OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermeni Süleyman Paixà

Ermeni Süleyman Paşa o Malatyalı Süleyman Paixà (Malatya, 1607 - 28 de febrer de 1687) fou un gran visir otomà (1685 - 1687). El malnom «Ermeni» vol dir 'armeni', i Malatyalı vol dir 'de Malatya'; sembla que era d'origen armeni, encara que això és menys segur.
Es va criar al palau d'Ibrahim Pasha. Va passar per una sèrie de càrrecs (dübend agha, miftah shagirdi, seferli odasi, khass oda, i el 1640 Silahdar del sultà, sent elevat a kubbe weziri al cap de sis mesos. El 17 de juliol de 1644 fou nomenat beglerbegi de Sivas i el 1646 d'Erzurum, i en els dos llocs va combatre amb èxit als djalalis. Cridat a Istanbul el 1647, fou nomenat governador de Sakiz (Quios) i encarregat del transport de tropes a Creta, i retornà després al seu càrrec de kubbe weziri.
Això va durar fins al 19 d'agost de 1655 quan fou nomenat gran visir per recomanació de l'influent Kara Hasanzada Huseyin Agha, antic agha dels geníssers. Llavors es va casar amb la princesa Aixa Sultan, filla del sultà Ibrahim I que abans havia estat casada amb el gran visir İpşiri Mustafa Paşa que havia mort en una revolta dels geníssers el 10 de maig de 1655. La guerra de Càndia anava malament i hi havia revoltes a Anatòlia i Crimea; les finances de l'estat estaven al límit; va intentar obtenir fons amb la venda de càrrec amb tres anys d'anticipació i la revenda de certes funcions (cada sis mesos més o menys) i va devaluar la moneda. Va encunyar una nova moneda (cingene o meyakhane akcesi) però les tropes kapu kulu van refusar cobrar amb aquesta moneda i tampoc el nombre d'efectius d'aquesta tropa no va poder ser reduït; després de converses entre els alts càrrecs de la cort la Walida Sultan (reina mare) Turkhan Khadije Sultan va decidir revocar a Süleyman el 28 de febrer de 1656 i va ser nomenat al seu lloc Deli Husayn Paixà.
El 4 de març de 1656 (i fins al 8) va esclatar a la capital al revolta anomenada Wakayi Wakwakiye o Çinar Wakasi, en la qual va poder salvar la vida. Enviat com a beglerbegi a Bòsnia, va exercir durant 8 mesos el 1656. El 1659 fou caimacan a Istanbul; exercint el càrrec, la ciutat va patir un esgarrifós incendi de 49 dies el 1660 i fou destituït i enviat al govern de la província de Silistra amb seu a Özü (Otxàkiv) on se li va encarregar interceptar les expedicions dels cosacs del Don, cosa que només va aconseguir parcialment; el 1665 fou cridat altre cop a Istanbul per servir com a caimacan, i altre cop alguns incendis (de menor importància) van afectar la ciutat; el sultà el va destituir el 25 d'octubre de 1665; va conservar el rang i va acompanyar a la Walida Sultan a Edirne el 1666, nomenat poc després beglerbegi d'Erzurum fins que fou destituït el 1667. Després va passar a la vida privada. Va morir amb 80 anys.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, IX, 879 i 880
Gran visir otomà :
# Especificitat

«Especificitat» té aquests significats:
* Especificitat (estadística)
* Especificitat enzimàtica
* Especificitat química
# Esplanellars

Esplanellars és una petita plana agrícola del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en territori del poble de Toralla.
Està situada al sud-est de Toralla, al nord-oest de la confluència de la llau de la Vinya en el barranc de Mascarell, al sud de la partida de la Pera i al sud-oest de Rengueret.
# Esplanada d'Espanya

L'Esplanada (en la pronúncia local, l'Esplanà i oficialment Esplanada d'Espanya) és un passeig marítim de la ciutat d'Alacant. S'estén des de la plaça de la Porta de la Mar, al llarg de la Marina d'Alacant, fins al Parc de Canalejas. Té una longitud de mig quilòmetre i és una de les vies més famoses i icòniques de la ciutat.
Es va construir sobre l'antic dic, durant la primera meitat del segle xx. Està compost per més de 6.000.000 de tessel·les que dibuixen un mosaic característic en forma d'ones de colors roig, blau i blanc que s'han convertit en icona de la ciutat. A més, compta amb quatre fileres de palmeres, principalment datileres, que recorren els més de 500 metres de longitud del passeig.
Es tracta d'un senyal d'identitat per als alacantins, i tot un símbol del turisme de la ciutat. Va ser renovat i restaurat en els anys 90, i encara es considera una de les grans fites de la ciutat. Anteriorment a la Guerra Civil Espanyola, aquesta zona d'esbarjo rebia el nom de Passeig dels Màrtirs.
Al llarg del passeig es situen nombroses botigues d'artesania i venda de souvenirs i trobem alguns edificis importants de la ciutat, com l'Hotel Gran Sol o la Casa Carbonell.

## El mosaic de tessel·les

El terra de l'Esplanada és un mosaic gegantí compost per sis milions i mig de tessel·les quadrades d'uns 4 cm x 4 cm de tres colors:
* Roig Alacant: És el nom de la tonalitat del roig, un color grana que pot presentar taques blanques repartides irregularment.
* Crema ivori: És un to que no arriba a ser blanc, tendeix més a color beix.
* Negre marquina: És un negre lleugerament blavós.
El mosaic representa les onades del Mar Mediterrani, amb formes ondulades que intercalen els tres colors al llarg de tot el passeig marítim.

## La Petxina de l'Esplanada

A mig camí trobem un gran escenari conegut com 'La Petxina', on se celebren concerts de música clàssica i representacions de danses tradicionals.

## Referències

* ↑ «ALICANTE EN EL RECUERDO: LA EXPLANADA (1)». [Consulta: 2 febrer 2023].
* 1 2 Fogueres. «Explanada de Alicante. Un paseo entre Palmeras frente al mar» (en castellà), 26-07-2022. [Consulta: 2 febrer 2023].

## Enllaços externs

* L'esplanada a viajes.net Arxivat 2009-12-03 a Wayback Machine.
# Ermessenda

«Ermessenda» té aquests significats:
* Ermessenda (prenom), prenom femení català
* Biografies:
** Ermessenda, esposa de Guillem II de Cervera
** Ermessenda d'Astúries (ca.725-?), infanta d'Astúries i reina consort d'Astúries
** Ermessenda de Barcelona (?-925), filla de Guifré el Pilós i Guinidilda d'Empúries
** Ermessenda de Montsoriu (?-1057), vescomtessa de Girona
** Ermessenda de Carcassona (ca.972-1058), esposa de Ramon Borrell, comtessa consort de Barcelona, Girona i Osona
** Ermessenda de Cardona (ca.1071-1095), filla del vescomte Ramon Folc I de Cardona
** Ermessenda de Castellbó, vescomtessa de Castellbó i de Cerdanya, hereva d'Arnau I de Castellbó
** Ermessenda de Cervera, en el 1186 donà el castell de Peralba al Monestir de Santa Maria de Meià
** Ermessenda d'Empúries, filla de Ponç I d'Empúries
** Ermessenda de Peratallada, segona esposa de Ponç III d'Empúries
** Ermesinda, filla de Sunifred I
* Televisió: Ermessenda (sèrie), minisèrie de 2010 dirigida per Lluís Maria Güell, basada en la biografia d'Ermessenda de Carcassona
# Estació de Bifurcació Vilanova

Bifurcació Vilanova és una estació de ferrocarril no nata (és a dir, que no es va inaugurar) entre les de Clot-Aragó i Arc de Triomf. Avui es pot veure a les boques de l'estació de metro de Marina el gravat Renfe, Metro i encara hi són els accessos que havien de possibilitar els transbords entre aquestes dues estacions, tot i que romanen tancats.
Es va construir com a baixador dins del Pla Ferroviari de la dècada del 1970 per a substituir l'antiga estació del Nord i la d'Arc de Triomf. L'andana del costat muntanya es va destruir a principis de la dècada del 1990 per a fer un salt de moltó entre la línia de rodalia del Maresme i la sortida cap al túnel de la Meridiana, però l'andana del costat mar encara existeix.
El 9 de febrer del 2016, un incendi provocat per l'acumulació de deixallesva provocar un tall del servei de Rodalies de Renfe i de la Línia 1 del metro afectant a més de 70.000 usuaris.

## Referències

* ↑ «Indignació per un nou caos a Rodalies amb 72.000 afectats». ccma.cat, 09-02-2016 [Consulta: 10 febrer 2016].
* ↑ «L'acumulació de deixalles en un lloc on han dormit indigents, hipòtesi més probable de l'origen del foc». ccma.cat, 09-02-2016 [Consulta: 10 febrer 2016].
# Erupció

«Erupció» té aquests significats:
    Categoria principal: Tipus d'erupcions volcàniques
* Astronomia: Erupció solar
* Medicina: Erupció cutània
# Estat d'alarma (pel·lícula)

* Per a altres significats, vegeu «Estat d'alarma, excepció i setge (Estat espanyol)».
Estat d'alarma (títol original en anglès: The Bedford Incident) és una pel·lícula anglo-estatunidenca dirigida per James B. Harris i estrenada el 1965. Produïda per Richard Widmark en la línia de Dr. Strangelove, contra tots els que durant la guerra freda desitjaven la guerra amb la URSS. Richard Widmark fa el paper del capità boig, un paper no habitual per ell. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Durant la Guerra freda, el destructor de l'Armada dels Estats Units USS Bedford, comandat pel capità Eric Finlander, intercepta un submarí soviètic a l'Estret de Dinamarca en aigües territorials d'Islàndia, un país pertanyent a l'OTAN. El comandant és un home decidit i gran patriota, però a la vegada frustrat, i per la seva manera de pensar, la "debilitat" prudent dels seus superiors que, malgrat els seus èxits i un servei impecable, el fan saltar de les promocions. El comandant creu, com a causa del seu fracàs per ser ascendit a contraalmirall, la seva manera contundent de parlar, malgrat el valor demostrat durant la Crisi dels Míssils de Cuba on va fer una crida per a una major "fermesa" dels Estats Units.

## Repartiment

* Richard Widmark: Capità Finlander
* Sidney Poitier: Ben Munceford
* James MacArthur: Ralston
* Eric Portman: Schrepke

## Referències

* 1 2 «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Estat d'alarma». [Consulta: 13 març 2020].
* ↑ «The bedford incident». The New York Times.
# Estat d'espera

Un estat d'espera és un retard que experimenta un processador d'ordinador quan accedeix a la memòria externa o a un altre dispositiu que triga a respondre.
Els microprocessadors d'ordinador generalment funcionen molt més ràpid que els altres subsistemes de l'ordinador, que contenen les dades que la CPU llegeix i escriu. Fins i tot la memòria, la més ràpida d'aquestes, no pot proporcionar dades tan ràpid com la CPU podria processar-les. En un exemple del 2011, els processadors de PC típics com l'Intel Core 2 i l'AMD Athlon 64 X2 funcionen amb un rellotge de diversos GHz, el que significa que un cicle de rellotge és inferior a 1 nanosegon (normalment entre 0,3 ns i 0,5 ns a CPU d'escriptori modern), mentre que la memòria principal té una latència d'uns 15-30 ns. Algunes memòria cau de la CPU de segon nivell funcionen més lentament que el nucli del processador.
Quan el processador necessita accedir a la memòria externa, comença a col·locar l'adreça de la informació sol·licitada al bus d'adreces. Aleshores ha d'esperar la resposta, que pot tornar desenes si no centenars de cicles més tard. Cadascun dels cicles passats esperant s'anomena estat d'espera.
Els estats d'espera són un pur malbaratament del rendiment d'un processador. Els dissenys moderns intenten eliminar-los o amagar-los mitjançant una varietat de tècniques: memòria cau de la CPU, canalitzacions d'instruccions, recerca prèvia d'instruccions, predicció de branques, multiprocés simultani i altres. Cap tècnica individual té 100% d'èxit, però juntes poden reduir significativament el problema.

## Conservació de l'energia

Els estats d'espera es poden utilitzar per reduir el consum d'energia d'un processador, permetent que el rellotge del processador principal s'alenti o s'aturi temporalment durant l'estat d'espera si la CPU no té cap altra feina per fer. En lloc de girar inútilment en un bucle ajustat esperant dades, reduir esporàdicament la velocitat del rellotge d'aquesta manera ajuda a mantenir fresc el nucli del processador i allargar la vida útil de la bateria en dispositius informàtics portàtils.

## Referències

* ↑ «What is a Wait State?» (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «What were wait-states, and why was it only an issue for PCs?» (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «What is flash memory wait states?» (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ Swift, Taylor. «What is Wait State? (Explained)» (en anglès americà), 27-12-2022. [Consulta: 10 setembre 2023].
# Estany Llarg (Formiguera)

L'Estany Llarg és un estany situat a 2.262 m alt del terme comunal de Formiguera, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Està situat a l'extrem occidental del terme de Formiguera, a llevant del Puig de Camporrells i dels Estanys de Camporrells, a la capçalera de la Lladura. Just al seu costat sud hi ha un altre estany, el Rodon. A llevant seu hi ha encara un altre petit conjunt d'estanys, el Gros, l'Estany del Mig, el de la Basseta i, finalment, la Basseta, tots ells en els vessants nord-est i est del Pic Peric.

## Referències

* ↑ L'Estany Llarg en els ortofotomapes de l'IGN
# Estany Gran de la Pera

L'estany de la Pera és un estany d'origen glacial situat a l'oest de la Cerdanya, a una altitud de 2347 m. És un estany relativament petit amb 2.4 ha i 6.3 m de profunditat màxima. La seva conca també és petita, d'unes 47 ha, amb el pic de Perafita (2752 m) al nord-oest, com a punt més alt. Una part d'aquest estany, el quadrant nord-oest, ha quedat reblert i s'ha convertit actualment en una mollera.
La vegetació de la conca consisteix principalment en prats acidòfils d'alta muntanya de Festuca airoides i F. yvesii, amb presència de neretars (matollars de Rhododendron ferrugineum) i alguns pins negres (Pinus uncinata) al voltant de l'estany. És dels estanys més significatius pel que fa a vegetació submergida dels Pirineus Orientals. Hi ha ranuncles aquàtics (Ranunculus aquatilis) i esparganis (Sparganium angustifolium) arrelats al fons que arriben a tenir alguns metres de longitud fins a la superfície. També s'hi troben subulària (Subularia aquatica) i isoets, tant Isoetes echinospora com I. lacustris, les dues espècies d'aquest gènere presents als Pirineus. En el fons s'hi desenvolupa la caràcia Nitella, molt comuna en el fons dels estanys pirinencs. Al litoral s'hi troba Carex rostrata. És un estany oligotròfic, tot i que té una concentració de nutrients una mica més elevada que en la majoria, fet que permet el desenvolupament d'una vegetació submergida tan rica. Les espècies vertebrades més destacades d'aquest estany són la truita comuna (Salmo trutta) i la truita irisada (Onkorrynchus mykis) que hi han estat introduïdes per la seva explotació per la pesca i el barb roig (Phoxinus phoxinus). A la zona més soma, ocupada per la mollera, hi viu també la granota roja (Rana temporaria). L'estany i la seva conca es troba protegit dins la zona natural ‘Tossa Plana de Lles – Puigpedrós' de la xarxa Natura 2000.

## Vegeu també

* Refugi Estanys de la Pera

## Referències

* 1 2 «Estany Gran de la Pera». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 13 gener 2015].
# Legió I Armeníaca

La Legió I Armeníaca (Primera legió «armènia») va ser una legió romana pseudocomitatensis de finals de l'Imperi Romà, creada probablement a finals del segle iii.
El nom de la legió pot referir-se al fet que originàriament va formar part de la guarnició de les províncies armènies, però la unitat, juntament amb la seva legió bessona, la II Armeníaca, sembla que va estar inclosa en l'exèrcit de camp imperial.
La legió va intervenir en la invasió de l'Imperi Sassànida que va dirigir l'emperador Julià l'any 363 durant les guerres romano-sassànides. Malgrat un èxit inicial a Selèucia, l'exèrcit enemic la va aturar davant de Ctesifont i va haver de retirar-se. El seu successor, Jovià, va abandonar els territoris armenis conquerits per Dioclecià. L'any 382 la legió va ser enviada a la problemàtica província romana d'Isàuria. El comes Isauriae (comte d'Isàuria), Matronianus, va utilitzar la legió per fortificar les muralles de la ciutat d'Arnemurium (actual Eski Anamur a Turquia).
La Notitia Dignitatum la situa sota el comandament del magister militum Orientis al voltant de l'any 400.

## Referències

* ↑ Arnold, W. T. Roman system of provincial administration. Londres: Hansebooks, 2017, p. 18, 20, 105-109, 116. ISBN 9783744772914.
* ↑ Goldsworthy, A. K. Roman warfare. Londres: Cassell, 2000, p. 172. ISBN 9780304352654.
* ↑ Notitia Dignitatum, VII

## Enllaços externs

* Legió I Armeníaca Arxivat 2011-11-25 a Wayback Machine. En livius.org
# Les Marêts

Les Marêts és un municipi francès, situat al departament de Sena i Marne i a la regió de Illa de França. L'any 2007 tenia 152 habitants.
Forma part del cantó de Provins, del districte de Provins i de la Comunitat de comunes del Provinois.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Les Marêts era de 152 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 16 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 66 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 15 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 65 eren cases i 1 era un apartament. Dels 46 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 6 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 43 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Les Marêts el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 12 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 12 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 97 persones, 59 eren actives i 38 eren inactives. De les 59 persones actives 53 estaven ocupades (32 homes i 21 dones) i 6 estaven aturades (2 homes i 4 dones). De les 38 persones inactives 6 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 24 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Les Marêts hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Les Marêts a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Les Marêts a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Les Masies (Aransís)

Les Masies és un indret del terme municipal de Gavet de la Conca, a l'antic terme d'Aransís, al Pallars Jussà, en territori del poble d'Aransís. És al capdavall del coster que hi ha al nord d'Aransís, coster que davalla cap al riu de Conques i que acull la majoria de les masies d'Aransís. La partida de damunt i al sud de les Masies s'anomena Caborrius. Hi pertanyen les masies de Claverol, Masia del Marquès, Masia Vella del Canonge, Masia de Macià, d'Agustí i de Toló, entre d'altres.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Masies (Aramunt)

Les Masies és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, dins del territori de l'antic terme d'Aramunt, al Pallars Jussà.
Està situada quasi a l'extrem nord de l'antic terme d'Aramunt, al nord-est del Serrat de Narçà, a llevant dels Clots i al nord del Serrat de Castells.
Consta d'unes 21 hectàrees (21,0121) de terres de conreu, amb predomini de les de secà. També hi ha alguns ametllers, uns quants trossos improductius i zones de matoll i de bosquina.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 17 juny 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Les Masies (Vilaverd)

Les Masies són un conjunt de cases de Vilaverd (la Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de sis cases aproximadament. La disposició d'aquestes trenca la tradicional disposició urbana del centre de la vila, i se situa a banda i banda d'un dels rieranys provinents de la Serra de Prades. Per l'estructura de les cases se suposa que eren unitats de producció agrícola i ramadera o centres d'aprofitament dels recursos hidràulics (molins).

## Història

Durant l'Edat Mitjana la població de Vilaverd va estar concentrada en el nucli vell de la vila. Aquest comprendria el recinte format pels carrers de la Costeta, la carretera, l'Abeurador, la Vila fins al rentador públic, carrer de la Vall i la Plaça de l'Església. Aquest recinte estava emmurallat. L'eixamplament de la vila es va produir a inicis del segle xv, malgrat que la població no va experimentar cap creixement. Aquest eixamplament va rebre el nom de la Vila Nova de la que hi ha referències escrites de l'any 1414 on se cita les Viles Noves, referint-se al nucli que avui es coneix com les Masies.

## Referències

* 1 2 «Les Masies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Les Masies Catalanes

Les Masies Catalanes és una urbanització dels termes d'Alcover i de l'Albiol, amb accés per la carretera de Reus a Alcover. Es va formar el 1965 a les terres dels masos de Barberà (documentat el 1471) i Villa Urrutia (masia modernista).
Des del punt de vista de l'anàlisi estadístic poblacional, aquesta urbanització està conformada per dues entitats singulars de població diferents, una corresponent a l'Albiol, i una altra corresponent a Alcover.

## Referències

* ↑ «Les Masies catalanes - Ajuntament de l'Albiol», 10-12-2021. [Consulta: 28 juliol 2024].
# Leopold Láznička

Leopold Láznička (Žďár nad Sázavou, 7 d'agost de 1920 - Praga, 17 de març de 2003) fou un atleta txecoslovac, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1940. Posteriorment fou entrenador.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la prova del 4x100 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1946. Formà equip amb Mirko Paráček, Miroslav Řihošek i Jiří David. També guanyà tretze campionats nacionals: un dels 100 metres (1944), dos dels 200 metres (1945, 1950), dos dels 400 metres (1945, 1946) i la resta en diferents distàncies de relleus. i aconseguí diversos rècords nacionals dels 100 metres, 4x100 metres i 4x400 metres.
Un cop retirat exercí d'entrenador d'atletisme.

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ European Championships (Men). GBR Athletics. Consulta 2020-05-08.
* ↑ Hladík, Pavel. Mistrovství a přebory v atletice. I. dil. Muži a ženy. Království České 1907 – 1918; Československo 1919 – 1938, 1945 – 1992; Čechy a Morava 1939 – 1944. atletika.cz, 2015, p. 106, 110, 113, 114, 117, 120, 125, 128, 129, 132, 136, 139, 140, 143, 149, 159. Arxivat 2020-08-24 a Wayback Machine.
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 183, 201. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ Jirka, Jan.. Kdo byl kdo v české atletice. 2. dop. vyd. Praha: Olympia, 2004, p. 101. ISBN 80-7033-864-4.
# Leptodactylus wagneri

Leptodactylus wagneri és una espècie de granota que viu al Brasil, Colòmbia, Equador i el Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Silvano, D., Azevedo-Ramos, C., Coloma, L.A., Ron, S., Heyer, R. & Gascon, C. 2004. Leptodactylus wagneri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.