OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Sant Roma de Tarn

El cantó de Sant Roma de Tarn és un cantó francès del departament de l'Avairon, situat al districte de Millau. Té 8 municipis i el cap cantonal és Sant Roma de Tarn.

## Municipis

* Aissenas
* Broquièrs
* Brossa del Castèl
* Las Còstas de Goson
* L'Estrada e Toels
* Sant Roma de Tarn
* Sant Victor e Melviu
* Lo Truèlh

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-1994 | Gérard Laussel | UDF |
| 1994- | Alain Marc | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.711 | 4.259 | 3.720 | 3.546 | 3.203 | 3.108 | 3.186 |
# Canettemont

Canettemont és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Canettemont era de 60 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 28 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 28 habitatges eren cases. Dels 23 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 4 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Canettemont el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 12 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 29 eren actives i 11 eren inactives. De les 29 persones actives 28 estaven ocupades (15 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 home). De les 11 persones inactives 4 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa immobiliària i 2 d'entitats de l'administració pública.
L'any 2000 a Canettemont hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Canettemont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Canettemont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cantó de Vilhèra

El cantó de Vilhèra és un cantó del departament francès dels Pirineus Atlàntics, a la regió de la Nova Aquitània. Està enquadrat al districte de Pau i compta amb un únic municipi, el de Vilhèra

## Municipis

* Vilhèra

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Nom | Partit | Qualitat |
| 1982 | Raymond Delourme | PS | |
| 1988 | Jean Arriau | RPR | |
| 1994 | Jean Arriau | RPR | alcalde de Billère conseller regional |
| 2001 | Jean Arriau | RPR | alcalde de Billère |
| 2008 | Margot Triep-Capdeville | PS | |
| Les dades anteriors a 1982 no són conegudes. ||||

## Notes

* ↑ Cantonals - Resultats del cantó de Billère
# Cantó de Vilar de Var

El cantó de Vilar de Var és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Niça. Té 10 municipis i el cap és Vilar de Var.

## Municipis

* Bairòls
* Lieucha
* Malaucena
* Massoin
* Pierlàs
* Tièri
* Toet de Var
* La Tor
* Tornafòrt
* Vilar de Var

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1948-1984 | Victor Robini | Divers droite |
| 1985- | René Gilly | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | 2.068 | 2.548 |
# Cantó de Sant Mamet-la Salvetat

El cantó de Sant Mamet-la Salvetat és un cantó francès del departament del Cantal, situat al districte d'Orlhac. Té 12 municipis i el cap és Sant Mamet-la Salvetat.

## Municipis

* Cairòls
* Marcolès
* Omps
* Parlan
* Pers
* Roana de Sant Mari
* Le Rouget
* Roumégoux
* Sant Mamet-la Salvetat
* Saint-Saury
* La Ségalassière
* Vitrac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 196.-1979 | Jean Dauzié | SFIO, després PS |
| 1979-1985 | Firmin Bedoussac | PS |
| 1985-1992 | André Roquier | RPR |
| 1992-2011 | Michel Lafon | Divers droite |
| 2011- | Éric Février | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 5.622 | 6.148 | 5.854 | 5.712 | 5.569 | 5.499 | 5.923 |
# Carena del Panissar

La Carena del Panissar és una serra situada al municipis de Sant Vicenç de Castellet a la comarca del Bages i el de Rellinars a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 646 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carlos Salem Sola

Carlos Salem Sola (Buenos Aires, 17 de desembre de 1959) és un escriptor argentí.
Viu en Espanya des del 1988, on ha treballat per a publicacions com a El Faro de Ceuta, El Telegrama o El Faro de Melilla.

## Obres
### Novel·les

* Camino de ida (2007, Salto de Página)
* Matar y guardar la ropa (2008, Salto de Página)
* Pero sigo siendo el rey (2009, Salto de Página)
* Cracovia sin ti (2010, Imagine Ediciones)
* Un jamón calibre 45 (2011, RBA)
* El huevo izquierdo del talento (una novela de cerveza-ficción) (2013, ediciones Escalera)
* La maldición del tigre blanco (2013, Edebé)
* Muerto el perro (2014, Navona)
* Un violín con las venas cortadas (2017, ed. Navona)

### Contes

* Yo también puedo escribir una jodida historia de amor (2008, ediciones Escalera)
* Yo lloré con Terminator 2 (relatos de cerveza-ficción) (2009, ediciones Escalera)

### Poesia

* Si dios me pide un bloody mary (2008, ed. Ya lo dijo Casimiro Parker)
* Orgía de andar por casa (2009, Albatros)
* Memorias circulares del hombre-peonza (2010, ed. Ya lo dijo Casimiro Parker)
* El animal (2013, ed. Ya lo dijo Casimiro Parker)
* Solamente muero los domingos (2018, ed. MueveTuLengua)

### Teatre

* El torturador arrepentido (2011, Talentura)

## Premis

* Memorial Silverio Cañada de la Semana Negra de Gijón
* Premio Novelpol a la mejor novela policial
* Premio internacional Seseña de Novela

## Referències

* ↑ http://www.babelio.com/auteur/Carlos-Salem/66322%7Ctítulo=Carlos%5BEnllaç+no+actiu%5D Salem
# Carrer del Doctor Pi i Molist

El carrer del Doctor Pi i Molist és un carrer barceloní del districtes de Nou Barris. Està dedicat al doctor Emili Pi i Molist, eminent metge i psiquiatre barceloní del segle xix, i primer director de l'Institut Mental de la Santa Creu situat l'extrem final del carrer.
Comença com una cruïlla del passeig de Fabra i Puig, davant de la plaça del Virrei Amat i a un costat de l'església de Santa Eulàlia de Vilapicina. Aquí és on comença la numeració de les cases. Traça una línia recta en direcció nord-nord-oest, separant els barris del Turó de la Peira (a l'oest) i Porta (a l'est). Després, d'uns cinc cents metres arriba a la plaça de las Madres de la Plaza de Mayo i allà, a la cruïlla amb el passeig de Verdum, acaba el tram pavimentat per a vehicles. Nogensmenys, segueix com a carrer de vianants, ara dins del barri de la Guineueta, fins a la plaça Major de Nou Barris. Aquí s'hi troba l'edifici de l'antic Institut Mental de la Santa Creu, actual seu del districte de Nou Barris i biblioteca.
Antigament s'anomenava carretera del Manicomi, pel seu traçat que condueix cap a l'edifici d'aquesta institució psiquiàtrica.

## Vegeu també

* Hodonímia de Barcelona
# Carrer de Sant Bru (Tiana)

El Carrer de Sant Bru és una via pública de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antic barri de Sant Bru ha quedat pràcticament reduït al carrer que porta aquest nom. Aquest és un dels dos carrers que conserva l'antiga estructura típica d'alguns pobles del Maresme: presenta les cases a una banda del carrer i els jardins o patis frontals a l'altra, de manera que una mateixa propietat queda dividida per un espai públic. L'especulació del sòl ha fet que de mica en mica aquests carrers hagin anat desapareixent.
El carrer de Sant Bru queda pràcticament destinat als seus veïns. Està ben conservat i ben cuidat, i molts dels seus jardinets frontals són utilitzats com a hort. Les cases són totes unifamiliars i consten d'una planta baixa i un pis. Són d'inicis del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Carrer de Sant Bru». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Carrer de Sant Antoni (Gelida)

El Carrer de Sant Antoni és una via pública modernista de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El carrer de Sant Antoni està situat a un extrem del poble. Té edificacions a ambdós costats, generalment cases entre mitgeres en el seu origen de planta baixa i amb coberta de teula àrab. En conjunt, el carrer respon a les característiques tipològiques de l'arquitectura modernista, tot i que es combinen amb elements eclèctics o noucentistes. El llenguatge és popular.

## Història

El projecte de traçat del carrer de Sant Antoni va ser realitzat el 1900 per l'arquitecte Ezequiel Porcel i Alabau. Aquest projecte es conserva a l'arxiu de l'Ajuntament de Gelida. Correspon a la zona d'eixample.

## Referències

* 1 2 «Carrer de Sant Antoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Can Verdaguer (Pontós)

Can Verdaguer és una casa gòtica de Pontós (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa aïllada a cinquanta metres de l'església. Dona a la plaça i al carrer de la Creu. A la façana destaca el portal adovellat, de pedra calcària, amb la data 1760 a la clau. A banda i banda del portal hi ha dues balconades d'arc conopial, amb decoracions d'arabesc calat i dos bustos en baix relleu a l'altura de la línia d'impostes, d'on arrenca el guardapols.
De la façana que dona al carrer de la Creu destaquen quatre balcons rectangulars amb balconada i quatre finestres en el pis superior.
El ràfec és de dues filades de rajoles i fues de teula. A les rajoles hi ha decoració de triangles vermells sobre fons blanc.

## Referències

* 1 2 3 «Can Verdaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Cantó de Xertigny

El cantó de Xertigny és un cantó francès del departament dels Vosges, situat al districte d'Épinal. Té 8 municipis i el cap és Xertigny.

## Municipis

* La Chapelle-aux-Bois
* Charmois-l'Orgueilleux
* Le Clerjus
* Dounoux
* Hadol
* Uriménil
* Uzemain
* Xertigny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-1992 | Étienne Géhin | PPUS |
| 1945-1955 | M. Rémy | RPR |
| 1955-1973 | Jean-François Dupré | UNR, després Divers droite |
| 1973-1998 | Michel Bidaud | Divers droite |
| 1998- | Jackie Pierre | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 9.022 | 9.311 | 9.318 | 10.269 | 10.231 | 9.953 | 10.146 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Casino - Club de Ritme

El Casino de Granollers - Club de Ritme és una associació sense ànim de lucre, actualment organitza classes de ball, de pintura, ioga, Tai Chi, ballades setmanals i altres esdeveniments de caràcter social.

## Història

El llavors anomenat Casino de Granollers es va fundar el 1880 com a centre cultural i recreatiu. El nucli original de fundadors van ser les famílies notables i benestants de Granollers. Va néixer amb una voluntat apolítica per dur a terme activitats de caràcter cultural i social, com ball, teatre i cinema. La seu del casino tenia sala de ball, de billar, un teatre i un cafè. Durant els primers anys les activitats principals van ser les representacions de teatre, tant de companyies professionals com de companyies d'aficionats.
Va tenir un paper molt important en la introducció del cinema a la ciutat, ja que el 1905 es va instal·lar un dels primers projectes de cinema de la ciutat. Durant la guerra civil es va aturar l'activitat i va passar a ser la seu de les Joventuts Socialistes. Després de la guerra es va tornar a obrir tot i els danys soferts per l'edifici i amb una activitat irregular i intermitant.
Les dificultats econòmiques del Casino van afavorir la fusió de l'entitat amb el Club de Ritme l'any 1958, passant-se a anomenar Casino de Granollers - Club de Ritme.

## Referències

* ↑ «Casino Club de Ritme Granollers, Activitats, Esdeveniments, Classes, Lloguer Sales». [Consulta: 10 octubre 2020].
* 1 2 Panadés, Pruden «Casino i Club de Ritme, dos en un a Granollers». Vallesos, 11, 2016, pàg. 56, 57. ISSN: 9772014188005.
* 1 2 Sánchez i Mata, Francesc «Casino de Granollers, breu història d'una entitat de caràcter recreatiu i cultural». Granollers Recull Gràfic 1882 - 1965. Editorial Efadós, 2003, pàg. 255. ISSN: 849555031B.
# Casineria kiddi

Casineria kiddi és una espècie de tetràpode que va viure fa uns 340 milions d'anys durant el Mississipià. El nom Casineria és una llatinització de Cheese Bay, un lloc prop d'Edimburg, on es va descobrir. Vivia en ambients secs de l'actual Escòcia.
És un fòssil de transició que destaca per la seva combinació de caràcters primitius (amfibis) i avançats (rèptils), situant-se en l'origen dels amniotes o molt a prop seu. En l'única troballa que hi ha falten elements clau (la major part del crani i tota la part inferior del cos), fent que l'anàlisi exacta difícil.

## Descripció

Casineria era un animal petit amb una longitud total estimada d'uns 15 centímetres. La seva petita grandària l'hauria fet ideal per a la caça dels invertebrats del Carbonífer.
Aquest primer amniota tenia cinc dits amb urpes a cada mà.

## Referències

* ↑ Monastersky, R. (1999): Out of the Swamps, How early vertebrates established a foothold—with all 10 toes—on land, Science News vol. 155, No. 21, p. 328
* ↑ «Casineria». [Consulta: 16 desembre 2014].
* ↑ R. L. Paton, T. R. Smithson and J. A. Clack, "An amniote-like skeleton from the Early Carboniferous of Scotland", (abstract), Nature 398, 508-513 (8 April 1999)

## Bibliografia

* Richard Monastersky, "Out of the Swamps: How early vertebrates established a foothold—with all 10 toes—on land" Arxivat 2012-02-27 a Wayback Machine., The Weekly Newsmagazine of Science, Volume 155, Number 21 (May 22, 1999)
* The Encyclopedia of Dinosaurs & Prehistoric Creatures/Dougal Dixon
# Casa Ignasi Coll i Portabella II

La Casa Ignasi Coll i Portabella II és un edifici de Barcelona inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Casa Ignasi Coll i Portabella II està ubicada a l'illa del districte de l'Eixample delimitada per la Gran Via de les Corts Catalanes i els carrers Rocafort, Entença i Diputació.
La façana principal afronta a la Gran Via on es troba l'únic accés. És un edifici d'habitatges entre mitgeres, de planta rectangular que consta de planta baixa i set plantes pis. L'accés principal, flanquejat per dos locals comercials, dona pas a una zona de vestíbul que conté l'escala comunitària d'accés als immobles superiors.
La façana té una composició en tres mòduls verticals. El mòdul central és subdividit en dues obertures. Aquesta composició i la proporció entre l'alçada i l'amplada li aporten una marcada component vertical. Presenta una planta baixa amb obertures rectangulars amb arcs deprimits còncaus. La resta de plantes són totes diferents quant als elements arquitectònics presents, excepte les dues primeres que són iguals. Aquestes disposen de dos balcons en el mòdul central i una tribuna tancada amb vidre a cada mòdul lateral. Les altres plantes són variacions que combinen tribunes tancades i obertes amb balcons individuals i correguts, de perfil semiesfèric i poligonal. La planta cinquena disposa d'un balcó corregut que s'erigeix com a element protagonista, contrastant amb la verticalitat de l'edifici i creant un espai còncau a manera de cova als balcons de sota.
El parament de la façana està fet amb revestiment continu i llis d'un sol color que unifica tota la façana.
La teulada és plana amb terrat, del qual surt un àtic prudencialment retirat de la façana.
El perímetre del coronament es soluciona amb una barana de brèndoles metàl·liques sobre cornisament classicista. Sota la cornisa apareix una sanefa amb elements geomètrics en relleu d'estil modernista i obertures per ventilar la càmera del terrat.
Artísticament cal destacar els acurats medallons que decoren la llinda de la porta principal en color daurat i els esgrafiats dels brancals. Per altra banda són notables les decoracions dels espais sota el balcó corregut de formes sinuoses. Aquests elements en particular tenen esgrafiats d'influència centreeuropea.
També són notables les reixes de ferro forjat de les baranes dels balcons de les quals trobem diferents tipus; uns d'estètica modernista i d'altres amb influències noucentistes.
L'interior del vestíbul conserva els elements originals com les fusteries vidriades i els revestiments amb sanefes de formes vegetals i materials tradicionals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Casa Ignasi Coll i Portabella II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2017].
# Castell de Llúgols

El Castell de Llúgols és una antiga fortificació medieval del poble de Llúgols, de la comuna de Rià i Cirac, a la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Era situat al costat nord de l'església de Sant Cristòfol de Llúgols. Hi queden només alguns vestigis de la torre. Aquest castell està documentat el 1287, i havia estat seu d'una família senyorial, els Llúgols (Arnau Guillem de Llúgols, 1189, per exemple).

## Bibliografia

* Becat, Joan. «132 - Rià i Cirac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rià i Cirac». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere. «Castells i edificacions militars del Conflent abans del 1300: Rià i Cirac. Castell de Llúgols». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ El Castell de Llúgols en els ortofotomapes de l'IGN
# Carretera A5 (Gran Bretanya)

La carretera A5 de Londres a Holyhead és una carretera troncal a Anglaterra i Gal·les. Discorre per aproximadament 443 km (incloent les seccions concurrents amb altres denominacions) des de Londres fins al mar d'Irlanda. Arriba a la costa al port per transbordadors de Holyhead, que dona servei a més de 2 milions de passatgers cada any. En molts trams la ruta ressegueix l'antic itinerari romà Iter II d'Antoní que després prengué el nom anglosaxó de Watling Street.
El juny del 2008, un tram de 16 km de l'A5 entre Daventry i Rugby va ser considerat com la carretera més perillosa de l'East Midlands.

## Referències

* ↑ Fitxa de l'A5 a SABRE - The Society for All British and Irish Road Enthusiasts
* ↑ Highest risk road sections in each UK Government Office Region (2004-2006) Arxivat 2012-02-10 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* A5 a SABRE (Society for All British Road Enthusiasts) Arxivat 2009-04-27 a Wayback Machine.
* Road to Nowhere: A5
* Web de Milestones: Holyhead Road (A5)
# Bríides

Les bríides (Bryidae) són una subclasse de molses de la classe Bryopsida.

## Característiques

Aquesta subclasse comprèn molses comunes arreu del planeta. Les espècies de Bryidae tenen un peristoma amb segments dentats alternats.

## Taxonomia

La classificació de les Bryidae comprèn els superordres i ordres següents:

### Superordre Bryanae

* Ordre Splachnales
* Ordre Orthotrichales
* Ordre Hedwigiales
* Ordre Bryales

### Superordre Rhizogonianae

* Ordre Rhizogoniales

### Superordre Hypnanae

* Ordre Hookeriales
* Ordre Hypnales

## Referències

* ↑ Buck, William R. & Bernard Goffinet. 2000. "Morphology and classification of mosses", pages 71-123 in A. Jonathan Shaw & Bernard Goffinet (Eds.), Bryophyte Biology. (Cambridge: Cambridge University Press). ISBN 0-521-66097-1.

## Enllaços externs

* Tree of Life - Bryopsida; Mosses with arthrodontous peristome Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine.
# Brélès

Brélès (en bretó Brelez) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 792 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 689 | 624 | 528 | 600 | 763 | 749 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Guy Colin | |
# Bonaventura Bellsolà i Rovira

Bonaventura Bellsolà i Rovira (Sabadell, 1788 - 7 de novembre de 1832) va ser un prevere català.

## Biografia

Bonaventura Bellsolà va ser administrador de l'Hospital de Beneficència de Sabadell, que ell mateix va fer ampliar amb la construcció d'un nou cos d'edifici, en terrenys de la casa del Retir, entre l'església dels pares missioners i el carrer Baix del Pedregar. El nou edifici fou estatge de l'Hospital fins que no el van traslladar al carrer del Convent, el 1856.
El 9 de desembre de 1965 Sabadell li dedicà un carrer al barri de les Termes.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Bellsolà». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 2 febrer 2015].