OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galceran de Vilalba-Meca i de Llorac

Galceran de Vilalba-Meca i de Llorac (Cervera, 1736 - Tarragona, 19 d'abril de 1814) fou un aristòcrata i militar català, sisè baró de Solivella i cavaller de l'Orde de Sant Joan.

## Biografia

Era fill del baró Ramon de Villalba-Meca i de Fivaller (Cervera, 1704), i de Maria de Llorac i Palau. El 1756 ingressà com a cadet al Regiment d'Infanteria Immemorial del Rei, on va arribar a subtinent l'11 de setembre del mateix any. El 1769 fou reconegut cavaller de l'Orde de Sant Joan. Fou ascendit a coronel el 1776, a brigadier el 1779 i a mariscal de camp el 1782. D'octubre de 1782 a maig de 1784 fou Comandant general interí de Mallorca i Eivissa.
El 1786 fou nomenat governador polític i militar de Ciudad Rodrigo i de Zamora. El 1793 fou destinat als Pirineus Orientals durant la Guerra Gran i el 1795 capità general de Galícia i president de l'Audiència de Galícia, càrrecs dels que en fou separat l'abril de 1804. En 1800 es va casar Francisca Javiera López Altamirano e Isunza (1760-1820), filla dels marquesos de Valdegamos, i no va tenir descendència.
L'aixecament del 2 de maig de 1808 el va sorprendre com a tinent general més antic de la guarnició de Barcelona. Quan els francesos s'empararen de la ciutat i expulsaren el capità general José de Ezpeleta y Veira de Galdeano, l'obligaren a acceptar el càrrec de capità general de Catalunya com a tinent general més antic. Però es negà a jurar fidelitat a Josep I Bonaparte i l'abril de 1809 fou sotmès a arrest domiciliari. El març de 1810 va fugir cap a Cadis, on fou nomenat per la Junta Suprema Central comandant general de les illes Balears (octubre 1810 - gener 1811 i novembre 1811-gener 1812). En 1814 va demanar ser destinat militarment a Catalunya. La darrera notícia que es té d'ell és quan el 1821 fou nomenat capità general de Castella la Nova, però es va veure obligat a dimitir per l'assassinat del capellà Matías Vinuesa López de Alfaro el maig del mateix any.

## Referències

* ↑ «Galceran de Vilalba-Meca i de Llorac». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «[Relació cronològica dels delegats del poder reial i/o central de Mallorca]». marratxipedia.com, 2017. [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ Villalba-Meca y Llorac, Juan José Galcerán de al web de la RAH
* ↑ «EL ASESINATO DE MATÍAS VINUESA, CURA DE TAMAJÓN: CRIMEN ABSOLUTISTA QUE TERMINAN PAGANDO LOS LIBERALES». Arxivat de l'original el 2018-05-23. [Consulta: 22 maig 2018].

## Enllaços externs

* Galceran de Vilalba-Meca i de Llorac al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Castrojimeno

Castrojimeno és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 51 | 50 | 42 | 38 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Alberto Monreal Luque

Alberto Monreal Luque (Madrid, 18 de novembre de 1928 - Madrid, 4 d'agost de 2014) fou un polític espanyol, que exercí de ministre d'Hisenda d'Espanya durant la dictadura franquista entre 1969 i 1973. També fou president de Tabacalera entre 1974 i 1982 i president de l'Associació Espanyola de Dret Financer entre 1974 i 1988.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat de Madrid, va ampliar estudis d'economia en l'Institut d'Economia de Rotterdam. En 1954 va ingressar en el Cos d'Estadístics Facultatius i en 1956 en el d'Economistes de l'Estat. Va ser professor adjunt de la Facultat de Ciències Econòmiques de la Universitat de Madrid.
Va ser Procurador en Corts entre 1967 i 1971; va ser Secretari General Tècnic del Ministeri d'Obres Públiques el 1965 i Sotssecretari d'Educació i Ciència el 1968. Va ocupar el Ministeri d'Hisenda entre el 29 d'octubre de 1969 i l'11 de juny de 1973. Durant el seu mandat les reserves de divises van passar de 600 milions de dòlars a 9.000 milions de dòlars, de manera que Espanya passà a ser el vuitè país del Fons Monetari Internacional. Durant aquesta època es revalua la pesseta dues vegades consecutives.

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008
* ↑ Autoria Diversa. Anuari Mèdia.cat. Els silencis mediàtics de 2012. Pol·len edicions, 2013, p. 48. ISBN 9788486469405.
* ↑ Libro de Ministros de Hacienda Arxivat 2014-12-31 a Wayback Machine. publicat pel MEH

## Bibliografia

* Ministros de Hacienda. De 1700 a 2004. Tres siglos de historia. Servicio de publicaciones del Ministerio de Hacienda. ISBN 978-84-476-0576-7

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats
* Retrat i Ressenya en el Ministeri d'Hisenda
# Campionat d'escacs àrab

El Campionat d'escacs àrab és un torneig d'escacs organitzat cada any des del 1983.

## Quadre d'honor

    Any Ciutat Campió Campiona 1983Tunis Saeed Abdul Razak (Iraq) Maysae Tahtaoui (Síria) 1984Dubai Saeed-Ahmed Saeed (United Arab Emirates) Nadia Mohammad Saleh (United Arab Emirates) 1985Casablanca Saeed Abdul Razak (Iraq) Fermsik Waria Mohammed (Iraq) 1986Tunis Slim Bouaziz (Tunísia) Maysae Tahtaoui (Síria) 1987Manama Bassem Afifi (Egipte) Fermsik Waria Mohammed (Iraq) 1988Kuwait Hichem Hamdouchi (Marroc) Sohir Basta (Egipte) 1991Dubai Slim Bouaziz (Tunísia) Meriem Abbou (Algèria) 1992Doha Foued Taher (Egipte)?? 1993Oman- - - Meriem Abbou (Algèria) 1993Amman Hichem Hamdouchi (Marroc)- - - 1994Jordan Mohamad Al-Modiahki (Qatar) Sohir Basta (Egipte) 1995Beirut Hichem Hamdouchi (Marroc) ?? 1996Sanà ?? ?? 1997Iraq Mohamad Al-Modiahki (Qatar) ?? 1998Agadir ?? Eva Repkova Eid (Líban) 1999Aden Imad Hakki (Síria) Knarik Mouradian (Líban) 2000Beirut Mohamad Al-Modiahki (Qatar) Eva Repkova Eid (Líban) 2001Tunis Slim Belkhodja (Tunísia) Eman Hassane Al Rufei (Iraq) 2002Casablanca Mohamad Al-Modiahki (Qatar) Eman Hassane Al Rufei (Iraq) 2003Cairo Essam El Gindy (Egipte) Knarik Mouradian (Líban) 2004Dubai Hichem Hamdouchi (Marroc) Knarik Mouradian (Líban) 2005Dubai Bassem Amin (Egipte) Eman Hassane Al Rufei (Iraq) 2006Dubai Bassem Amin (Egipte) Amina Mezioud (Algèria) 2007Ta'izz Basheer Al Qudaimi (Iemen) Knarik Mouradian (Líban) 2008Xarjah Salem A.R. Saleh (UAE) Mona Khaled (Egipte) 2009Tunis Essam El Gindy (Egipte) Zhu Chen (Qatar) 2013Abu Dhabi Bassem Amin (Egipte) Zhu Chen (Qatar) 2014Amman Salem A.R. Saleh (UAE) Sabrina Latreche (Algèria), Shahenda Wafa (Egipte) 2015Agadir Mohamed Ezat (Egipte) Mona Khaled (Egipte)

## Referències

* ↑ Mohamad Al-Modhiahki and Hichem Hamdouchi obtained the same number of points (7) but Al-Modhiahki was declared champion to the advantage of the accumulation (33 points against 32.5)
* ↑ «Arab Chess Championship(Women)». FIDE, 18-12-2013. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ «Arab Chess Championship(Women)». FIDE, 18-12-2013. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ Part of the 1st Arab Chess Olympiad Championships: FIDE: The 1st Arab Chess Olympiad Championships 2015, Chessdom: First Arab Chess Olympiad Championships 2015 to be held in Agadir
# Canal del Molí

La Canal del Molí és un torrent afluent per l'esquerra de l'Aigua de Valls, a la Vall de Lord, que transcorre íntegrament pel terme municipal de Guixers.
Neix al Col de la Maçana, al carenat de la Serra dels Bastets. Des del seu naixement agafa la direcció cap al nord i que mantindrà durant tot el seu recorregut en el qual baixa pel vessant septentrional de l'esmentada serra. Desguassa al pantà de la Llosa del Cavall a l'extrem oriental de la serra d'Aiguadevalls, a 803 m. d'altitud.
Tota la seva conca està integrada en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) de la Generalitat de Catalunya i més concretament en l'espai Serres de Busa-Els Bastets-Lord

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Canal del Molí, que també transcorre íntegrament pel terme municipal de Guixers, està constituïda per sis cursos fluvials la longitud total dels quals suma 2.313 m.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de l'Aigua de Valls full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Prova Ciclística 9 de Julho

El Prova Ciclística 9 de Julho és una cursa ciclista d'un dia que es disputa a l'Autodromo José Carlos Pace a São Paulo (Brasil). La primera edició es va disputar el 1933 per commemorar la Revolució Constitucionalista de 1932. De 2005 a 2009 va entrar a formar part del calendari de l'UCI Amèrica Tour.

## Palmarès masculí

| 1933: José Magnani 1934: José Magnani 1935: Amélio Sorto 1936: Luiz Lima 1937: Rolando Montesi 1938: Rolando Montesi 1939: Arthur Ferreira 1940: José Magnani 1947: Rolando Montesi 1948: Jorge Olivera 1949: Fernando Moreira 1950: José Taccone 1951: Pedro Salas 1952: Alves Barbosa 1955: Alves Barbosa 1956: Antônio Alba 1957: Arthur Coelho 1958: Cláudio Rosa 1959: Luigi Cussigh 1960: Ruben Etchebarne 1961: Cláudio Rosa 1962: José Élcio Corá 1963: Tércio Andrade 1964: Antônio Ferreira 1965: Luiz Carlos Fonseca 1969: Luiz Carlos Flores 1970: Saúl Alcántara 1971: Miguel Duarte Silva 1972: José Brave 1973: Saúl Alcántara 1974: Juan Carlos Haedo 1975: Héctor Rondán 1976: Roberto Castromán 1977: Miguel Duarte Silva 1978: Edgar Cueto 1979: Sergio Aliste 1980: Jair Braga | 1981: Gilson Alvaristo 1982: Ailton Souza 1983: Gabriel Rodrigues 1984: Gilson Alvaristo 1985: Ailton Souza 1986: Marcos Mazzarón 1987: Antonio Silvestre 1988: Ailton Souza 1989: Wanderley Magalhaes 1990: Wanderley Magalhaes 1991: Wanderley Magalhaes 1992: Márcio May 1993: Jamil Suaiden 1994: Fabio Veloso 1995: Hernandes Quadri Jr 1996: Valdir Lermen 1997: Valdir Lermen 1998: Luciano Pagliarini 1999: Patrique Azevedo 2000: Murilo Fischer 2001: Nilceu Santos 2002: Rodrigo Mello 2003: John Lieswyn 2004: Nilceu Santos 2005: Roberson Silva 2006: Renato Seabra 2007: Rafael Andriato 2008: Michel Fernández 2009: Bruno Tabanez 2010: Francisco Chamorro 2011: Roberto Pinheiro 2012: Francisco Chamorro 2013: Roberto Pinheiro 2014: Flavio Cardoso Santos 2015: Joel Cândido Prado 2016: Joel Cândido Prado 2017: Caio Godoy |

## Palmarès femení

| 1989: Cibele Santini 1990: Flávia Salvi 1991: Cláudia Carceroni Saintagne 1992: Cláudia Carceroni Saintagne 1993: Carla Camargo Gardenal 1994: Ieda Botelho 1995: Rosane Minervino 1996: Ieda Botelho 1997: Alessandra dos Santos 1998: Janildes Fernandes 1999: Janildes Fernandes 2000: Janildes Fernandes 2001: Jaqueline Mantovani 2002: Cláudia Carceroni Saintagne | 2003: Ana Cristina Matto 2004: Cláudia Carceroni Saintagne 2005: Luciene Ferreira 2006: Débora Gerhard 2007: Luciene Ferreira 2008: Camila Coelho 2009: Débora Gerhard 2010: Débora Gerhard 2011: Fernanda Souza 2012: Luciene Ferreira 2013: Fernanda Souza 2014: Camila Coelho 2015: Camila Coelho |

## Referències

* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Porta tallada

La Porta tallada (en francès, Porte taillée) és una obra militar d'origen romà situada al centre històric de la ciutat francesa de Besançon. Es tracta d'un túnel romà construït com a pas per a un aqüeducte.

## Història

Aquesta obra d'enginyeria va ser construïda a la Ciutadella de Besançon (Besançon, França), en el sector de Rivotte al costat de la Boucle, al centre històric de la ciutat. Va ser aixecada al segle ii, a la fi de l'imperi de l'emperador Marc Aureli, com a part d'un aqüeducte de 12 km. per proporcionar aigua a l'antiga Vesontio des de les fonts d'Arcier, acabant en una piscina de 5 m2 a l'actual Parc Castan. Les dimensions del túnel són d'1,55 m d'altura per 0,75 m d'amplària, penetrant a la ciutat a través d'una obertura excavada en la roca, que formarà més tard la Porte taillée.
A l'Edat Mitjana va ser fortificat per protegir el camí cap a Suïssa. Al segle xvi, Vauban va modificar la seva estructura afegint un cos de guàrdia i una torrassa, edificats l'any 1546.

## Galeria d'imatges

* Porta tallada vista davantera
* Porta tallada vista posterior
* La Porta tallada als anys 1920

## Referències

* ↑ Hector Tonon, Jean-François Culot, Marie-Édith Henckel, Annie Mathieu, Jacques Mathieu, Georges Bidalot, Jacqueline Bévalot, Paul Broquet, Jean-Claude Monti, Anne Porro, Jacques Breton, Jean-Claude Grappin, Pierre-Louis Bréchat, Yves Mercier et Pierre Riobé, Mémoires de Bregille, Besançon, 2009 (2ª ed), p. 38 ISBN 978-2-87823-196-0

## Enllaços externs

* La porte taillée de Besançon en un article de 1834, en francès
* La porte taillée a Racines-comtoises.fr en francès
* La porte taillée en c'est-en-France.net, en francès
# Porta Àuria de Vladímir

La Porta Àuria de Vladímir (en rus: Zolotie Vorota, Золотые ворота) és un arc de triomf situat a Vladímir, a Rússia.
Va ser construïda entre el 1158 i el 1164, i és l'únic exemple conservat –encara que parcialment– de les antigues portes d'entrada a la ciutat, que se situaven a l'antiga muralla, ja desapareguda, per guardar l'entrada oest de la ciutat. Al seu interior hi ha un museu dedicat a invasió mongola de Rússia, que es va produir al segle xiii.
Les «portes àuries» existien a les ciutats sagrades de l'Església ortodoxa –Jerusalem, Constantinoble i Kíev–. Per convertir Vladímir en la capital, el príncep Andreu I de Vladímir –conegut com a Andrei Bogolubski– volia emular aquestes estructures, i per això va posar en funcionament una torre alta sobre la principal porta de la ciutat, que seria erigida en pedra calcària i coberta amb plaques d'or. És probable que els paredadors fossin de l'Imperi Romà d'Orient, ja que utilitzaven les mesures gregues,més que no pas les russes. L'arc principal feia 15 metres d'alt. L'estructura estava coronada amb una església barbacana dedicada a la deposició del mantell de la verge, que simbolitzava la protecció de la Mare de Déu sobre Vladímir.
Les portes resistiren la destrucció de Vladímir pels mongols el 1237. A la fi del segle xviii, però, l'estructura estava tan deteriorada que Caterina la Gran temia travessar l'arc per por que s'esfondrés. El 1779 va ordenar les mesures i plànols detallats per a l'execució del monument. El 1795, després de moltes discussions, les voltes i l'església barbacana van ser enderrocades. Es van construir dues torres flanquejadores per reforçar-ne l'estructura i posteriorment reconstruir la barbacana sobre la base dels plànols del 1779.
# Protomelas virgatus

Protomelas virgatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Protomelas. p. 387-393. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Província de la Vall del Rift

La província de Rift Valley és una de les vuit províncies de Kenya. És la més gran de totes les províncies. S'hi troba la vall de l'esquerda (en anglès Rift Valley) que dona el nom a la província. Segons el cens 1999, la província cobreix una àrea de 173,854.km² per a una població de 10,006,805 habitants. La capital és la ciutat de Nakuru.
La població de la Vall del Rift compta amb una confluència de diferents identitats ètniques, essent els Kalenjin i els Maasai dos dels grups ètnics més coneguts. La majoria dels millors corredors de Kenya provenen de la comunitat Kalenjin. El poble massai té la identitat cultural més reconeixible, tant a escala nacional com internacional, i serveix com a símbol cultural internacional de Kenya.
El potencial econòmic de la Vall del Rift és immens i no s'ha explotat completament. Hi ha una explosió de la població i va creixent el nombre de persones alfabetitzades a la província.
A part de la Vall del Rift, l'àrea té altres característiques geogràfiques importants per exemple: els volcans Longonot i Suswa, i els llacs Baringo, Bogoria, Magadi, Nakuru, Naivasha, i Turkana.

## Referències

* ↑ «2019 Kenya Population and Housing Census Volume I: Population by County and Sub-County - Kenya National Bureau of Statistics». knbs.or.ke, 13-11-2019. Arxivat de l'original el 2019-11-13. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ WERE, GIDEON S. «THE MAASAI AND KALENJIN FACTOR IN THE SETTLEMENT OF WESTERN KENYA: A STUDY IN ETHNIC INTERACTION AND EVOLUTION». Journal of Eastern African Research & Development, 2, 1, 1972, pàg. 1–11. ISSN: 0251-0405.
* ↑ Forster, Dion A.; Gerle, Elisabeth; Gunner, Goran. Freedom of Religion at Stake: Competing Claims among Faith Traditions, States, and Persons (en anglès). Wipf and Stock Publishers, 2019-11-01, p. 89. ISBN 978-1-5326-6056-6.
* ↑ Sogomo, Chang'masa Kiplagat. Job satisfaction of secondary school principals in the Rift Valley province of Kenya (Tesi) (en anglès americà), 1993.
* ↑ DK Eyewitness Travel Guide: Kenya: Kenya (en anglès). Dorling Kindersley Limited, 2013-10-10, p. 436. ISBN 978-1-4093-3693-8.
* ↑ Njuguna, Steven G. Wetlands of Kenya: Proceedings of the KWWG Seminar on Wetlands of Kenya, National Museums of Kenya, Nairobi, Kenya, 3-5 July 1991 (en anglès). IUCN, 1992, p. 42. ISBN 978-2-8317-0127-1.
# Prova d'Anderson-Darling

A l'entorn d'estadística, la prova d'Anderson-Darling és una prova no paramètrica sobre si les dades d'una mostra provenen d'una distribució específica. La fórmula per a l'estadístic A determina si les dades $\{Y_{1}<\dots <y_{n}\}$ (observar que les dades s'han d'ordenar) venen d'una distribució amb funció acumulativa $F$
$A^{2}=-N-S$
on
$S=\sum _{k=1}^{N}{\frac {2k-1}{N}}\left[\ln F(Y_{k})+\ln \left(1-F(Y_{N+1-k})\right)\right]$
L'estadístic de la prova es pot llavors comparar contra les distribucions de l'estadístic de prova (depenent que $F$ s'utilitza) per determinar el P-valor.
# Psicodèlia

La psicodèlia (o psiquedèlia) és l'estat de semiconsciència en què la percepció es barreja i apareixen al·lucinacions, colors inesperats, sinestèsia i una expansió general de la ment, resultat de la ingestió d'una droga com l'LSD. El món oníric de la psicodèlia és proper a l'art del surrealisme i ha inspirat cançons, pintures i escrits que reivindiquen el pas a aquesta altra realitat per la ingestió de substàncies o per la imaginació. El terme va ser encunyat pel psiquiatre Humphry Osmond el 1957 i popularitzat pel moviment hippie i contracultural.
A partir de la primera dècada del segle xxi, aproximadament, s'ha esdevingut un esclat de la cultura psytrance, cultura basada en la música electrònica com a mitjà de trànsit a partir del qual, ballant, hom connecta amb la pròpia interioritat i amb les forces tel·lúriques, hom s'expressa, s'allibera, es cura i es diverteix. A Catalunya hi ha dos grans festivals al respecte: Own Spirit (Súria) i Munay (Breda).

## Referències

* ↑ Els substantius psiquedèlia o psicodèlia no es troben pas en les obres lexicogràfiques, però sí que hi són els adjectius corresponents psiquedèlic i psicodèlic. psiquedèlic s'ha pres de l'anglès psychedelic (tal com fa notar l'entrada corresponent del GDLC), considerada una formació irregular (veg. Oxford). La forma psicodèlic, en canvi, és una formació catalana (encara que s'hagi inspirat en la denominació anglesa). Així, doncs, tenint en compte que el mot es va crear en anglès i anòmalament amb l'arrel psyche en lloc del formant psycho-, hi ha dues vies de traslladar-lo al català: a) com a manlleu adaptat gràficament, que dona la forma psiquedèlic (forma preferida pel GDLC), o b) com a creació catalana (si bé inspirada en l'anglès), que dona psicodèlic, formació regular per als compostos a la manera culta en català. En el DIEC només apareix psicodèlic, d'on es dedueix que normativament s'ha optat per la forma creada a partir del català, que també és la forma més documentada.
* ↑ Sallent, Josep «Denuncien una macrofesta legal de cinc dies en una finca forestal prop de Callús». Regió 7, 15·04·17.
# Processor Direct Slot

Processor Direct Slot (Ranura Directa al Processador) o PDS, va ser una solució (de fet, tot un seguit de solucions diferents) introduïda per Apple Computer, en diversos dels seus models Macintosh, per a proporcionar una mesura limitada d'ampliació de maquinari, sense anar-se'n a la despesa (tant en espai físic com en preu de venda) de proporcionar ranures del bus d'expansió de ple dret.
Típicament, una màquina presentaria ranures d'expansions de bus múltiples, si n'hi ha. Tanmateix, mai va haver més d'una ranura PDS. En lloc de proporcionar un protocol de comunicació sofisticat, amb l'arbitratge entre els diferents bits de maquinari que podrien estar intentant utilitzar el canal de comunicació al mateix temps, la ranura PDS, majoritàriament, només donava accés directe als senyals dels pins de la CPU.
Així, les ranures PDS tendien a ser específiques de la CPU, i una targeta dissenyada per a la ranura PDS del Macintosh SE/30 basat en un Motorola 68030 no funcionaria al Quadra 700 basat en el Motorola 68040.
L'única excepció notable va ser el disseny PDS per a l'original Macintosh LC basat en el Motorola 68020. Aquest va ser el primer intent d'Apple de fabricar un Mac de «baix cost», i va ser un èxit tan gran que, quan els models posteriors van reemplaçar la CPU amb un 68030, un 68040, i més tard un processador PowerPC, es va trobar una manera de mantenir la ranura PDS compatible amb el LC original, de manera que les mateixes targetes d'expansió van continuar funcionant.

## Similituds amb AGP

El Port Gràfic Avançat o AGP, que era l'estàndard més estès per a la connexió de targetes gràfiques per a plaques mare de PC des de 1997 fins al 2005, es troba en algun lloc entre un PDS i un bus. Igual que un PDS, no hi ha gens d'arbitratge del bus, així només es pot tenir una targeta AGP per sistema; però, funciona a un nivell més alt que un PDS, ja que és «CPU-agnòstic», i les targetes AGP poden ser dissenyades per treballar en PCs basats en Intel o AMD, així com Macs d'Apple i altres plataformes informàtiques.

## Referències

* 1 2 «PDS: The Processor Direct Slot» (en anglès). Low End Mac. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ Dan Knight. «Macintosh LC» (en anglès). Low End Mac, 10-01-1998. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Expanding Your Mac - A Rundown of Macintosh Slots» (en anglès), 24-01-2004. [Consulta: 1r agost 2010].

## Vegeu també

* NuBus