OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kenneth Carpenter

Kenneth Carpenter (Tòquio, 21 de setembre de 1949) és un paleontòleg del Denver Museum of Natural History i autor i coautor de nombrosos llibres de dinosaures i de vida meosozoica. Els seus principals interessos de recerca se centren en els dinosaures acuirassats (ancilosaures i estegosaures), així com en els dinosaures del Cretaci inferior de la formació de Cedar Mountain a l'est de Utah.

## Bibliografia

* Kenneth Carpenter, (1999) Eggs, Nests, and Baby Dinosaurs: A Look at Dinosaur Reproduction (Life of the Past), Indiana University Press; ISBN 0-253-33497-7
* ----- The Dinosaurs of Marsh and Cope (fora d'impremta).
* Kenneth Carpenter (Editor), Philip J. Currie (Editor) (1992) Dinosaur Systematics: Approaches and Perspectives Cambridge University Press, Paperback ISBN 0-521-43810-1; Hardcover (1990) ISBN 0-521-36672-0
* Kenneth Carpenter (Editor), Karl F. Hirsch (Editor), John R. Horner (Editor), (1994) Dinosaur Eggs and Babies, Cambridge University Press ISBN 0-521-44342-3; Paperback ISBN 0-521-56723-8
* The Upper Jurassic Morrison Formation - an Interdisciplinary Study - Results of a Symposium held at the Denver Museum of Natural History, maig 26-28, 1994, Guest Editors: Kenneth Carpenter, Daniel J. Chure, and James 1. Kirkland., Modern Geology, (ISBN 90-5699-183-3) Volums 22 i 23.
* J. D. Lees, Marc Cerasini, Kenneth Carpenter, Alfonsi (1998) The Official Godzilla Compendium. Random House (Merchandising); ISBN 0-679-88822-5

## Enllaços externs

* The Bone Zone - Dr. Kenneth Carpenter Arxivat 2010-10-28 a Wayback Machine.
* La seva pàgina principal del museu Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Asako Ideue

Asako Ideue (井手上 麻子, 5 de maig de 1987) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2010. Va disputar 1 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2010 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ 2010 Japan Football Association(japonès)
# Rollins

Rollins és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 183 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rollins tenia 183 habitants, 83 habitatges, i 60 famílies. La densitat de població era de 24,1 habitants per km².
Dels 83 habitatges en un 14,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,1% hi vivien parelles casades, en un 1,2% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,62.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,3% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 13,7% entre 25 i 44, un 34,4% de 45 a 60 i un 32,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 34.821 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.583 $ mentre que les dones 33.750 $. La renda per capita de la població era de 27.255 $. Aproximadament el 7,5% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rollins». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rollins». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vittorio Calcina

Vittorio Calcina (31 de desembre de 1847 - 31 de desembre de 1916) va ser el primer cineasta italià de la història.

## Biografia

Nascut a Torí, Calcina era fotògraf de professió, va ser el representant dels germans Lumière a Itàlia des de 1896. In that year: En aquell any:
* va ser el creador de la primera filmació d'un papa, quan va immortalitzar Lleó XIII als Jardins del Vaticà el 26 de febrer de 1896;
* el 23 d'octubre de 1896, Calcina demanà al municipi de Brescia la concessió de l'Hospital San Luca per dur a terme, a les sales del gimnàs "Forza e Costanza", la projecció amb cinematografia de Il bagno di Diana de Giuseppe Filippi;
* el 7 de novembre de 1896 va organitzar una projecció d'unes 20 pel·lícules dels germans Lumière a l'antic Hospici de la Caritat de via Po 33 a Torí.
Aleshores es va convertir en el fotògraf oficial de la Casa de Savoia, la dinastia governant italiana de 1861 a 1946. En aquest paper va filmar al primera pel·lícula italiana, Sua Maestà il Re Umberto e Sua Maestà la Regina Margherita a passeggio per il parco a Monza), que es creia perduda fins que va ser redescoberta per la Cineteca Nazionale l'any 1979.
Va acabar la seva carrera com a director de curtmetratges l'any 1905, quan va reprendre l'activitat de representant dels germans Lumière a Itàlia. Va morir a Milà i fou enterrat a Torí.

## Filmografia

Llista de pel·lícules rodades per Calcina:
* 1896: Sua Maestà il Re Umberto e Sua Maestà la Regina Margherita a passeggio per il parco a Monza
* 1896: Sua Santità papa Leone XIII
* 1897: Le principi di Napoli a Firenze
* 1898: Varo della Emanuele Filiberto a Castellammare
* 1898: L'entrata dell'esposizione di Torino
* 1898: Ciclisti romani in arrivo a Torino
* 1899: Il re alla rivista delle truppe reduci dalle grandi manovre l'8 settembre 1899
* 1899: La passione di Cristo
* 1900: Il corteo funebre di accompagnamento alla salma di re Umberto
* 1901: La nave Stella Polare del Duca degli Abruzzi
* 1905: Il terremoto in Calabria

## Notes

* 1 2 3 «26 febbraio 1896 - Papa Leone XIII filmato Fratelli Lumière» (en italià). [Consulta: 1r gener 2022].
* 1 2 3 4 5 «31 dicembre 1847: nasce a Torino Vittorio Calcina» (en italià). [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Il cinema dei fratelli Lumiere arriva a Torino: era il 7 novembre 1896» (en italià). [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ Antonio Fappani. «Forza e Costanza» (en italià). [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ «Brescia città cinematografica. Carrellata lunga 125 anni nel libro di Dalena e Agnetti» (en italià). [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ Antonio Fappani. «Cinema» (en italià). [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ «Dal Roi Soleil all'Aquiletta, le sale senza più luce» (en italià). [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ Cineteca: pericolosa polveriera per 50 anni di cinema italiano, La Stampa, 27 January 1979
* ↑ «Torino e la nascita del Cinema in Italia — parte 1» (en italià). [Consulta: 2 gener 2022].

## Enllaços externs

* «Calcina, Vittòrio» (en italià). sapere.it.
* «Vittorio Calcina». IMDb.
* «Vittorio Calcina». victorian-cinema.net.
* «Vittorio Calcina» (en llatí). Bibliotheca Augustana.
# Taglio-Isolaccio

Taglio-Isolaccio (en cors Tagliu è Isolacciu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 535 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 413 | 420 | 383 | 364 | 526 | 535 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jules Étienne Mari | | |
# Asahi Soft Drinks

Asahi Soft Drinks Co., Ltd (アサヒ飲料株式会社, Asahi Inryō Kabushiki Kaisha) és una companyia de gasoses fundada el 1982 i té seu en el districte Azuma-bashi de Sumida, Tòquio, Japan. És una subsidiària d'Asahi Breweries. La companyia patrocina els Asahi Soft Drinks Challengers, i un equip de Futbol americà de la X-League, igual que també un equip de futbol sala.

## Referències

* ↑ (japonès) «会社概要». Asahi Soft Drinks. Arxivat de l'original el 2007-01-13. [Consulta: 16 gener 2007].
* ↑ «Asahi Breweries». Just-drinks. Arxivat de l'original el 2006-10-31. [Consulta: 16 gener 2007].
* ↑ (anglès) «Asahi Soft Drinks Co., Ltd.». Google Finance. [Consulta: 16 gener 2007].

## Enllaços externs

* Asahi Voice Park Arxivat 2007-02-24 a Wayback Machine. (informació sobre la publicitat de Asahi Soft Drink en televisió) (japonès)
# Bugs Bunny

Bugs Bunny és un personatge de ficció creat a finals de la dècada de 1930 a Warner Bros. Cartoons (originalment Leon Schlesinger Productions) i amb la veu originalment de Mel Blanc. Bugs és conegut sobretot pels seus papers destacats a les sèries de curtmetratges d'animació Looney Tunes i Merrie Melodies, produïts per Warner Bros. Les iteracions anteriors del personatge van aparèixer per primera vegada a Porky's Hare Hunt (1938) de Ben Hardaway i els curts posteriors abans que s'estrenés la caracterització definitiva de Bugs a A Wild Hare (1940) de Tex Avery. Bob Givens, Chuck Jones i Robert McKimson són acreditats per definir el disseny de Bugs.
Bugs és un conill o llebre gris i blanc antropomòrfic que es caracteritza per la seva personalitat feixuga i despreocupada. També es caracteritza per un accent de Brooklyn, la seva representació com a embaucador i el seu eslògan "Eh...What's up, doc?". Gràcies a la seva popularitat durant l'època daurada de l'animació nord-americana, Bugs es va convertir en una icona cultural nord-americana i Warner Bros.' mascota oficial.
Bugs va protagonitzar més de 160 curtmetratges produïts entre 1940 i 1964. Des de llavors ha aparegut en llargmetratges, programes de televisió, còmics i altres mitjans. Ha aparegut en més pel·lícules que qualsevol altre personatge de dibuixos animats, és la novena personalitat cinematogràfica més retratada del món i té la seva pròpia estrella al Passeig de la Fama de Hollywood.

## Curtmetratges

* The Hasty Hare.
* Hare Conditioned.
* Herr Meets Hare.

## Referències

* 1 2 3 «Mel Blanc». Behind the Voice Actors. [Consulta: February 5, 2013].
* ↑ «Bugs Bunny: The Trickster, American Style». Weekend Edition Sunday. NPR, January 6, 2008. [Consulta: April 10, 2011].
* ↑ Lenburg, Jeff. The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books, 1999, p. 58–62. ISBN 0-8160-3831-7.
* ↑ «Most Portrayed Character in Film». Guinness World Records, 01-05-2011. Arxivat de l'original el February 4, 2012.
* ↑ «Bugs Bunny». Hollywood Chamber of Commerce. [Consulta: June 28, 2012].
# Conjura dels Iguals

La Conspiració o Conjura dels Iguals (en francès, Conjuration des Égaux), fou un moviment revolucionari originat a França el 1795-1796 per François-Noël Babeuf, amb la finalitat d'establir una societat igualitària. La conspiració va ser avortada i els seus dirigents varen ser executats.
Babeuf deia: «No volem la igualtat escrita en una taula de fusta: la volem a les nostres cases, sota els nostres sostres».
Segons aquest grup, la igualtat real només arribaria gràcies a una revolució social que, successora de la Revolució Francesa, es constituiria com una altra revolució més gran, que seria l'última i definitiva; així, per l'optimisme imperant en l'època, es va anunciar que aviat arribaria aquesta nova revolució: la revolució popular.
La campanya havia d'acabar amb un aixecament, enderrocar el Directori i posar en vigor la Constitució de 1793, que mai havia estat aplicada.
Però el Directori estava informat al detall de la conspiració (possiblement gràcies a Fouché o Grisel) i, el 10 de maig de 1796, els conjurats van ser detinguts per la policia, i Babeuf fou condemnat a mort i guillotinat en maig de 1797.
El regnat del directori va durar del 1795 fins al cop d'Estat de Napoleó Bonaparte el 9 de novembre del 1799.

## Referències

* 1 2 François Furet, Mona Ozouf. A Critical Dictionary of the French Revolution (en anglès). Harvard University Press, 1989, p. 179. ISBN 0674177282.
* ↑ Duguit, Léon. Les constitutions et les principales lois politiques de la France depuis 1789 (en francès). París: F. Pichon, 1898, p. XLIII [Consulta: 18 maig 2013].

## Bibliografia

* Buonarroti, Philippe. Gracchus Babeuf et la conjuration des égaux (en francès). A. Le Chevalier, 1869.
# Kenneth Vanbilsen

Kenneth Vanbilsen (Herk-de-Stad, Limburg, 1 de juny de 1990) fou un ciclista belga, professional des del 2011 fins al 2022. Al seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi d'Obertura La Marseillaise de 2014.

## Palmarès

* 2008
** 1r al Trofeu der Vlaamse Ardennen
* 2011
** Vencedor de 2 etapes a la Ronde van Vlaams-Brabant
* 2012
** 1r al Tour de Flandes sub-23
* 2014
** 1r al Gran Premi d'Obertura La Marseillaise
** Vencedor de la classificació de la combativitat a l'Eneco Tour
* 2019
** 1r a la Dwars door het Hageland

### Resultats al Tour de França

* 2015. 158è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. Abandona (14a etapa)
* 2017. 146è de la classificació general
* 2018. 137è de la classificació general
* ↑ «Kenneth Vanbilsen annonce la fin de sa carrière à l'âge de 32 ans» (en francès). cyclismactu, 15-12-2022. [Consulta: 15 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Suimanga frontnegre

El suimanga frontnegre(Anthreptes simplex) és una espècie d'ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de la Península Malaia, Sumatra, illes Nais, Borneo i illes Natuna.

## Referències

* ↑ «Suimanga frontnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Associació Internacional de Numismàtics Professionals

Associació Internacional de Numismàtics Professionals (AINP), també coneguda com a IAPN, (en anglès International Association of Professional Numismatists), és una organització sense ànim de lucre, fundada el 1951, que reuneix els numismàtics més importants del món. Entre els seus objectius, a més de desenvolupament d'un comerç numismàtic d'acord amb els estrictes estàndards d'ètica empresarial i comercial, es troba el de fomentar la investigació científica i la propagació de la numismàtica i la creació de relacions duradores i amistoses entre la numismàtica professional arreu del món.
L'AINP es va fundar el 12 de maig de 1951 a Ginebra, a Suïssa. Amb l'objectiu d'estimular la investigació numismàtica, l'associació ha publicat o col·laborat en la publicació de diverses monografies sobre temes relacionats.

## Referències

* ↑ Jean C. Swinbank, Jean C. Buttress's World Guide to Abbreviations of Organizations. Springer Science & Business Media, 2012, p. 528. ISBN 978-94-011-2132-3.
* 1 2 «International Association of Professional Numismatists (IAPN)». Union of International Associations (UIA). [Consulta: 10 novembre 2019].
* ↑ Friedberg, Arthur L.; Friedberg, Ira S.; Friedberg, Robert. «International Association of Professional Numismatists». A: Gold Coins of the World (9th edition): From Ancient Times to the Present. An Illustrated Standard Catlaog with Valuations. Coin & Currency Institute, 2017, p. 6. ISBN 978-0-87184-009-7 [Consulta: 10 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Associació Internacional de Numismàtics Professionals
# Brindis (tauromàquia)

Al món taurí, el brindis és un gest de dedicació pel qual el matador ofereix la mort del toro al públic, a una persona, a un grup, a una entitat o a una persona morta.

## Etimologia

En castellà significa «brindis» en el sentit de «brindar a algú».

## Presentació

El matador pot fer un «brindis», dedicar la seva lídia a una persona que desitja honrar. El torero avança cap a aquesta persona, arriba a la barrera, fa un discurs més o menys llarg i més o menys convingut, després li lliura el seu barret, la montera. La persona honorada li tornarà al final de la baralla.
De vegades, el matador fa el brindis «al públic». Es dirigeix cap al centre de la plaça, després fa un gir complet cap a si mateix, agafant la seva montera amb la mà. Llavors la llença per sobre de l'espatlla, mirant al toro. En la superstició i els costums del món taurí, si la montera cau dreta, és un bon senyal; si cau cap avall, llavors és una mala senyal. De vegades el matador la posa suaument a terra per assegurar-se que es quedi dreta.

## Galeria d'imatges

* Brindis de Jesulín de Ubrique, 2007
* Brindis de José Tomás, 2008
* Brindis de Sébastien Castella, 2009
# Roques de Sant Llogari

Les Roques de Sant Llogari és una ampla roca singular a cavall dels termes municipals de Castellcir, Castellterçol i Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès.
Estan situades a l'extrem sud-oest de la Vall de Marfà, a l'oriental de Monistrol de Calders i al nord-occidental de Castellterçol. A les Roques de Sant Llogari es troba el Coll de Sant Llogari. Són al nord-oest de la Sala de Sant Llogari i de Sant Llogari de Castellet, a l'extrem nord-est de la Carena de la Baga. Són al sud-est del Trompo i al sud-oest de la Closella.

## Etimologia

Es tracta d'una plataforma de roques situades just al damunt, sud-oest, de la Sala de Sant Llogari i l'església de Sant Llogari de Castellet.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.

## Enllaços externs

* Les Roques de Sant Llogari en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cono Sur

El Cono Sur és una de les sis àrees que conformen l'Àrea metropolitana de Lima. Està situat a la part del sud de la metròpoli i d'aquí li ve el seu nom. Els nivells socioeconòmic d'aquest districte són variats. Gran part de la població tanmateix pertany a la classe baixa i mitjana. Una excepció a això tanmateix serien els districtes de Chorrillos, San Bartolo, i Santa Maria del Mar, la població dels quals se situa entre la Classe mitjana i alta. Molts dels residents que viuen en aquests districtes són immigrants de diverses regions del país. Alguns van desenvolupar comunitats reeixides com Villa El Salvador, mentre altres encara viuen en allotjaments pobres coneguts com a Pueblos Jóvenes. L'àrea és popular per les seves platges i la seva població a la costa augmenta durant els mesos d'estiu.

## Districtes

Els districtes següents formen part del Cono Sur:
* Chorrillos
* Lurín
* Pachacamac
* Pucusana
* Punta Hermosa
* Punta Negra
* San Bartolo
* San Juan de Miraflores
* Santa María del Mar
* Villa El Salvador
* Villa María del Triunfo

## Referències

* ↑ (castellà) INEI, Característiques per Cono i Districte Arxivat 2008-05-12 a Wayback Machine..
# Walter Burkert

Walter Burkert (2 de febrer de 1931, Neuendettelsau, Alemanya - 11 de març de 2015, Zúric, Suïssa) fou un estudiós de la religió grega.

## Biografia

Fou professor emèrit de cultura clàssica a la Universitat de Zúric, també impartí classes al Regne Unit i als Estats Units. Fou expert en filosofia de la religió i intervingué al Cercle Eranos.
El 2003 fou premiat amb el Sigmund-Freud-Preis für wissenschaftliche Prosa.

## Referències

* ↑ «[http://beta.nzz.ch/feuilleton/antike-und-anthropologie-1.18500966 Zum Tod des Altphilologen Walter Burkert Antike und Anthropologie]». [Consulta: 13 març 2015].
# Sunset Song

Sunset Song és una pel·lícula britànica dirigida per Terence Davies, estrenada el 4 de desembre de 2015 al Regne Unit. Es tracta de l'adaptació de la novel·la del mateix nom publicada l'any 1932 per Lewis Grassic Gibbon. Va ser presentada en competició al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2015. S'ha doblat i subtitulat al català central i al valencià.

## Argument

Al començament del segle xx, la família Guthrie viu en la seva granja prop de Aberdeen sota el paraigua autoritari del pare de família. Després de la mort de la mare, Chris i el seu germà Will veuen les relacions amb el seu pare agreujar-se.

## Repartiment

* Agyness Deyn : Chris Guthrie
* Kevin Guthrie : Ewan Tavendale
* Peter Mullan : el pare de Chris
* Jack Greenlees : Will Guthrie, el germà gran de Chris
* Ian Pirie : Chae Strachan
* Douglas Rankine : Long Rob
* Trish Mullin : Mistress Melon
* Hugh Ross : inspector
* Niall Greig Fulton : John Brigson
* Jamie Michie : Senyor Kinloch
* Jim Sweeney : sacerdot
* Julian Nest : Peter Semple, el notari

## Premis i nominacions

2015: Festival de Sant Sebastià: Secció oficial llargmetratges

### Nominacions

* Premis British Independent Film 2015: millor esperança per Agyness Deyn

## Crítica

* (...) celebra la penetrant musicalitat de la llengua escocesa i la “bellesa i dolçor del paisatge”.
* "Una obra apassionant en el seu fons i enlluernador en les seves formes, on Davies demostra una vegada més que el millor estil, moltes vegades, no té per què menjar-se el fons del relat."
* "L'elegància [de Davis] a l'hora de rodar és exquisida, la seva aura crepuscular i elegíaca, d'una delicadesa extraordinària. Les seves imatges semblen quadres. I el seu so és el de cançons populars de destins incerts i resignació"
* "El conjunt no aconsegueix convèncer. Falta grapa, emoció i intensitat (...) Res no està malament, però a força que res no estigui tampoc bé (...) la fotografia és absolutament sublim".

## Referències

* ↑ «Sunset Song». Desdelsofà.cat. [Consulta: 21 octubre 2023].
* ↑ «Sunset song». À Punt, 18-02-2024. [Consulta: 19 febrer 2024].
* ↑ «Sunset Song». The New York Times.
* ↑ Yañez, Manu «Sunset Song». Ara.
* ↑ Ocaña, Javier «Sunset Song». El País.
* ↑ Martínez, Beatriz El Periòdico.
* ↑ Loureda, Carlos «SUNSET SONG, LA LARGA PELÍCULA ACABA Y PARECE QUE TAMBIÉN LA INSPIRACIÓN DE TERENCE DAVIES». Fotogramas.
# San Pedro de Mocama

San Pedro de Mocama era una missió franciscana espanyola construïda a mitjans del segle xvi a l'illa de Cumberland en l'actual estat dels Estats Units de Geòrgia. Era part del sistema de missions de la Florida espanyola, i va ser fundada per servir als tacatacuru, un cacicat dels timucua. San Pedro va ser una de les missions més antigues i més prominents de la Florida espanyola, i la seva església era tan gran com l'església de San Agustín.
Els tacatacuru eren part d'un grup timucua conegut com els mocama. Els mocama parlaven un dialecte de la llengua timucua també conegut com a mocama i vivien a les zones costaneres del sud de Geòrgia i el nord de Florida. La Missió de San Pedro va ser construïda a l'extrem sud de l'illa de Cumberland, prop del llogaret principal dels tacatacuru. Juntament amb la Missió San Juan del Puerto a l'illa Fort George (a la desembocadura del riu St Johns), va ser una de les principals missions del que els espanyols anomenaren com a Província Mocama. San Pedro, protegida per una fortalesa associada, va ser durant un temps a l'extensió septentrional del poder espanyol, actuant com un baluard contra la tribu guale del nord. Pel 1595 alguns dels mocama que vivien prop de la missió eren fluids en espanyol. Alguns havien après a llegir i escriure en una combinació d'espanyol, llatí, i el sistema d'escriptura de la llengua timucua ideat pel pare Francisco Pareja. Va treballar a la missió San Juan del Puerto, situada a la desembocadura del riu St Johns a l'actual illa Fort George. Va escriure un catecisme en espanyol i timucua que va imprimir en 1612.
Els tacatacuru van ser severament afectats per la malaltia i la guerra durant el segle xvii. La pressió d'altres tribus els va portar a abandonar l'illa de Cumberland en 1675, i la missió també va ser abandonada.

## Notes

* ↑ Soergel, Matt «The Mocama: New name for an old people». The Florida Times-Union, 18-10-2009 [Consulta: 12 maig 2010].

## Referències

* Milanich, Jerald T. «The Timucua Indians of Northern Florida and Southern Georgia». A: Bonnie G. McEwan (ed.). Indians of the Greater Southeast: Historical Archaeology and Ethnohistory. University Press of Florida, 2000. ISBN 0-8130-1778-5.

## Vegeu també

* Missions espanyoles a Florida