manga shōjo de Miki Aihara, i originalment publicat en Japó per Shogakukan. La sèrie començà la seua serialització en la revista de manga Cheese! el desembre del 2006, amb el primer tankoban lliura el 26 de juny del 2007, i l'últim (volum 4) el 26 de novembre del 2008.

## Referències

* ↑ «Honey Hunt 1» (en japonès). Shogakukan. Arxivat de l'original el 2012-07-19. [Consulta: 19 gener 2012].
* ↑ «Honey Hunt 4» (en japonès). Shogakukan. [Consulta: 19 gener 2012].

## Enllaços externs

* Honey Hunt (manga) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès) (anglès)
# Eugenia Martín Mendizábal

Eugenia Martín Mendizábal (Vitòria, 1959) és una política alabesa.
Tècnica de l'Administració de la Seguretat Social i militant del Partit Popular, ha estat Governadora Civil d'Àlaba de 1996 a 1997 i Directora General de l'Institut Nacional de la Seguretat Social de 1997 a 2000. Ha estat senadora per Àlaba a les eleccions generals espanyoles de 2000 i diputada a les eleccions generals espanyoles de 2004. Del 2000 al 2004 fou secretària primera de la mesa del Senat d'Espanya.

## Referències

* ↑ España, Senado de. «Ficha del Senador» (en castellà). [Consulta: 25 juny 2017].
# Carrabina

La carrabina és la versió més lleugera de fusell, amb canó relativament curt i calibre menor. Fou –juntament amb la pistola– l'arma de foc habitual de la cavalleria, per la facilitat de maneig en condicions d'alta mobilitat. Feia, doncs, un paper similar al de l'actual subfusell.
El canó més curt i el pes més baix de les carrabines les fa més fàcils de manejar en el combat en espais reduïts, com és el cas de les lluites en entorns urbans o selvàtics així com en el moment de baixar de vehicles militars. Les carrabines modernes acostumen a tenir un poder de penetració i dany major que els subfusells, donat que mantenen el calibre més gran (propi dels fusells d'assalt, per exemple), per altra banda les anomenades armes de defensa personal solen utilitzar munició pròpia de calibre petit. Els desavantatges de les carrabines, en comparació amb armes de foc més grans, són la poca precisió a llarga distància i el seu pes i mida més gran en comparació amb els subfusells.

## Referències

* ↑ «Carrabina». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El fusell curt» (paper). Sàpiens. Sàpiens Publicacions [Barcelona], núm.135, 01-10-2013, p.55. ISSN: 1695-2014.

## Vegeu també

* Subfusell
* Fusell
* Mosquetó
* Arma amb acció de bombament
# Can Zendrera

Can Zendrera és una casa del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli antic de la població, a la plaça des Portitxó, a l'inici de la riba des Poal. Té façana a la placeta Marcel Duchamp.
Edifici adossat en cantonada, de planta rectangular, destinat a habitatge unifamiliar. Presenta la coberta a dues vessants de teula i consta de planta baixa i dos pisos. La façana principal té les obertures distribuïdes a partir de dos eixos verticals. A la planta baixa hi ha dos grans portals d'arc rebaixat emmarcats amb carreus ben escairats, dels quals el situat a l'esquerra ha estat transformat en finestra. A la part superior de la porta hi ha dues reixes de ferro on s'indica l'any de construcció. Al primer pis hi ha dos balcons exempts amb barana de ferro treballada, i llosana esglaonada sostinguda per mènsules. Els balcons del segon pis són més senzills i de dimensions més reduïdes. La façana es troba rematada per una simple cornisa motllurada, que envolta l'edifici. La façana posterior presenta sis obertures distribuïdes entre els pisos superiors, perfectament ordenades seguint eixos horitzontals.
La resta de la construcció es troba arrebossada i pintada de color blanc.

## Història

A la façana principal, a una de les portes hom pot veure una forja en forma circular amb la data 1861, que correspon a la inauguració de l'edifici. Cal esmentar que a la planta baixa hi havia hagut una oficina de telègrafs.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Zendrera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Estrató de Làmpsac

Estrató de Làmpsac (en llatí Straton, en grec antic Στράτων), nascut entre el 340 aC i el 330 aC i mort el 268 aC o potser el 269 aC, va ser un important filòsof peripatètic nadiu de Làmpsac, tutor de Ptolemeu II Filadelf.
Es va encarregar de la direcció del Liceu després de la mort de Teofrast l'any 287 aC i es va preocupar principalment pels problemes de caràcter experimental, la influència dels quals es va notar en la medicina i la mecànica de la seva època. Va presidir l'escola durant 18 anys al final dels quals el va substituir Licó de Troas. Es va dedicar a l'estudi de la ciència natural i es va anomenar Physicus (Φυσικόρ). Ciceró diu que va descuidar la part més important de la filosofia, els aspectes de la moral i de la virtut, i l'acusa d'haver-se dedicat a l'estudi de la natura.
Diògenes Laerci dona una llarga llista de les seves obres, algunes sobre ètica, però la majoria de ciències físiques. Va separar el concepte de temps del de canvi o moviment i va afirmar que l'ànima no era immortal, sinó que estava lligada al cap.
Les opinions d'Estrató han donat lloc a polèmiques molt interessants però no hi ha prou informació per a arribar a bones conclusions. Del poc coneixement que es té de les seves opinions, extretes dels autors antics, sembla que defensava un sistema panteista que no es pot concretar en què consistia. Negava l'existència d'un déu fora de l'univers material i considerava que cada partícula de matèria tenia un poder plàstic i seminal, però sense sensació ni intel·ligència. Deia que la vida, la sensació i l'intel·lecte no són sinó formes, accidents i efectes de la matèria. Alguns escriptors moderns han considerat que Estrató va ser un precursor de Spinoza, mentre que altres veuen en el seu sistema una anticipació de la hipòtesi de les mònades.

## Referències

* ↑ 2.Straton a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 324
# Honey Sri-Isan

Honey Sri-Isan (tai: ฮันนี่ ศรีอีสาน) (Kalasin, 22 d'octubre de 1971 - Si Sa Ket, 26 de febrer de 1992) és una cantant i actriu tailandesa.

## Vida personal i carrera

Nasqué en Suphin Hemvijit la Província de Kalasin, de Khamtha i Mee Hemwijit. Es va unir a Yenawee Promotion, dirigida per Dao Bandon i va gravar el seu primer àlbum Namta Kon Bon Thee Non. El seu primer senzill, "Won Phee Mee Rak Dieaw", "Khor Laew Mai Taeng", "Songkram Kab Kwamrak", "Suan Kern Bangern Cham", "Suay Praw Pladeak".
Va morir el 26 de febrer de 1992 a Sisaket, a l'edat de 21 anys, a causa d'una accident de trànsit.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Namta Loan Bon Thee Non (น้ำตาหล่นบนที่นอน)
* Won Phee Mee Rak Dieaw (วอนพี่มีรักเดียว)

## Referències

* ↑ «ฮันนี่ ศรีอีสาน (24)».
* ↑ Cultural Crisis and Social Memory: Modernity and Identity in Thailand and Laos
* ↑ ハニー・シーイサーン ฮันนี่ ศรีอิสาน
* ↑ ฮันนี่ ศรีอีสาน - IsanGate : ประตูสู่อีสานบ้านเฮา
* ↑ «24 ปีที่จากไปกับเรื่องราวลี้ลับของวิญญาณนักร้องหมอลำ "ฮันนี่ ศรีอีสาน"» (en tai). Sanook.com, 22-12-2016.
* ↑ Koning, Juliette; Njoto-Feillard, Gwenaël. New Religiosities, Modern Capitalism, and Moral Complexities in Southeast Asia (en anglès). Springer. ISBN 978-981-10-2969-1.
# Eugenia González Ramos

Eugenia González Ramos (Hortaleza, 1919 - Barcelona, 11 de maig de 1939) fou una sindicalista que va treballar de cuinera i d'infermera durant la Guerra Civil Espanyola i va ser afusellada a Barcelona per les seves idees polítiques.

## Biografia

Eugenia González va néixer a Hortaleza (Madrid) i als 16 anys va afiliar-se a la UGT. Durant la Guerra va treballar com ajudant de cuina en una caserna de milícies a Carabanchel (Madrid) i posteriorment com a infermera, en un hospital de les Brigades Internacionals a Múrcia. Des de Múrcia, el 1938 va anar a Mataró, on va coincidir amb una altra infermera, Guadalupe García Ramos. Quan les Brigades Internacionals van abandonar aquella ciutat l'octubre de 1938, Eugenia i les altres infermeres van seguir prestant els seus serveis a l'hospital. El 27 de gener de 1939, les tropes franquistes van entrar a Mataró. Guadalupe García Ramos, que era una monja, va ascendir a infermera en cap i va denunciar Eugenia i va afirmar que va veure com, quan eren a Madrid, va disparar el tret de gràcia a dues persones.
En ser detinguda a Mataró, Eugenia va confessar que havia estat afiliada a la UGT, al PCE i al Socorro Rojo Internacional, tot i que posteriorment va negar-ho davant del jutge. El 22 de febrer ingressa a la presó de Mataró i el 2 d'abril és conduïda a la Presó de Dones de Les Corts, a Barcelona. El 14 d'abril, va ser jutjada junt amb tretze persones més (juicio sumarísimo de urgencia 1119), una de les quals era Asunción Verdaguer, també infermera. El jutge va dictar nou sentències de mort: vuit homes i Eugenia. Va ser afusellada en el camp de la Bota l'11 de maig de 1939. El certificat del registre civil indicava que la causa de la mort havia estat una "hemorràgia interna"; era la fórmula establerta per una llei de 1870 en el cas de mort per execució de pena capital. Eugenia González Ramos és una de les onze dones en memòria de les quals el 7 de març de 2015 es va col·locar una placa amb el nom i l'edat en el camp de la Bota.

## Referències

* 1 2 3 «La prisión militante: las cárceles franquistas de mujeres de Barcelona y Madrid (1939-1945) (tesis doctoral)» (en castellà). Universidad Complutense de Madrid, 2011. Arxivat de l'original el 2016-05-12. [Consulta: 20 març 2016].
* ↑ «Les onze afusellades del camp de la Bota» (en català). [Consulta: 25 abril 2016].
* ↑ «Descoberta de placa en homenatge a les dones afusellades al Camp de la Bota.» (en català). [Consulta: 25 abril 2016].