OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Túnica de Nessos

La túnica de Nessos és un objecte mitològic, la peça de roba enverinada que va matar Hèracles. La seva esposa Deianira, gelosa perquè creia que l'enganyava, va fer-li posar aquesta túnica, en realitat un quitó, que estava xop de la sang del centaure Nessos. Aquest, al moment de la seva mort, per venjar-se de l'heroi que l'havia ferit amb la seva sageta enverinada havia fet creure a la seva dona Deianira que, amb la túnica tacada de la seva sang i el verí de l'Hidra, Hèracles la tornaria a estimar. En posar-se-la, però, l'heroi va notar una cremor aguda i va morir a l'acte. Deianira, quan va veure el que havia passat, va maleir la túnica i es va suïcidar. Des de llavors, l'expressió «túnica de Nessos» és sinònim d'una gran desgràcia.
El motiu de la peça de vestir enverinada apareix també com un sortilegi de Medea per castigar un home que la volia deixar. Fora de la mitologia grega, és present entre les llegendes de l'Índia fins ben entrat el segle xix, sense que estigui provat que l'origen sigui la història de Nessos, ja que podria ser un motiu folklòric comú.

## Referències

* ↑ Brewer, E. Cobham. Dictionary of Phrase and Fable (en anglès), p. 189.
* ↑ Bennett, Gillian. Bodies: Sex, Violence, Disease, and Death in Contemporary Legend. University Press of Mississippi, p. 68–71. ISBN 1-57806-789-8.
# Túnels del Bruc

Els túnels del Bruc són dos túnels viaris inclosos en el traçat de l'autovia A-2 al seu pas pel coll del Bruc al municipi del Bruc, entre les comarques del Baix Llobregat i l'Anoia.

## Túnels

* Túnel 1 (sud), té 3 carrils i dona actualment servei al sentit Barcelona de l'autovia. Fou inaugurat el 1975 i fins a la posada en servei del segon túnel els 3 carrils donaven servei als dos sentits de la marxa, amb un carril central reversible. Té una longitud de 1.111 metres entre les cotes 510,8 (boca oest) i 537,1 (boca est). La seva inauguració va suposar una gran millora, atès que estalviava les costes del Bruc, amb revolts molt pronunciats en el seu tram de baixada cap a Castellolí.
* Antiga carretera pel Coll del BrucTúnel 2 (nord) amb 2 carrils, dona servei al sentit Lleida de l'autovia. Obert el 1990, té una llargada de 830 metres entre les cotes 558,1 (boca est) i 521,5 (boca oest)

## Referències

* ↑ «1975 - Els Prínceps d’Espanya inauguren el túnel del Bruc», 24-07-2020. [Consulta: 25 juliol 2021].
* ↑ «Edición del jueves, 15 noviembre 1990, página 39 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 25 juliol 2021].
# Túnels i Accessos de Barcelona

Túnels i Accessos de Barcelona, SAC o Tabasa fou una empresa pública, propietat de la Generalitat de Catalunya i d'altres empreses públiques i administracions locals. Entre altres gestionà els túnels de Vallvidrera; i una part dels excedents de l'empresa eren invertits en el transport públic, com per exemple la construcció de l'estació de Volpelleres de FGC.
La societat es va constituir el 1967, amb el nom de Túneles y Autopistas de Barcelona, S.A., però l'any 1987 va canviar el nom per l'actual.
L'empresa es va dissoldre el desembre de 2012, quan el Departament d'Economia i Coneixement de la Generalitat de Catalunya i la societat Túnels de Barcelona i Cadí, Concessionària de la Generalitat de Catalunya SA, van tancar l'acord per a la gestió de la conservació i l'explotació dels túnels de Vallvidrera i del Cadí durant un període de 25 anys. A més, amb la cessió de l'explotació es van dissoldre dues empreses públiques: Tabasa i Túnel del Cadí.

## Referències

* ↑ DDAA. «Dossier de presentació», 01-12-2012. [Consulta: 6 gener 2013].
# Túnels de la Rovira

Els Túnels de la Rovira són dos túnels viaris paral·lels, construïts per passar sota el turó de la Rovira de Barcelona.

## Història

A inicis dels anys setanta del segle xx, per tal de millorar la comunicació entre els barris del Guinardó i el Baix Guinardó, i les zones nord del Districte, es començà a executar la perforació del Túnel de la Rovira. Aquestes obres s'encarregaren a TABASA, que començà a foradar. L'ús de càrregues explosives va provocar danys a les cases situades a sobre, al carrer Tenerife. El maig de 1973 foren desallotjats els veïns per por a ensorraments. Com a protesta, van circular unes octavetes humorístiques: TAPASA. No más grietas en su casa, use tapagrietas TAPASA, o TRANQUILENO. Dele vacaciones a sus nervios, ¡al primer barreno, TRANQUILENO.
Es va construir seguint el nou mètode austríac i va entrar en servei l'any 1987

## Referències

* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó
* ↑ «Edición del domingo, 11 enero 1987, página 43 - Hemeroteca - Lavanguardia.es» (en castellà). La Vanguardia, 11-01-1987.
# Top Secret (pel·lícula de 1952)

Top Secret és una comèdia britànica del 1952 dirigida per l'italià Mario Zampi i protagonitzada per George Cole, Oskar Homolka i Nadia Gray. Un inspector de sanitat és confós amb un espia internacional. Fou estrenada als Estats Units com a Mr. Potts Goes to Moscow.

## Argument

George Potts, lampista d'una fàbrica d'investigació d'alt secret del govern, obté accidentalment els plànols d'una arma atòmica revolucionària. Quan George marxa de vacances, l'equip investigador de seguretat inicia la recerca a tot el país de l'impotent "enginyer sanitari". Mentrestant, els russos coneixen l'incident i intercepten George, l'emborratxen i li prometen feina a canvi que els lliuri els plànols. Tanmateix, George no sap mai de què es tracta el desgavell: creu que les autoritats britàniques i soviètiques estan interessades en els seus nous plans per a un sistema de lampisteria modern. Els russos li ofereixen una feina al Kremlin fent recerca (sobre serralleria, segons creu ell), i mentre és allà s'enamora de l'agent secret Tania, i descobreix la veritable naturalesa dels plans que porta a terme.

## Repartiment

* George Cole - George Potts
* Oskar Homolka - Zekov
* Nadia Gray - Tania Ivanova
* Frederick Valk - Rakov
* Wilfrid Hyde-White - Sir Hubert Wells
* Geoffrey Sumner - Pike
* Ronald Adam - Controlador de Barworth
* Ernest Jay - Prof. Layton
* Edwin Styles - Superintendent de Barworth
* Richard Wattis - Barnes
* Michael Medwin - Smedley
* Kristina Summerfield - Cecilia
* Irene Handl - Mrs. Tidmarsh
* Phyllis Morris - Mrs. Tweedy
* Charles Goldner - Gaston
* Ina De La Haye - Madame
* Ronnie Stevens - Aubrey
* Olaf Pooley - Professor Roblettski
* Kynaston Reeves - Director de Barworth
* Frederick Leister - Primer Ministre
* Henry Hewitt - Ministre de Sanitat
* Gibb McLaughlin - Mestre d'Escola
* Michael Balfour - Mariner de Jersey

## Ressenyes rellevants

The New York Times va assenyalar: "sempre que l'acció es mantingui al costat del Teló d'Acer, la producció és agradable –i comprensible–, però un cop enredada amb l'enigma del govern comunista, la farsa s'acaba."
Allmovie escriu: "ningú es pren seriosament Top Secret --sens dubte, no Oscar Homolka, que ofereix una actuació de bravura com a agent secret rus que desperta amb ganes de les glòries dels dies tsaristes."

## Referències

* ↑ «BFI | Film & TV Database | TOP SECRET (1952)». Ftvdb.bfi.org.uk, 16-04-2009. Arxivat de l'original el 2013-11-04. [Consulta: 30 març 2014].
* 1 2 O. A. G. «Movie Review - Mr Potts Goes to Moscow - 'Mr. Potts Goes to Moscow,' an Import». NYTimes.com, 03-09-1953 [Consulta: 30 març 2014].
* 1 2 allmovie
* ↑ «Top Secret (1952) - Overview». TCM.com. [Consulta: 30 març 2014].
# Barraca del Fondo del Tallaferro

La Barraca del Fondo del Tallaferro és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. El Fondo del Tallaferro és un barranc entre la Muntanya del Roig i la Muntanya del Bernat.

## Descripció

Es tracta d'una barraca troncocònica, que aprofita el desnivell del terreny, de planta semicircular amb un espai únic a l'interior. La porta d'entrada, que és situada a la cara est, és de forma rectangular i té forma rectangular i té una doble llinda de pedra. A l'interior, en el mur del costat sud, hi ha una fornícula quadrangular i, en el del costat nord, hi ha restes d'un esquerdejat de fang. En part aprofita el desnivell del terreny. La coberta és una volta cònica -o falsa cúpula- feta amb la superposició de filades de lloses planes, formant anells, el radi dels quals va decreixent progressivament. No hi ha lliris a coberta. Afegit al costat nord de la barraca hi ha un paravent, també de pedra seca.
Murs i volta realitzats amb peces irregulars de pedra unides en sec amb l'ajut de falques, també de pedra, de dimensions més petites. Els murs tenen un rebliment de predruscall.

## Referències

* 1 2 «Barraca del Fondo del Tallaferro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Ahmed Benseddik

Ahmed Benseddik (àrab: أحمد بن الصديق, Aḥmad ibn aṣ-Ṣiddīq) (Fes, 1961) és un activista polític marroquí i antic cap executiu de Sothermy, una subsidiària de CDG. En 2011 va assolir certa prominència quan va anunciar que havia revocat la baya a Mohammed VI, un acte sense precedents en el Marroc oficial. Des de llavors es va convertir en una veu crítica de les polítiques del monarca.
Ahmed Benseddik era un col·laborador habitual de Lakome.com abans que fos tancada i censurada per les autoritats marroquines.

## Primers anys

Benseddik es va graduar en enginyeria a l'École Centrale Paris i va treballar en càrrecs executius en algunes empreses del sector públic del Marroc, com Royal Air Maroc i Caisse de Dépôt et de Gestion. També ha publicat algunes poesies.

## Controvèrsia Sothermy

Sothermy era l'entitat de propietat de CDG a càrrec de l'administració i comercialització de la font termal natural situada a Moulay Yacoub, una destinació popular per a la curació natural i l'esbarjo. En febrer de 2006, mentre Benseddik era a càrrec de l'empresa, l'estació va ser visitada per Mohammed VI durant una de les seves inauguracions cerimonials casuals. Quan el rei li va preguntar sobre l'estat de l'estació, Benseddik va informar al monarca que el compost de primavera que havia estat renovat el 2002 podia col·lapsar-se i que havia dut a terme una experiència tècnica exterior que havua confirmar les seves sospites. Al març del mateix any una altra experiència va confirmar que l'edifici estava en perill d'ensulsiada. A més, Benseddik va descobrir que el metge de l'estació estava exercint sense llicència mèdica.
En maig de 2006 Mustapha Bakkoury (aleshores cap del CDG) destituí Benseddik del seu càrrec a Sothermy. I al setembre de 2006 fou acomiadat de l'empresa amb la justificació que Benseddik havia "faltat el respecte i assetjat el rei" durant la visita del monarca a Moulay Yacoub.

## Sospita d'emmetzinament

El 13 d'octubre de 2014 va ser trobat estirat a terra al seu apartament a Rabat inconscient, amb la seva cara coberta de sang i fou traslladat a l'hospital amb la sospita que havia estat enverinat. Benseddik rebia regularment amenaces de mort de persones que es descrivien a si mateixes com la "joventut Real" i que afirmaven defensar Mohammed VI. Alguns mitjans de comunicació el van donar per mort des d'aleshores.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «حوار مع الأسبوع الصحفي». Al-Ousboue, 24-05-2012 [Consulta: 13 octubre 2014].
* ↑ «المهندس أحمد بن الصديق يدخل في إضراب عن الطعام». , 13-10-2009 [Consulta: 13 octubre 2014].
* 1 2 Polémique sur l'hospitalisation du militant Ahmed Benseddik Arxivat 2017-02-20 a Wayback Machine., TelQuel, 14 d'octubre de 2014
* ↑ De quoi est mort l'opposant marocain Ahmed Benseddik ? Arxivat 2017-02-20 a Wayback Machine. siwel.info, 31 d'octubre de 2014
# Gran Premi Ciclista de Quebec 2014

El Gran Premi Ciclista de Quebec 2014 fou la cinquena edició del Gran Premi Ciclista del Quebec. La cursa es disputà el 12 de setembre de 2014. Aquesta fou la 25a prova de l'UCI World Tour 2014. Junt al Gran Premi Ciclista de Mont-real, que es disputa dos dies més tard, és una de les dues proves World Tour que es disputen a Amèrica del Nord.
El vencedor fou l'australià Simon Gerrans (Orica-GreenEDGE), que s'imposà a l'esprint a Tom Dumoulin (Plantilla:GIS-) i Ramūnas Navardauskas (Garmin-Sharp), segon i tercer respectivament.

## Participants

El 18 equips UCI World Tour són presents en aquesta cursa, així com l'equip nacional del Canadà, per totalitzar un gran grup de 19 equips:
| AG2R La Mondiale Astana Qazaqstan Team Belkin Pro Cycling Team BMC Racing Team Selecció del Canadà Cannondale FDJ Garmin-Sharp Giant-Shimano Team Katusha | Lampre-Merida Lotto-Belisol Movistar Team Omega Pharma-Quick Step Orica-GreenEDGE Team Europcar Team Sky Team Tinkoff-Saxo Trek Factory Racing |

## Classificació final

| # | Ciclista | Equip | Temps | Punts UCI |
| 1 | Simon Gerrans (AUS) | Orica-GreenEDGE | 5h 38' 26" | 80 |
| 2 | Tom Dumoulin (NED) | Giant-Shimano | m. t. | 60 |
| 3 | Ramūnas Navardauskas (LTU) | Garmin-Sharp | s.t. | 50 |
| 4 | Daryl Impey (RSA) | Orica-GreenEDGE | m. t. | 40 |
| 5 | Greg Van Avermaet (BEL) | BMC Racing Team | m. t. | 30 |
| 6 | Gianni Meersman (BEL) | Omega Pharma-Quick Step | m. t. | 22 |
| 7 | Sep Vanmarcke (BEL) | Belkin Pro Cycling Team | m. t. | 14 |
| 8 | Enrico Gasparotto (ITA) | Astana Qazaqstan Team | m. t. | 10 |
| 9 | Tony Gallopin (FRA) | Lotto-Belisol | m. t. | 6 |
| 10 | Bauke Mollema (NED) | Belkin Pro Cycling Team | m. t. | 2 |

## Referències

* ↑ EFE «Gerrans gana por segunda vez el Gran Premio de Quebec». El Mundo Deportivo. EFE, 12-09-2014 [Consulta: 16 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-09-27 a Wayback Machine.
# Narcís Juanola i Reixach

Narcís Juanola i Reixach (Tortellà, Garrotxa, 5 d'agost de 1907 - Manresa, Bages, 8 de febrer de 1985) va ser un intèrpret de tenora i tible i compositor de sardanes.
Pertanyent a una nissaga de músics, era el fill més petit de Llorenç Juanola i Gibert, i germà de Jaume, Francesc, Josep, Salvador, Rafael, tots ells també compositors. Quan tenia tres anys, la família es va desplaçar a Manresa. Va esdevenir l'ànima de La Principal de Bages des de la seva entrada l'any 1926 i fins al 1959, formant parella durant molt temps amb Francesc Gimenez. Per un compromís actuà encara un temps amb la Cobla Barcelona.
Va escriure una dotzena de sardanes, de les quals la més popular és Ordino.

## Referències

* Carles Riera, Josep Maria Serracant, Josep Ventura Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla Girona: SOM, 2002

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat (pàgina salvaguardada a WayBack Machine el 19 de març de 2023).
# Wilhelm Tempel

Ernst Wilhelm Leberecht Tempel (4 de desembre de 1821 – 16 de març de 1889) fou un astrònom alemany que va treballar a Marsella fins a l'esclat de la Guerra francoprussiana en 1870, data en la qual es va mudar a Itàlia.
Va ser un descobridor d'estels prolífic, en va descobrir o codescobrir 21 en total, inclòs el cometa 55P/Tempel-Tuttle, ara conegut per ser el cometa que dona lloc a la pluja d'estels anomenada Leònids, i el 9P/Tempel 1, l'objectiu de la sonda espacial de la NASA Deep Impact l'any 2005. Altres cometes periòdics que porten el seu nom són el 10P/Tempel i el 11P/Tempel-Swift-LINEAR. També va descobrir 5 asteroides: Angelina, Cibeles, Galatea, Terpsícore i Cloto.
Va guanyar el premi Valz l'any 1880.
L'asteroide (3808) Tempel porta el seu nom en el seu honor.

## Referències

* ↑ Kronberg, Hartmut Frommert, Christine. «Ernst Wilhelm Leberecht Tempel (1821-89)». [Consulta: 18 novembre 2016].
* ↑ «Prix Valz». A: Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Académie des sciences. Tomes XCII à CXXI, 3 Janvier 1881 à 30 Décembre 1895. Paris: Gauthier-Villars, 1900, p. 1574.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names – (3808) Tempel. Springer Berlin Heidelberg, 2007, p. 322. ISBN 978-3-540-00238-3 [Consulta: 5 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Bianchi, S.; Gasperini, A.; Galli, D.; Palla, F.; Brenni, P.; Giatti, A. «Wilhelm Tempel and his 10.8-cm Steinheil Telescope». Journal of Astronomical History and Heritage, vol. 13, 1, 2010, pàg. 43–58. ISSN: 1440-2807. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* John Dreyer «Obituary». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, vol. 50, 1890, pàg. 179–182. (anglès)
* W. Tempel @ Astrophysics Data System (anglès)
# Citoesquelet procariota

El citoesquelet de procariotes és el nom col·lectiu per a tots els filaments estructurals en procariotes. Es creia que les cèl·lules de procariotes no posseïen citoesquelets, però avanços en tecnologia de visualització i determinació d'estructura van permetre el descobriment de filaments en aquestes cèl·lules en 1990. El citoesquelet és un entramat tridimensional de proteïnes que proveeix el suport intern per les cèl·lules, àncora les estructures internes de la mateixa i intervé en els fenòmens de moviment cel·lular i en la seva divisió. Anteriorment es creia que el citoesquelet era una característica única de les cèl·lules eucariotes, però des de llavors s'han trobat estructures homòlogues bacterianes a les principals proteïnes del citoesquelet eucariota.

## FtsZ

Igual que la tubulina, FtsZ forma filaments en presència de GTP, però aquests filaments no s'agrupen en microtúbuls. Durant la divisió cel·lular, FtsZ és la primera proteïna que es desplaça al lloc de la divisió i és essencial per a organitzar a les proteïnes que sintetitzen la nova paret cel·lular en les cèl·lules que es divideixen.

## MreB i Parma

Les proteïnes procariotes similars a l'actina, com ara MreB, estan involucrades en el manteniment de la forma cel·lular. Aquestes proteïnes formen una xarxa helicoidal sota de la membrana cel·lular que guia a les proteïnes que participen en la biosíntesi de la paret cel·lular.
Alguns plasmidis codifiquen un sistema de partició que envolta una proteïna similar a l'actina, anomenada Parma. Els filaments de Parma mostren una inestabilitat dinàmica i poden fer particions als plasmidis d'ADN durant la divisió cel·lular en un mecanisme anàleg a l'utilitzat pels microtúbuls durant mitosi dels eucariotes.
El bacteri Caulobacter crescentus conté una tercera proteïna, crescentina, que està relacionada amb els filaments intermedis de les cèl·lules eucariotes.

## Referències

* 1 2 Gitai, Z. «The New Bacterial Cell Biology: Moving Parts and Subcellular Architecture». Cell, 120, 5, 2005, pàg. 577–586. DOI: 10.1016/j.cell.2005.02.026. PMID: 15766522.
* 1 2 Bi, E.; Lutkenhaus, J. «FtsZ ring structure associated with division in Escherichia coli». Nature, 354, 6349, 1991, pàg. 161–164. DOI: 10.1038/354161a0. PMID: 1944597.
* ↑ Garner, E.C.; Campbell, C.S.; Mullins, R. D. «Dynamic Instability in a DNA-Segregating Prokaryotic Actin Homolog». Science, 306, 5698, 2004, pàg. 1021–1025. DOI: 10.1126/science.1101313. PMID: 15528442.
# Trivignano Udinese

Trivignano Udinese (friülà Trivignan ) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 1.703 habitants. Limita amb els municipis de Chiopris-Viscone, Manzano, Palmanova, Pavia di Udine, San Giovanni al Natisone, San Vito al Torre i Santa Maria la Longa.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Francesco Martines | Centredreta |
# Unió de Trencadors, Societat d'Estalvis i Auxilis Mutus

La Unió de Trencadors, Societat d'Estalvis i Auxilis Mutus fou una societat mutualista, vinculada al Partit Republicà, que agrupava els trencadors de pedreres de Llucmajor, Mallorca. Fou creada el 1870 amb l'objectiu de fomentar l'estalvi i auxiliar-se mútuament en cas de malaltia. Entre 1870 i 1874 tengué la seu al Casino republicà de Llucmajor essent el president Mateu Ripoll Ginard. El 1873 passà a denominar-se La Fe i el president fou Joan Gallard. Entre 1876 i 1878 organitzà una comissió, la Comissió de Moll, que s'encarregava de la comercialització i explotació del marès. El 1881 els seus membres es degueren integrar a la societat La Confiança, de Llucmajor. A l'inici del segle XX els trencadors refundaren la societat recuperant el nom inicial. El 1901 teniu seu al carrer del Saló i la compartia amb La Confiança essent el president Antoni Sastre Tomàs. El 1904 tenia 48 socis. Es desfé el 1906 i el 1911 es tornà a organitzar essent presidents Jaume Monserrat Salom (1911-13) i Joan Fullana (1912). Desaparegué el 1913.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 370. ISBN 84-8661702-2.
# Vallalta

* Aquest article tracta sobre una muntanya del Pallars Sobirà. Vegeu-ne altres significats a «Vallalta (desambiguació)».
El Vallalta és una muntanya de 1.422 metres que es troba entre els municipis de Llavorsí i Tírvia, a la comarca de la Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Uztarroze

Uztarroze (en basc, cooficialment en castellà Uztárroz) és un municipi de Navarra, a la comarca de Roncal-Salazar, dins la merindad de Sangüesa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 289 | 282 | 278 | 266 | 256 | 243 | 225 | 223 | 220 | 214 | 206 |
| Fonts: Uztárroz<>Uztarroze i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Txagra de James

El txagra de James (Tchagra jamesi) és un ocell de la família dels malaconòtids (Malaconotidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb matolls espinoso a l'est de Sudan del Sud, nord-est d'Uganda, sud d'Etiòpia, Somàlia i nord i est de Kenya.

## Referències

* ↑ «Txagra de James». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Uebelmannia

Uebelmannia és un gènere de cactus. Va ser nomenat en honor del suís Werner J. Uebelmann (1921 - 2014) són natius del Brasil.

## Taxonomia

* Uebelmannia buiningii
* Uebelmannia gummifera
* Uebelmannia pectinifera

## Referències

* ↑ «Uebelmannia Buining» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 4 octubre 2023].