OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ducat de Prússia

El Ducat de Prússia (en alemany: Herzogtum Preußen, en polonès: Prusy Książęce), creat el 1525 a l'est de Prússia, va tenir com a capital Königsberg. El ducat es va transformar en el regne de Prússia.
Per plantar cara als atacs dels prussians o borussians pobladors de la regió litoral a l'est del Vístula, d'ètnia bàltica i pagans, el 1226 el duc polonès Conrad de Masòvia sol·licità l'ajut de l'Orde Teutònic, a canvi del qual els oferí el país de Chelmmo (Kulm).
Entre el 1229 i el 1295 l'orde, desplaçant el qui l'havia cridat, sotmeté les terres entre el Vístula i el Nemunas (Niemen), substituí la població bàltica per colons alemanys, bastí fortaleses i creà nombroses ciutats. Des d'aquesta base, durant el segle xiv dugué a terme una política d'expansió territorial i germanització: conquesta de Danzig (Gdańsk) i el ducat de Pomerèlia (1308-09), freqüents atacs contra Masòvia i Samogítia, etc.
Polònia i Lituània, les víctimes de les agressions, uniren llurs forces, derrotaren els teutons a Grünwald-Tannenberg (1410) i pel segon tractat de Torun (1466) els obligaren a cedir la Prússia Occidental i a prestar vassallatge al rei polonès per la Prússia Oriental.
El 10 d'abril de 1525, després de signar el Tractat de Cracòvia, que va posar fi oficialment a la guerra del Regne de Polònia contra l'Orde Teutònic, pel què Albert de Hohenzollern secularitzà l'Orde Teutònic i va renunciar al seu càrrec de Gran Mestre de l'Orde Teutònic i va rebre el títol de Duc de Prússia del rei Segimon el Vell de Polònia. Albert es va convertir en luterà i va secularitzar els territoris prussians de l'Orde a l'est de la desembocadura del Vístula, que van passar a mans d'una branca de la família Hohenzollern, que ja governava el Marcgraviat de Brandenburg, des del segle XV, i amb la seva renúncia a l'Orde, Albert ara es podia casar i produir hereus legítims. A la mort del seu fill i successor, el dement Albert Frederic (1568-1618), Prússia, sense perdre el caràcter de feu polonès, s'uní a les possessions de l'elector de Brandenburg Joan Segimon (mort el 1619), també de la família Hohenzollern conformant la unió personal de Brandenburg-Prússia que, a la llarga i amb la seva elevació a la categoria de regne, conformaria el nucli fundacional del Regne de Prússia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ducat de Prússia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Freely, John. [0857734903 Celestial Revolutionary: Copernicus, the Man and His Universe] (en anglès), 2014, p. 6.
* ↑ Koch, H. W.. A History of Prussia (en anglès). Addison-Wesley Longman Ltd, 1978, p. 33. ISBN 0880291583.

## Vegeu també

* Imperi alemany
# Ducat de Rubí

El ducat de Rubí és un títol nobiliari concedit el 29 d'octubre de 1920 pel rei Alfons XIII a favor de Valerià Weyler i Nicolau, I marquès de Tenerife.
Valerià Weyler i Nicolau, va ser, com a militar, capità general de les Canàries, Cuba, Filipines i Catalunya. També, com a polític, va ser Ministre de la Guerra. Se li va atorgar la Gran Creu del Mèrit Militar, Sant Hermenegild, Maria Cristina, Carles III, etc. i va rebre la Creu Llorejada de Sant Ferran, màxima condecoració de l'estament militar. El 12 d'octubre de 1887, havia estat creat I marquès de Tenerife. Com a capità general de les Canàries, de 1878 a 1883, va impulsar la construcció de l'edifici de la Capitania General de Canàries en Santa Cruz de Tenerife, i la construcció del Govern Militar a Las Palmas de Gran Canaria.
La denominació del títol fa referència a la batalla de la Lloma del Rubí, a l'illa de Cuba, durant la Guerra dels Deu Anys.

## Ducs de Rubí

| | Titular | Període |
| Creació por Alfons XIII |||
| I | Valerià Weyler i Nicolau | 1920-1930 |
| II | Fernando Weyler Santacana | 1930-1931 |
| III | Valerià Weyler i López de Puga | 1931-1986 |
| IV | Valerià Weyler i González de Arregui | 1986-actual titular |

## Història dels ducs de Rubí

* Valerià Weyler i Nicolau (1838-1930), I duc de Rubí, I marquès de Tenerife.
* Casà amb Teresa Santacana i Bargallo. Li va succeir el seu fill:
* Valerià Weyler i Santacana (1887-), II duc de Rubí, II marquès de Tenerife.
* Casà amb María López de Puga i Martínez. Li va succeir el seu fill:
* Valerià Weyler i López de Puga (1887-), III duc de Rubí.
* Casà amb María Teresa González Arregui. Li va succeir el seu fill:
* Valerià Weyler i González Arregui, IV duc de Rubí.

## Referències

* ↑ «Ducat de Rubí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Elenc de Grandeses i Títols Nobiliarios Espanyols. Institut "Salazar i Castro ·, C.S.I.C.
# Dècada del 1470 aC

La dècada de 1470 aC comprèn el període d'anys entre el 1479 aC i el 1470 aC, tots dos inclosos.

## Esdeveniments

* Els aqueus ja dominen Creta
* Assíria ha aconseguit romandre independent (o recuperar la independència) dels hurrites de Mitanni
* vers 1475 aC, mort del rei Alluwamnas dels hitites; el succeeix el seu fill Hantilis II. Lluites amb els hurrites. Segon tractat d'amistat amb el regne de Kizzuwatna.

## Personatges destacats

* Tuthmosis III, faraó d'Egipte
# Dècada del 1480

La dècada del 1480 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 1480 fins al 31 de desembre del 1489.

## Esdeveniments

* Inici de la Inquisició a Espanya
* Fi de la guerra dels remences

## Personatges destacats

* Torquemada
* Bartolomeu Dias
# Eduardo Fabini

Eduardo Fabini (Solís de Mataojo, Uruguai, 1883 - 17 de maig de 1950) fou un compositor uruguaià considerat, conjuntament amb Alfonso Broqua, com el més representatiu del seu país. La seva obra, que va ser divulgada per Europa i Amèrica a mitjans del segle xx, va merèixer elogis de la crítica mundial. L'Orquestra Filharmònica de Madrid donà a conèixer els anys quaranta, el poema Campo d'aquest compositor, aconseguint un verdader èxit.
D'arrel netament nacional, Fabini ha dignificat Tristes, Vidalas i Pericones, elevant-los a un grau de notable perfecció. La seva obra compren diverses peces per a cant, piano i instruments diversos; els poemes Campo i La Isla de los Ceibos, així com d'altres obres, totes dignes del talent d'aquest compositor, que tant es recomana per la veritat de la seva factura i elevada forma de sentir.

## Referències

* ↑ Bethell, Leslie. A cultural history of Latin America : literature, music, and the visual arts in the 19th and 20th centuries. Cambridge ; New York : Cambridge University Press, 1998, p. 325. ISBN 978-0-521-62327-8.
* 1 2 Michelena, Alejandro «EDUARDO FABINI O LA MÚSICA DE LOS CERROS» (en castellà). Letras Internacionales, 154-6, 21-06-2012. ISSN: 1688-4302.
* ↑ Stéfani, Daniel «Eduardo Fabini, vida y obra: Músicos del siglo XX». Ritmo, 53, 534, 1983, pàg. 95–96. ISSN: 0035-5658.
* ↑ Martínez Sáez, Flora «Eduardo Fabini: Galería de músicos uruguayos». Ritmo, 22, 240, 1951, pàg. 20. ISSN: 0035-5658.

## Vegeu també

* Margarita Fabini

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Apèndix V, pàg. 2, ISBN 84-239-4575-8
# Educated Guess

Educated Guess és el tretzè àlbum d’estudi de la cantant i compositora Ani DiFranco publicat al 2004.
DiFranco el va enregistrar a casa seva de New Orleans i de Buffalo, i en aquesta ocasió es va encarregar ella sola de la part artística tocant tots els instruments i fent totes les veus, cosa que no feia des del seu segon àlbum, Not So Soft (1991). També va cobrir gairebé la totalitat de la part tècnica a excepció de la masterització, pel que va comptar amb el seu col·laborador habitual Greg Calbi.
L’àlbum va estar doblement nominat als Premis Grammy del 2004, a Millor Àlbum de Folk Contemporani i a Millor Presentació de Gravació.
Educated Guess va arribar al capdamunt de la llista Independent Albums, llista on es va mantenir durant 11 setmanes, i a la posició 37 de la Billboard 200.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Ani DiFranco.

## Personal

* Ani DiFranco – veus, guitarres, baix, piano, percussió

### Producció

* Producció – Ani DiFranco
* Enregistrament - Ani DiFranco
* Masterització – Greg Calbi
* Mescla – Ani DiFranco
* Disseny – Ani DiFranco, Brian Grunert
* Fotografia – Eric Frick, Ani DiFranco

## Llistes

| Llista (2004) | Posició |
| Independent Albums | 1 |
| Billboard 200 | 37 |
Ambdues llistes publicades per la revista Billboard.

## Referències

* 1 2 3 4 Critic reviews at Metacritic
* ↑ https://www.allmusic.com/album/educated-guess-mw0000695121
* ↑ The Guardian review
* ↑ Los Angeles Times review
* ↑ musicOMH review
* ↑ PopMatters review
* ↑ «Rolling Stone review». Arxivat de l'original el 21 novembre 2007. [Consulta: 8 març 2007].
* ↑ Slant review
* ↑ «Ani DiFranco – Educated Guess». Uncut, 01-03-2004, pàg. 87 [Consulta: 29 juny 2013].
* ↑ «Ani DiFranco-Educated Guess – Righteous Babe Records» (en anglès). [Consulta: 21 novembre 2021].
* ↑ «Ani DiFranco» (en anglès), 19-11-2019. [Consulta: 21 novembre 2021].
* ↑ «Ani DiFranco» (en anglès americà). [Consulta: 21 novembre 2021].
* ↑ «Ani DiFranco» (en anglès americà). [Consulta: 30 desembre 2021].
# El Satanás

El Satanás fou un diari publicat a ciutat de València (València) entre l'1 de novembre de 1836 i el 24 de març de 1837; editat i imprès per Manuel Gil i Estellés. Qualificat de liberal exaltat, va sofrir diverses denúncies. El primer director, Lluís Celdoni Nebot i de Padilla, va ser suspès del càrrec per un article on es justificava el regicidi. El segon, Jaume Ample i Fuster, acabà condemnat a dos anys de presó.

## Referències

* ↑ «El Satanás | enciclopedia.cat». [Consulta: 9 juny 2023].
# Doc Holliday

John Henry "Doc" Holliday (Griffin, 14 d'agost de 1851-Glenwood Springs, 8 de novembre de 1887) fou un tafur, pistoler i dentista nord-americà del Far West, a qui en general es recorda per la seva amistat amb Wyatt Earp i la seva participació en el tiroteig de l'O. K. Corral.
Durant la seva joventut, Holliday es va graduar com a cirurgià dentista a la Universitat de Pennsilvània i va establir una clínica dental a Atlanta (estat de Geòrgia). El 1873 va ser diagnosticat de tuberculosi, la mateixa malaltia que va matar la seva mare quan tenia quinze anys. Es va mudar llavors al sud-oest dels Estats Units amb l'esperança que el bon clima li prolongués la vida. Va fer del joc d'atzar la seva nova professió i finalment va adquirir fama com a pistoler perillós. Durant els seus viatges va conèixer i es va convertir en un bon amic de Wyatt Earp i els seus germans. El 1880 es va traslladar a Tombstone, Arizona, i va participar al costat dels Earp en el famós tiroteig de l'O. K. Corral.
El tiroteig no es va produir a l'O. K. Corral, sinó en un terreny erm propietat de Camilus "Buck" Sydney Fly (CS Fly), actualment localitzat entre l'Estudi de Fotografia CS Fly i la casa Harwood al costat de Fremont Street. Tanmateix, això no va resoldre els assumptes entre les dues parts i Holliday es va veure embolicat en una sèrie de tirotejos i assassinats. Va lluitar amb èxit en contra de ser extradit per assassinat i va morir al llit en un hotel de Colorado a l'edat de 36 anys.
La llegenda i el misteri que gira al voltant de la seva vida són tan extraordinaris que s'ha narrat en innombrables llibres i el personatge en si ha estat interpretat per diversos actors en nombroses pel·lícules i sèries de televisió. Tot i que han transcorregut 136 anys des de la seva mort, el debat sobre els exactes crims que va poder haver comès continua. Es creu que Holliday va matar de tres a set homes en la seva vida, i va estar present en nou tirotejos.

## Referències

* ↑ Roberts (2006) pàg. 415
* ↑ Walter Noble Burns, a Tombstone: An Iliad of the Southwest, afirma que els morts haurien estat tres.
# Doceañistas

Doceañistas és l'apel·latiu amb el qual es qualificava als partidaris de la Constitució espanyola de 1812 (anomenada popularment la Pepa o la Constitució de Cadis, per la qual cosa també podien ser anomenats gaditans), fonamentalment en el context del Trienni liberal, després del pronunciament de Rafael de Riego que va obligar Ferran VII a posar de nou en vigor el text constitucional que fins llavors havia ignorat com a rei absolut. També s'utilitzava l'expressió fracció temperada.
Les Corts espanyoles estaven compostes de forma aclaparant per diputats liberals, que es van dividir en dues tendències: els doceañistas, més moderats, eren partidaris de mantenir un equilibri de poders que donés al rei almenys les funcions reservades en el text de 1812, que els més destacats d'entre ells havien contribuït a redactar (Comte de Toreno, Agustín Argüelles Álvarez, Diego Muñoz Torrero). Se'ls oposaven els radicals o exaltats, que per proposar la redacció d'una nova constitució eren dits veinteañistas.
Els doceañistas o moderats van formar els governs de la primera etapa del Trienni liberal, presidits per Evaristo Pérez de Castro, Eusebio de Bardaxí y de Azara, José Gabriel de Silva y Bazán -marquès de Santa Cruz- i Francisco Martínez de la Rosa; sent desplaçats del poder a partir d'agost de 1822.
Conjuntament amb els veinteañistas, els doceañistas, com a liberals, van ser objecte de repressió política durant la denominada Dècada Ominosa (1823-1833) i molts van sortir a l'exili.
Durant els últims anys del regnat de Ferran VII, els doceañistas o moderats es van aproximar als elements menys absolutistes de la Cort, partidaris de la successió d'Isabel II enfront de la de Carles Maria Isidre de Borbó (fortament absolutistes i partidaris de l'Antic Règim); molts es van veure afavorits per l'amnistia de 1832 i van tornar a Espanya. Després de la mort del rei la major part dels antics doceañistas van donar suport a la regència de Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies i van acabar per conformar el Partit Moderat que va organitzar Francisco Martínez de la Rosa en 1834 i que es va disputar el poder amb el Partit Progressista (hereu dels exaltats) durant el regnat d'Isabel II.

## Principals representants dels doceañistas

* Argüelles.
* El Conde de Toreno.
* Muñoz Torrero.
* Martínez de la Rosa.

## Referències

* ↑ Miguel Artola Gallego i altres Las Cortes de Cádiz, Marcial Pons Historia, 1991, ISBN 8495379511, pg. 208.

## Vegeu també

* Liberalisme moderat
* Liberalisme espanyol

## Bibliografia

* José Luis Comellas Del antiguo al nuevo régimen: hasta la muerte de Fernando VII (especialment pg. 421).
* Ivana Frasquet La senda revolucionaria del liberalismo doceañista en España y México, 1820-1824 a Revista de Indias.
# Courtney Mathewson

Courtney Lynn Kaiulani Mathewson (14 de setembre de 1986 a Orange, Califòrnia) és una esportista estatunidenca. Va jugar al waterpolo amb la Universitat de Califòrnia a Los Angeles (UCLA) Bruins durant quatre campionats consecutius del Campionat Nacional de Waterpolo Femení NCAA, abans de ser promocionada al primer equip All-Tournament. En la UCLA, va estudiar sociologia.
Es va unir a altres Bruins, com Sean Kern, Coralie Simmons, Natalie Golda, i Kelly Rulon, com a guanyadores del Premi Pedro J. Cutino. Mathewson també va ser nomenada en la primera divisió com a Jugador de l'Any per l'Associació d'Entrenadors de Waterpolo de les Universitats (ACWPC).

## Referències

* ↑ «Courtney Mathewson Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-02-07. [Consulta: 12 març 2017].
* ↑ Cutino Award winners

## Enllaços externs

* USA Water Polo Profile
* Team USA Profile
* Facebook Profile
* Instagram Profile
* Twitter profile
# Neoperla simplicior

Neoperla simplicior és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults tenen la part inferior del cos i les potes de color groc i els ocels grans i junts.
* El mascle és similar a Neoperla luteola (llevat del penis).
* Les ales del mascle fan entre 10 i 11 m de llargària i les de la femella 11-12.
* L'ou és ovalat i fa 0,26 mm de llargada.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malèsia: Sumatra (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Navàs, 1932. Mem. Pont. Accad. Nuovi Lincei 2 16:953. «www.famu.org».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1983. Spixiana 6(2):190. «PDF».
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stark, B.P. & I. Sivec, 2007. Studies of Indonesian Perlidae (Plecoptera), with descriptions of three new species. Illiesia, 3(7):53‐64.

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:492.
* Zwick, P. i Sivec, 1985. Spixiana 8(2):129.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# C-1411

C-1411 fou la codificació de la carretera (aleshores considerada comarcal) de la N-II a Abrera (Baix Llobregat) fins a l'enllaç amb la N-260 a Bellver de Cerdanya (Cerdanya) tot passant per Manresa (Bages), Berga (Berguedà) i creuant el Moixeró pel túnel del Cadí. El recorregut total de la carretera era d'aproximadament 115 km. Amb la recodificació de carreteres de 2001, el tram entre Abrera i Manresa passa a denominar-se C-55 mentre que el tram entre Sant Fruitós de Bages i Bellver de Cerdanya, s'integra dins de l'eix C-16. El tram intermedi entre Manresa i Sant Fruitós passa a ser el branc C-16C.
# Balaghat

«Balaghat» té aquests significats:
* Balaghat (divisió administrativa), divisió administrativa a Vijayanagar
* Regió de Balaghat, terres baixes de Berar en oposició a les payanghat o terres altes, situades al sud de les muntanyes Ajanta.
* Districte de Balaghat a Madhya Pradesh
* Balaghat (ciutat) capital del districte de Balaghat
* Muntanyes Balaghat
# South East London

South East London (en català Londres sud-est) és una subregió de Londres segons estableix el Pla de Londres. Aquesta subregió agrupa els districtes londinencs de Bexley, Bromley, Greenwich, Lewisham, Southwark.

## Referències

* ↑ «The London Plan | London City Hall» (en anglès). [Consulta: 24 juliol 2023].
# Boissa e Panchòt

Boissa e Panchòt (en francès Boisse-Penchot) és un municipi occità, situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània a l'estat francès.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 652 | 735 | 622 | 646 | 546 | 509 | 536 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Francis Cayron | |
# Boophis periegetes

Boophis periegetes és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Boophis periegetes. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Boophis marojezensis

Boophis marojezensis és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Boophis marojezensis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Busqueta pàl·lida

La busqueta pàl·lida (Iduna pallida) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita zones àrides a prop de l'aigua d'Europa sud-oriental, Àfrica Septentrional, des del Marroc fins a Egipte, oasis del Sàhara, Turquia, Orient Pròxim, Península Aràbiga, l'Iraq, oest i nord de l'Iran, sud del Kazakhstan i Turkmenistan.

## Referències

* ↑ «Busqueta pàl·lida». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Breviceratop

El breviceratop (Breviceratops, "cara banyuda curta") és un gènere de dinosaure ceratop que va viure al Cretaci superior. Les seves restes fòssils s'han trobat a Mongòlia. En un principi els fòssils foren descrits per Maryanska i Osmolska l'any 1975 com a pertanyents a un protoceratop, l'any 1990 foren recol·locats en el nou gènere breviceratop.
L'espècie tipus és Breviceratops kozlowskii.

## Referències

* Breviceratops a la "Dinosaur Encyclopaedia". (anglès)
# Breviceps montanus

Breviceps montanus és una espècie de granota que viu a Sud-àfrica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Minter, L., Channing, A. & Harrison, J. 2004. Breviceps montanus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 18 de gener de 2008.
# Breviceps verrucosus

Breviceps verrucosus és una espècie de granota que viu a Lesotho, Sud-àfrica i Eswatini.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Minter, L. & Channing, A. 2004. Breviceps verrucosus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 18 de gener de 2008.
# Boshi

«Boshi» té aquests significats:
* Bōshi, especial de televisió japonès produït per NHK Hiroshima
* Issun-bōshi, tema d'un conte de fades del Japó
* Lipstick/Ichiban Boshi, sisè senzill de Sachi Tainaka publicat el 2007
* Tongari Bōshi no Memoru, sèrie d'animació japonesa de la dècada de 1980
# Bèroe

Bèroe (grec antic: Βερόη) és el nom de diversos personatges mitològics i històrics de l'antiga Grècia. Donaren nom a diverses poblacions, anomenades Berea.
* Bèroe, nimfa filla d'Afrodita i Adonis
* Bèroe, dida de Sèmele, la mare de Dionís
* Bèroe, nereida o oceànide
* Bèroe, esposa de Dòricle segons l'Eneida (V, 618)
* Bèroe, esposa de Glàucies d'Il·líria
* Bèroe o Berea, filla de Beres, fill de Macèdon
# Bèrides

* No s'ha de confondre amb Bèrids.
Els bèrides (Baerida) són un ordre d'esponges calcàries de las subclasse dels calcaronis.

## Característiques

Les espècies de l'ordre Baerida són esponges calcàries leuconoides amb l'esquelet format exclusivament per microdiactines, o en què les microdiactines constitueixen exclusivament o predominantment un sector específic de l'esquelet, com el coanoesquelet o l'esquelet atrial. Sovint hi ha espícules grans o gegants en l'esquelet cortical, des del qual poden envair parcialment o totalment el coanoderm. Tot i que l'esquelet pot veure's molt reforçat per la presència de denses capes de microdiactines en una regió específica, no hi ha un esquelet calcari sense espícules.

## Taxonomia

L'ordre Baerida inclou 18 espècies en quatre famílies:
* Família Baeriidae Borojevic, Boury-Esnault & Vacelet, 2000
* Família Lepidoleuconidae Vacelet, 1967
* Família Petrobionidae Borojevic, 1979
* Família Trichogypsiidae Borojevic, Boury-Esnault & Vacelet, 2000

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Baerida». [Consulta: 25 novembre 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 25 novembre 2020].
# Bèragarda e Senta Maria

Bèragarda e Senta Maria (francès Bellegarde-Sainte-Marie) és un municipi occità de Gascunya, del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Bošáca

Bošáca és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1380.
# Brodick

Brodick, en gaèlic escocès:Breadhaig o Tràigh a' Chaisteil ("Platja de Castell", és el principal assentament, village, de l'illa d'Arran, té 621 habitants (2001) al Firth of Clyde, Escòcia. Es troba a la costa est de l'illa, a la Badia de Brodick Bay sota Goat Fell, la muntanya més alta de l'illa. El nom de la població deriva d'arrels de l'Antic nòrdic que significa "Badia Ampla".
El seu port rep el ferri principal entre Arran i la resta d'Escòcia via Ardrossan. El Castell de Brodick era la residència dels Ducs de Hamilton.
Brodick és un lloc turístic popular i una base pel senderisme (hill-walking). Hi ha botigues, hotels i restaurants, un poliesportiu u un camp de golf de 18 forats.
* Brodick des de Cladach Beach
* Castell de Brodick

## Referències

* ↑ «Visitscotland Brodick Arran Welcome». [Consulta: 1r maig 2011].
# Cafè Filosòfic

Cafè filosòfic ("cafe-filo") és un fòrum de base per a la discussió filosòfica, fundat pel filòsof Marc Sautet (1947–1998) a París, França. Sautet va començar la idea dels cafès de filosofia al barri la Plaça de la Bastilla de París, al Cafè des Phares el 13 de desembre del 1992.

## Vegeu també

* Filosofia de pub

## Referències

* ↑ Chaplin, p. 282 Philosopher Marc Sautet started the first "cafe-philo" at the Cafe des Phares on the Place de la Bastille in Paris.