# Ivan Mosjoukine

Ivan Ilitx Mozjukhin, rus: Ива́н Ильи́ч Мозжу́хин (26 de setembre de 1889 – 18 de gener de 1939), usualment conegut per la transliteració francesa Ivan Mosjoukine, va ser un actor cinematogràfic rus, actiu en l'època del cinema mut.

## Etapa russa

Nascut a Penza, Rússia, en una família pertanyent a la petita noblesa, Mosjoukine va estudiar dret a la Universitat Estatal de Moscou. El 1910 va deixar la vida acadèmica per sumar-se a una companyia teatral itinerant de Kíev, amb la qual va viatjar durant un any, guanyant experiència i una reputació per la seva dinàmica presència en l'escenari. Després de la seva tornada a Moscou va començar la seva carrera al cinema amb l'adaptació de 1911 a la pantalla de l'obra de León Tolstói La sonata a Kreutzer Kreitzerova sonata. També va treballar en Domik v kolomne (1913, a partir de Pushkin), el drama dirigit per Pyotr Chardynin Ty pomnich li? (1914, al costat de la popular ballarina russa Vera Karalli), Nicolaï Stavroguine (1915, a partir de la novel·la de Dostoyevsky Els endimoniats), Pikovaïa dama (1916, a partir de Pushkin), i altres adaptacions de clàssics russos.

## L'Efecte Kuleixov

La contribució més important de Mosjoukine al concepte teòric del cinema com a imatge és el llegat de la seva pròpia cara en una representació de reaccions il·lusòries vistes en el muntatge psicològic de Lev Kuleixov conegut com l'Efecte Kuleixov. El 1918, durant la revolució russa, Kuleshov va muntar la seva il·lustració de l'aplicació dels principis del muntatge amb material d'un dels films de Mosjoukine de l'època tsarista que l'actor havia deixat enrere quan va viatjar el 1917 buscant la relativa seguretat de Crimea.

## Etapa francesa

A la fi de 1919 Mosjoukine va arribar a París, i ràpidament es va convertir en una dels principals estels del cinema francès, protagonitzant un film d'èxit darrere l'altre. Atractiu, alt, i amb una poderosa presència en la pantalla, es va guanyar al públic encarnant a personatges exòtics, misteriosos i romàntics.
El primer film de la seva carrera francesa va ser també el seu últim film rus. L'Angoissante Aventure va ser una dramatització del difícil i perillós viatge dels cineastes russos des de Crimea a través del caos de l'Imperi otomà després de la Primera Guerra Mundial. El grup estava encapçalat pel canviat el nom director Yakov Protazanov, i incloïa a Nathalie Lissenko, amb la qual es casaria, encara que es divorciaria més endavant. La destinació final dels esmentats artistes era París, que va passar a ser la nova capital per a la major part dels antics aristòcrates exiliats, així com per a altres refugiats que fugien de la guerra civil i del terror bolxevic. La pel·lícula esmentada es va completar i va estrenar a París al novembre de 1920.
Instal·lat a Montreuil, a prop de París, en els antics locals de Georges Méliès, l'estudi de Joseph N. Ermoliev, anomenat « l'Albatros», tenia a Mosjoukine com a figura principal. Mosjoukine va consolidar la seva condició com a estrella del cinema, i als anys 1920 el seu rostre va aparèixer en les portades de les revistes cinematogràfiques de tot Europa. A més d'actuar, escrivia el guió de bona part de les produccions que protagonitzava, i va dirigir dues d'elles, L'Enfant du carnestoltes (1921) i Le Brasier ardent (1923). En ambdues pel·lícules la primera actriu va ser la seva esposa, Nathalie Lissenko. Brasier, en particular, va ser molt aplaudida pels seus conceptes innovadors, però finalment va demostrar ser massa surreal i estranya per arribar a ser un èxit financer.
En els següents anys va interpretar una sèrie de grans papers que el van convertir en l'estel incontestable del cinema mut francès: Kean (1924), d'Alexandre Volkoff, Les Ombres qui passent (1924), també d'Alexandre Volkoff, Le Lion des Mogols (de Jean Epstein), i Feu Mathias Pascal (de Marcel L'Herbier, actuant al costat de Michel Simon).
Després d'aquests films, va deixar l'Albatros per rodar grans produccions de Société des Cinéromans, entre elles Michel Strogoff (1926, de Tourjansky) i Casanova (1927, d'Alexandre Volkoff). S'havia esmentat que anava a ser el Napoleó del seu amic Abel Gance, però el paper finalment va ser a les mans d'Albert Dieudonné.
Figura parisenca dels feliços anys vint, vivia a l'Hotel Napoléon i freqüentava el barri de Montparnasse, anant a la Coupole o a la Closerie des Liles, encara que també acudia Chez Schéhérazade, el cabaret rus. A París va conèixer a Alice Prin, amb la qual va mantenir un idil·li. També va rebre el sobrenom de "Rodolfo Valentino rus", ja que a més de per la seva carrera al cinema va ser conegut per les seves nombroses conquestes femenines.

## Últims anys

Durant la primavera de 1926 Mosjoukine va signar un contracte amb Universal Pictures i va viatjar a Hollywood. Als Estats Units, sota la pressió dels productors, va haver d'escurçar el seu nom en "John Moskin" i sotmetre's a una infeliç operació de cirurgia estètica que va modificar el seu poder expressiu. Solament va rodar un film als Estats Units, Surrender, que va ser un fracàs, després de la qual cosa va tornar a Europa.
Entre 1928 i 1930 va treballar a Alemanya, destacant el seu paper de Hadji Murat en Der weißi Teufel (1930), sota la direcció d'Alexandre Volkoff. Quan va tornar a París l'arribada del cinema sonor va provocar la fi de la seva carrera d'actor a causa del seu pronunciat accent rus. El seu únic paper sonor d'èxit va ser el que va interpretar en Sergent X, de Vladimir Strijevski.
Després d'una última petita interpretació el 1936, va morir en la misèria i la solitud a causa de la tuberculosi a la Clínica Saint-Pierre de Neuilly-sud-Seine. Va ser enterrat en el Cementiri Rus de Notre-Dona'm-de-l'Assomption de Sainte-Geneviève-des-Bois.

## Filmografia

| 1911: Oborona Sevastopolya, d'Alexandre Khanjonkov i Vassili Gontcharov 1911: Jiszn za tzaria, de Vassili Gontcharov 1911: Kreitzerova sonata, de Pyotr Chardynin 1911: Na boykom meste, de Pyotr Chardynin 1911: Koubok jiszni i smerti, de Kai Hansen 1911: L'arrivée du printemps, de Pyotr Chardynin 1912: Bratia razboïniki, de Vassili Gontcharov 1912: Bratia, de Pyotr Chardynin 1912: Kreïstianskaïa dolia, de Vassili Gontcharov 1912: Strachnaïa mest, de Ladislas Starewitch 1912: Rabotchaïa slobodka, de Pyotr Chardynin 1912: Voïna i mir, de Pyotr Chardynin 1912: Snokhatch, de Alexandre Ivanov-Gaï 1912: Strasnie pokojnik, de Boris Youriev 1912: Drama natchidnie, de Pyotr Chardynin 1912: Mirele efros, de Alexandre Ivanov-Gaï 1912: Jivoï troup, de Pyotr Chardynin 1912: Dourman, de Pyotr Chardynin 1913: Votsarenie doma Romanovikh, de Pyotr Chardynin i Vassili Gontcharov 1913: Pianstvo i yevo posledstvia, de A. Dvoretski 1913: Domik v kolomne, de Pyotr Chardynin 1913: Notch pered rojdestvom, de Ladislas Starewitch 1913: Diadiouchkina kvartira, Pyotr Chardynin 1913: Gore Sarri, de Alexandre Arkatov 1913: Obryv, de Pyotr Chardynin 1913: Khaz-Boulat, de Vassili Gontcharov 1913: Podnelnykh banknot, de Pyotr Chardynin 1913: Zlaïa notch, d'Evgueni Bauer 1913: Vot mtchitsia troïka, d'Evgueni Bauer 1914: Slava nam smert v ragam, d'Evgueni Bauer 1914: Mazeppa, de Pyotr Chardynin 1914 Sorvanets, de Pyotr Chardynin 1914 Jizn v smerti, d'Evgueni Bauer 1914 Krizantemi, de Pyotr Chardynin 1914 Jenchtchina zavtrachnevo dnia, de Pyotr Chardynin 1914 Ty pomnich li?, de Pyotr Chardynin 1914 V roukakh bespochtchanovo roka, de Pyotr Chardynin 1914 Revnost, de Pyotr Chardynin 1914 Skazka o spiachtcheï tsarevne i semi bogatyriakh, d'Evgueni Bauer 1914: Eïo geroïtchesky podvig, d'Evgueni Bauer 1914: Taïna germanskovo posolstva, d'Evgueni Bauer 1914: Ruslan i Lyudmilla, de Ladislas Starewitch 1914: V polnotch na kladbichtche, d'Evgueni Bauer i Vassili Gontcharov 1914: Taïnstvenni nekto, de Pyotr Chardynin 1914: Ditia bolchovo goroda, d'Evgueni Bauer 1915: Nicolaï Stavroguine, de Yakov Protazanov 1915: Koumiry / Dotch Izraïlia, d'Evgueni Bauer i Viktor Tourjansky 1915: Petersbourgskie trouchtchoby, de Yakov Protazanov, Pyotr Chardynin i Vladimir Gardine 1915: Taïna Nijegorodskoï yarmarki, de Yakov Protazanov 1915: Tchaïka, de Yakov Protazanov 1915: Natacha Rostova, de Pyotr Chardynin 1915: Potop, de Pyotr Chardynin 1915: Sestra milosserdia, de Pyotr Chardynin 1915: Vlast tmy, de Pyotr Chardynin 1915: Sozdateli, de Cheslav Sabinsky 1915: Vsiou jiszn pod maskoï, de Cezlaw Sabinski 1915: Deti Vanioussina, de Yakov Protazanov 1915: Smerti doma, de Yakov Protazanov 1915: Komedia smerti, de Pyotr Chardynin 1915: Para gnedykh, de Yakov Protazanov 1915: Rojdenni polzat letat ne mojet, d'Evgueni Bauer 1915: Kloub nravstvennosti, d'Evgueni Bauer | 1915: Vozrojdennie, de Pyotr Chardynin 1915: Moi et ma conscience, de Yakov Protazanov 1915: Ne pas aborder la question, de Yakov Protazanov 1915: Ce matin là, de Cheslav Sabinski 1916: Pikovaïa dama, de Yakov Protazanov 1916: Grekh, de Yakov Protazanov i Gueorgui Azagarov + guió 1916: Pliaska smerti, de Alexandre Volkoff + guió 1916: Nichtchaïa, de Yakov Protazanov 1916: Jenchtchina s kinjalom, de Yakov Protazanov 1916: Koulissy ekrana, de Gueorgui Azagarov i Alexandre Volkoff + guió 1916: Ougolok, de Cheslav Sabinsky 1916: Lioubov silna ne strastiou potselouïa, de Cheslav Sabinsky 1916: Vo vlasti grekha, de Yakov Protazanov 1916: Ottsveli ouj davno krisantemy v sadou, de Alexandre Arkatov 1916: A schtchastie bylo tak vosmojno, de Gueorgui Azagarov 1916: Na vierchine slavy, de Alexandre Volkoff 1916: Chkval, de Alexandre Volkoff i Yakov Protazanov 1916: Nemoï straj, de Yakov Protazanov 1916: Jizn - mig, iskousstvo vetchno, de Cheslav Sabinsky 1916: V bouïnoï slepote strastieï, de Cheslav Sabinsky 1916: Le jugement de Dieu, de Yakov Protazanov 1916: Ne prend pas la femme de ton voisin, de Yakov Protazanov 1916: И песнь осталась недопетой, de Yakov Protazanov 1917: Otiets Sergueï, de Yakov Protazanov 1917: Satana likouyouchtchi, de Yakov Protazanov 1917: Nie nado krovi, de Alexandre Volkoff i Yakov Protazanov 1917: Andreï Kojoukhov, de Yakov Protazanov 1917: Prokouror, de Yakov Protazanov+ guió 1917: Otietz i syn, de Ivan Perestiani 1917: Proklatie millioni, de Yakov Protazanov 1917: Torgorvyi dom Karski, de Cezlaw Sabinsky 1918: Bogatyr doukha, de Yakov Protazanov 1918: Malioutka Elli, de Yakov Protazanov 1918: Taïna korolevy, de Yakov Protazanov 1918: Tchiornaïa staïa, de Yakov Protazanov 1919: Tchlen parlamenta, de Alexandre Volkoff 1919: Morfi, de Yakov Protazanov 1919: La nuit du onze septembre, de Yakov Protazanov + guió 1919: L'angoissante aventure, de Yakov Protazanov + guió 1920: Justice d'abord, de Yakov Protazanov + guió 1921: Tempêtes, de Robert Boudrioz 1921: L'enfant du carnaval , de Ivan Mosjoukine + guió 1923: Le Brasier ardent, de Ivan Mosjoukine i Alexandre Volkoff + guió 1923: La maison du mystère, de Alexandre Volkoff 1924: Kean, de Alexandre Volkoff + director de fotografia i guió 1924: Les Ombres qui passent, de Alexandre Volkoff+ guió 1924: Le Lion des Mogols, de Jean Epstein + guió 1925: Feu Mathias Pascal, de Marcel L'Herbier 1926: Michel Strogoff, de Victor Tourjansky + guió 1926: Casanova, de Alexandre Volkoff + guió 1927: Surrender, de Edward Sloman 1927: Der geheime Kurier, de Gennaro Righelli 1928: Der präsident, de Gennaro Righelli 1928: Der Adjutant des Zaren, de Vladimir Strijevsky 1929: Manolescu, der könig der Hochstapler, de Victor Tourjansky 1929: Der weiße Teufel, de Alexandre Volkoff 1931: Le sergent X, de Vladimir Strijevsky 1932: La mille et deuxième nuit , de Alexandre Volkoff 1933: Casanova, de René Barberis 1934: L'enfant du carnaval, de Alexandre Volkoff + guió 1936: Nitchevo, de Jacques de Baroncelli |

## Bibliografia

* Jean Arroy, Ivan Mosjoukine ses débuts, ses films, ses aventures, Les publications Jean-Pascal, 1927
* Jean Mitry, Ivan Mosjoukine, 1889-1939, París, Anthologie du cinéma nº 48, 1969
* Gabriel Chéreau, Ivan Mosjoukine prince du muet - TSM éditeur, 1989 - ISBN 2-9504319-0-9
* Neïa Zorkaïa, «Les stars du muet», a Le Cinéma russe avant la révolution, obra col·lectiva, Éditions Ramsay / Réunion des musées nationaux, coll. « Ramsay Cinéma», 1989
* Didier Blonde, Les Fantômes du muet, Gallimard, col·lecció « L'un et l'autre», 2007 - ISBN 978-2-07-078307-6

## Enllaços externs

* Fotografies d'Ivan Mosjoukine