OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Martí de Toralles

Sant Martí de Toralles és una església del poble disseminat de Toralles, al municipi de Montagut i Oix (Garrotxa), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici que s'alça a migdia del Montpetit, accessible de d'Oix pel coll del Mercer, o des de la carretera de Castellfollit de la Roca a Oix, agafant, a l'esquerra, la pista forestal que surt del collet de Camporiol. L'església es troba en un paratge de la vall de Bac prop de dos grans casals amb els quals formen el nucli de Toralles: El Mercer i (no pas gaire lluny) La Costa.
Es tracta d'una construcció romànica d'una sola nau, volta de canó apuntada i porta a migdia, que conserva part de la ferramenta i el forrellat romànic. L'absis és a llevant, semicircular i té cornisa amb fris sostingut per cartel·les. Per sobre d'aquesta encara s'hi veu la coberta de llosa mig amagada per les teules actuals. Té finestra central, protegida per una cornisa semicircular. Tres finestres, una a ponent i dues al migdia, proporcionen la il·luminació. A l'interior, la finestra de l'absis, ara tapiada, es convertí en una fornícula que conté una imatge moderna de Sant Martí. El mur de migdia té dues finestres, cornisa i fris sostingut per mènsules sense ornamentació. La portalada és situada al mur de migdia i emmarcada per dos arcs en degradació. L'antiga espadanya del mur de ponent ha estat reconvertida en torre.
Cal destacar que conserva els batents originals de la porta amb la ferramenta d'època romànica així com un bonic forrellat amb cap de drac. Hi ha una pica baptismal romànica conservada a l'interior de l'església, no presenta cap mena d'ornamentació. Amida 70 cm de diàmetre i té una alçada de 45 cm. Hi ha una pica beneitera en forma de petxina.

## Història

Malgrat que el rètol de la cruïlla del collet de Camporiol dati l'església el 977, seguint alguns autors, cal dir que això és totalment fals, ja que el que se cita com a originària d'aquest any és la contrada de Toralles i no el temple de Sant Martí. La primera notícia és dels anys 1279 i 1280, recollida a les "Rationes Decimarum Hispaniae", anomenant-la "...ecclesia de Torrayles...". Consta citada el 1362 com a "Sancti Martini de Thoraliis" en el llibre verd del Capítol de Girona. Encara que al llarg del s. XIV, els nomenclàtors l'esmenten com "...ecclesia parrochialis sancti Martini de Torayes...".
A finals del s.XVI consta com a depenent de la parròquia d'Oix, tot i que a partir de finals del s.XVII o començaments del XVIII passà a dependre de la de Santa Maria de Castellar de la Muntanya.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Sant Martí de Toralles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Schubert (cràter)

Schubert és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 190 km de diàmetre. Porta el nom del compositor austríac Franz Schubert (1797-1828), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Schubert». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 13-10-2016. [Consulta: 31 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Schueberfouer

El Schueberfouer és la fira anual de la ciutat de Luxemburg. Té lloc a la plaça Glacis del districte de Limpertsberg. És una festa amb molta tradició i el 2015 se celebra la seva 675a edició. Va ser creada per Joan I de Luxemburg el 20 d'octubre de 1340. Tradicionalment, el Schueberfouer comença un dimecres, dijous o divendres abans del dia de Sant Bartomeu (24 d'agost) i tanca un dilluns, dimarts o dimecres abans del 12 de setembre per tal de durar 20 dies cada any. El 2010, la fira va comptar amb 184 atraccions.

## Referències

* ↑ "Attractions", Schueberfouer.

## Bibliografia

* Anonym, o.J. Schueberfouer History / Den Uersprong vun der Schueberfouer. URL: http://funfair02.free.fr/publishing/fouerhistory_L.htm Arxivat 2009-12-07 a Wayback Machine. (9.9.2008).
* Kayser, Steve, 2007. Schueberfouer - Déi Lëtzebuerger Traditioun zënter 1340. Editions Schortgen.
* Margue, Michel & Michel Pauly, 1990. «Pour ce que nous desirrons moult le profit et avancement de nostre pays et especiaulment de nostre ville de Luxembourg». Kurze Bemerkungen zum wirtschaftspolitischen Umfeld der Gründung der Schobermesse". In: Pauly, Michel (Hrsg.), 1990. Schueberfouer 1340-1990. Untersuchungen zu Markt, Gewerbe und Stadt in Mittelalter und Neuzeit. Publications du CLUDEM 1: 47-61. Luxembourg.
* nos cahiers - Lëtzebuerger Zäitschrëft fir Kultur: "Schueberfouer spécial", 2/3 2008 29. Joer, editions saint-paul.
* Oppel, Pia, 2008. "D'Schueberfouer". In: Kmec, S., B. Majerus, M. Margue & P. Peporte (éditeurs), 2008. Lieux de mémoire au Luxembourg. Erinnerungsorte in Luxemburg, 2. Editioun, S. 317–322. éditions saint-paul, Lëtzebuerg. ISBN 978-2-87963-705-1.
* Kollmann, Cristian, 2010. "Etymologie von Schuebermëss, -fouer Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine.". infolux - Forschungsportal zum Luxemburgischen. URL: http://infolux.uni.lu/2010/09/fouer/ Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. (24.8.2011).
* Pauly, Michel (Hrsg.), 1990. Schueberfouer 1340-1990. Untersuchungen zu Markt, Gewerbe und Stadt in Mittelalter und Neuzeit. Publications du CLUDEM 1. Les publications de la Banque et Caisse d'épargne de l'État. 152 S. Impr. Saint-Paul, Luxembourg.
* Schroeder, Jean, 1990. "L'acte de fondation de la 'Schueberfouer'", In: Pauly, Michel (Hrsg.), 1990. Schueberfouer 1340-1990. Untersuchungen zu Markt, Gewerbe und Stadt in Mittelalter und Neuzeit. Publications du CLUDEM 1: 41–46. Luxembourg.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* FunFair Luxemburg
# Schuberts Frühlingstraum

Schuberts Frühlingstraum (El somni primaveral de Schubert) és una pel·lícula musical alemanya de 1931 dirigida per Richard Oswald. Els protagonistes són Carl Jöken, Gretl Theimer i Alfred Läutner. És un biopic situat a començaments del segle xix sobre el compositor austríac Franz Schubert. És una de dues pel·lícules juntament amb Wien, du Stadt der Lieder(Viena, ciutat de cançó) (1930) amb les quals aquest director va voler fer un homenatge musical a la seva ciutat, Viena.

## Repartiment

* Carl Jöken com a Franz Schubert
* Gretl Theimer com a Maria Esterhazy
* Alfred Läutner com a Graf Esterhazy
* Willy Stettner cocom a m Von Fekete, sein Schwiegersohn in spe
* Lucie Englisch com a Therese, Wirtin der 'Höldrichsmühle'
* Sig Arno com a Ferdi Klebinder
* Oskar Sima com a Sepp, Küfer der 'Höldrichsmühle'
* Gustl Gstettenbaur com a Schani, Piccolo in der 'Höldrichsmühle'
* Fritz Kampers
* Max Hansen
* Paul Morgan

## Referències

* ↑ Prawer p.ix

## Bibliografia

* Bock, Hans-Michael & Bergfelder, Tim. The Concise CineGraph. Encyclopedia of German Cinema. Berghahn Books, 2009.
* Prawer, S.S. Between Two Worlds: The Jewish Presence in German and Austrian Film, 1910-1933. Berghahn Books, 2005.
# Santa Caterina del Sinaí

* No s'ha de confondre amb Monestir de Santa Caterina del Sinaí.
Santa Caterina del Sinaí (Hàgia Aikaterine) és un monestir de Càndia (Grècia) que porta aquest nom perquè originalment fou una dependència del monestir del mateix nom al mont Sinaí, i pertany avui a l'església metropolitana d'Hàgios Menas. Fou un centre cultural durant el període venecià, i fou seu d'una escola en la que van estudiar Ioannis Morezenos, Ioasaph Doreianos, Ieremias Palladas i altres menys coneguts, entre ells els patriarques Meletios Pegas, Kyrillos Loukaris i Meletios Vlastos.
El Katholikon del monestir i la capella d'Hàgioi Deka són avui la seu d'una col·lecció de treballs artístics de la Creta Bizantina i post-bizantina, protegida pel Sacre Arquebisbat de Creta. A la col·lecció hi ha icones del pintor Angelos (un dels més famosos del segle xv) i sis icones de Miguel Damaskenos del segle xvi. Formen part del seu patrimoni les pintures murals de l'església de Miguel Arcàngel a Preveliana de Monofatsio, de l'església de Panagia a Patsos, d'Amari i algunes mes. També s'inclouen llibres religiosos i manuscrits, vestits, objectes i relíquies eclesiàstiques, treballs en fusta i escultures.
Els objectes principals són:
* La icona de Sant Phanourios i les del Miracle de Sant Phanourios, del segle xv, del monestir d'Odegetria a Kainourio, atribuïdes a Angelos.
* La icona Deesis, del segle xv, de l'església dels Taxiarques a Geraki.
* El Crist Pantocràtor del segle xv, de Gouves a Pediada.
* "L'adoració dels mags", icona del segle xvi, "Theotokos el Vatos", icona del segle xvi, "Noli me tangere", icona del segle xvi, "El darrer superior", icona del segle xvi, "Santa Litúrgia", icona del segle xvi, i "El primer sínode ecumènic", icona de 1591, pintades per Miguel Damaskenos.
* Sant Onouphrios, icona del segle xvi del monestir d'Hàgios Panteleimon.
* Icones del Dodekaorton, del Monestir de Kera Kardiotissa a Pediada, segle xvii.

## Referències

* ↑ Agia Ekaterini church and Exhibition
* ↑ St. Catherine's Museum al web heraklion,org
* ↑ Agias Aikaterinis Arxivat 2017-01-02 a Wayback Machine. a www.greekguide.com
* ↑ Santa Caterina del Sinaí al web del ministeri de cultura grec
# Sainte-Croix-aux-Mines

Sainte-Croix-aux-Mines (en alsacià Sànkriz) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2014 tenia 2.004 habitants. Pertany a la zona welche d'Alsàcia.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2014 |
| 2.399 | 2.261 | 2.332 | 2.010 | 1.932 | 2.035 | 2.049 | 2.004 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2014 | Agnès Henrichs | MoDem |
| 2014- | Claude Schmitt | Divers droite |
# Salts al Campionat del Món de natació de 2003

La competició de salts al Campionat del Món de natació de 2003 es realitza a la Piscina Municipal de Montjuïc (Barcelona).

## Proves

Es realitzen cinc proves, separades en competició masculina i competició femenina:
* trampolí 1 m
* trampolí 3 m
* plataforma 10 m
* trampolí sincronitzat 3 m
* plataforma sincronitzada 10 m

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Event | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| trampolí 1 m. | Xiang Xu (CHN) | 431.94 | Wang Kenan (CHN) | 412.41 | Joona Puhakka (FIN) | 391.26 |
| trampolí 3 m. | Aleksandr Dobroskok (RUS) | 788.37 | Peng Bo (CHN) | 780.84 | Dmitri Saütin (RUS) | 776.64 |
| plataforma 10 m. | Alexandre Despatie (CAN) | 716.91 | Mathew Helm (AUS) | 697.74 | Tian Liang (CHN) | 696.06 |
| trampolí 3 m. sincronitzat | Rússia Aleksandr Dobroskok Dmitri Saütin | 369.18 | R.P. de la Xina Wang Tianling Wang Feng | 343.29 | Alemanya Tobias Schellenberg Andreas Wels | 334.44 |
| plataforma 10 m. sincronitzada | Austràlia Mathew Helm Robert Newbery | 384.60 | Ucraïna Roman Volodkov Anton Zakharov | 372.60 | R.P. de la Xina Tian Liang Hu Jia | 367.14 |

### Categoria femenina

| Event | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| trampolí 1 m. | Irina Lashko | 299.97 | Conny Schmalfuss | 296.13 | Blythe Hartley | 291.33 |
| trampolí 3 m. | Guo Jingjing | 617.94 | Yuliya Pakhalina | 611.58 | Wu Minxia | 589.80 |
| plataforma 10 m. | Émilie Heymans | 597.45 | Lao Lishi | 595.56 | Li Na | 563.43 |
| trampolí 3 m. sincronitzat | R.P. de la Xina Guo Jingjing Minxia Wu | 357.30 | Rússia Vera Ilyina Yuliya Pakhalina | 321.24 | Mèxic Paola Espinosa Laura Sánchez | 299.64 |
| plataforma 10 m. sincronitzada | R.P. de la Xina Lao Lishi Li Ting | 344.58 | Austràlia Lynda Dackiw Loudy Tourky | 323.34 | Rússia Evgenya Olshevskaya Svetlana Timoshinina | 300.12 |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | R.P. de la Xina | 4 | 4 | 4 | 12 |
| 2 | Rússia | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | Canadà | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 4 | Austràlia | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 5 | Alemanya | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Ucraïna | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Finlàndia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | Mèxic | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 10 | 10 | 10 | 30 |
# Saramură

La Saramură és un plat tradicional romanès, generalment basat en diferents tipus de peix, normalment dobruja, i a Moldàvia i Transsilvània s'hi afegeix carn seca o fumada. Les receptes varien molt, la part habitual és el peix / carn a la brasa (de vegades sobre un llit de sal) i després s’afegeix remullat, bullit en salmorra o salsa base de salmorra. Normalment el plat inclou verdures, mamaliga, (semblant a la polenta), patates, etc. (la paraula romanesa significa salmorra).
Els lipovans li diuen rassol al plat. Per exemple, a la saramură de crap n'hi diuen karp rassol. Saramură de crap es tradueix sovint per "carpa en salmorra" o "carpa salada".

## Referències

* ↑ "Gastronomie, pasiune și multiculturalism – la ”Crama Terente”, în municipiul Brăila"

## Enllaços externs

* Saramură de peşte ("Una recepta de peix"), The Epoch Times, 16.11.2011
# Saran

«Saran» té aquests significats:
* Saran (Loiret)
* Districte de Saran
* Divisió de Saran, entitat administrativa de Bihar (Índia) creada el 1991 per segregació de la divisió de Tirhut amb capital a Chapra
# Saturnino Arrúa

Saturnino Arrúa (Itá, 7 d'abril de 1949) fou un futbolista paraguaià de la dècada de 1970.
Fou 35 cops internacional amb la selecció del Paraguai.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Cerro Porteño i Real Zaragoza. Al club aragonès formà juntament amb Carlos Diarte i Felipe Ocampos la davantera coneguda com els Zaraguayos.
Posteriorment fou entrenador.

## Referències

* ↑ Appearances for Paraguay National Team; at RSSSF
* ↑ Saturnino Arrúa - Un gran y magnífico "10" (Saturnino Arrúa - Great and magnificent "10"); Última Hora, 19 June 2010 (castellà)
* ↑ El Zaragoza de los ‘zaraguayos' (Zaragoza of the ‘zaraguayos') Arxivat 28 juny 2013 at Archive.is; A Pie de Pista, 7 April 2013 (castellà)
* ↑ Saturnino Arrúa carga una “pesada mochila” (Saturnino Arrúa carries “heavy pack”) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.; ABC, 2 June 2009 (castellà)
* ↑ Tras la renuncia de Lanata, Arrúa vuelve a dirigir al "12" (After stepping down of Lanata, Arrúa back in helm of "12"); Última Hora, 19 October 2009 (castellà)
* ↑ Saturnino Arrúa a BDFutbol
* ↑ Saturnino Arrúa a National-Football-Teams.com (anglès)
# Sayada

Sayada (àrab: صيادة, Ṣayāda) és una ciutat costanera del Sahel tunisià, situada una quinzena de quilòmetres al sud de Monastir, dins de la governació homònima. Constitueix una municipalitat amb 12.962 habitants el 2014.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 38 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, constitueix dos sectors o imades, Sayada Est (32 63 51) i Sayada Ouest (32 63 52), de la delegació o mutamadiyya de Sayada-Lamta-Bou Hjar (32 63).

## Referències

* ↑ «Populations, logements et ménages par unités administratives et milieux» (pdf) (en àrab). Arxivat de l'original el 28 de gener 2018. [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Sayada - Lloc web oficial
# Say You, Say Me

Say You, Say Me és una cançó de Lionel Richie. Va arribar al número 1 de la llista Billboard el 21 de desembre de 1985. Va aparèixer en el film White Nights interpretada per Mikhail Baryshnikov i Gregory Hines. Amb tot, el tema no es podia trobar al disc de la banda sonora de l'àlbum. La productora Motown Records no volia que aparegués en com a single després de l'àlbum Can't Slow Down i es va haver d'esperar que aparegués el seu tercer disc, de 1986, Dancing on the Ceiling.

## Referències

* ↑ Roberts, David. British Hit Singles & Albums. 19th. London: Guinness World Records Limited, 2006, p. 136. ISBN 1-904994-10-5.
* ↑ Whitburn, Joel. Top Adult Contemporary: 1961-2001. Record Research, 2002, p. 204.

## Enllaços externs

* Lletra de la cançó a MetroLyrics
# Saya

Genèricament, la saya (鞘) fa referència a la funda o beina d'una espasa japonesa o un ganivet. Solia fer-se de fusta lleugera, lacada per l'exterior.
La fusta és tan delicada que ha de tenir-se gran cura al desembeinar, ja que fer-lo d'una manera incorrecta pot fer que el fil travesse la beina i talle un o diversos dits. La saya disposa d'un enganxe (栗形, kurigata)en un lateral per a enllaçar el cordó (sageo) que l'unix a l'obi, i pot tenir un pie (小尻, kojiri) fet de metal.

## Vegeu també

* Shirasaya
* Shikomizue
# San Vincenzo

San Vincenzo és un comune (municipi) de la província de Liorna, a la regió italiana de la Toscana, situat a uns 100 quilòmetres al sud-oest de Florència i a uns 50 quilòmetres al sud-est de Liorna. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 6.738 habitants.
San Vincenzo limita amb els següents municipis: Suvereto, Piombino, Campiglia Marittima i Castagneto Carducci.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 18 març 2020].
# Scomberomorus concolor

Scomberomorus concolor és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 77 cm de longitud total i els 3.600 g.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del nord del Golf de Califòrnia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Scomberomorus lineolatus

Scomberomorus lineolatus és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 80 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la costa occidental de l'Índia i Sri Lanka fins a Tailàndia, Malàisia i Java.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Sanchón de la Ribera

Sanchón de la Ribera és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 170 | 132 | 115 | 111 |
# Sant Jeroni d'Argelers

Sant Jeroni d'Argelers, anomenat habitualment simplement Sant Jeroni, és una ermita del costat del santuari de Nostra Senyora de Vida, del terme comunal d'Argelers, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada a la zona central-occidental del terme, a més de dos quilòmetres i mig al sud-oest en línia recta del nucli principal de la vila d'Argelers.

## Història

No hi ha dades documentals d'aquest edifici anteriors al 1688, tot i que alguns historiadors l'han volguda vincular amb una capella dedicada a sant Jaume esmentada el 1068, que no s'ha pogut identificar fins ara.

## La construcció

Es tracta d'una església petita, d'una sola nau coberta amb volta de canó seguit. A llevant, la capçalera presenta un absis molt aprofundit, respecte de les proporcions del temple. La nau fa 3,40 per 3 metres, amb una forma quasi quadrangular. L'absis fa uns 2,5 metres interiors, per tant, les seves mides no difereixen gaire de les de la nau. És una edificació del segle x, feta amb petits blocs trencats de granit, fortament relligats amb morter. L'arc triomfal és lleugerament ultrapassat, i conserva tres finestres d'una sola esqueixada.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «7 - Argelers de la Marenda». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Argelers». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 10. Sant Jeroni». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Argelers: Sant Jeroni». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «Lermita de Sant Jeroni, al costat NE de Nostra Senyora de Vida en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-04-04. [Consulta: 23 març 2016].
# Sent Antonin (Tarn i Garona)

Sent Antonin (en francès Saint-Antonin-Noble-Val) és un municipi del departament francès Tarn i Garona, a la regió d'Occitània del sud-oest de França.

## Geografia

Situat entre dos rius, la Boneta i l'Avairon, Sent Antonin és una de les poques viles medievals que han sobreviscut al pas del temps. Voltada per muralles fortificades, és protegida per les gorges de l'Avairon i els penya-segats del Ròc d'Anglars a més de tenir el seu sector oest circuït pel bosc de la Gresinha.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.729 | 1.814 | 1.743 | 1.830 | 1.867 | 1.887 | 1.797 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1994-2008 | Jean Spénale | PS |
| 2008- | Gérard Agam | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Enllaços externs

* http://www.saint-antonin-noble-val.com/
* Romanesque and medieval sculpture of Saint-Antonin-Noble-Val
* Megaliths around Saint-Antonin-Noble-Val and in the surrounding area
* http://www.saintantoninnobleval.com
# Lluís Juli i Casals

Lluís Juli i Casals (el Masnou, Maresme, 18 de maig de 1872 - Barcelona, 3 de novembre de 1906) fou un advocat i polític republicà.
Fou diputat provincial i candidat de la conjunció de federals i Unió Republicana. Es va presentar a les eleccions pel districte electoral de Mataró. A les eleccions generals espanyoles de 1905 es va presentar amb el Partit Republicà Democràtic Federal i va quedar segon del districte amb 2.034 vots (31,8% dels vots), després de Trinitat Rius i Torres de la Lliga Regionalista.
Al Masnou fou president honorari del Centre de la Unió Republicana del Masnou, inaugurat el 5 d'agost de 1906, i hi feu diversos mítings.
Va morir el 3 de novembre de 1906, l'enterrament tingué lloc el dia 4 a Barcelona i es convertí en un tumult i un escàndol. Havia de ser un enterrament religiós per disposició de la vídua, Maria Pagès i Bosch, però un grup de dos cents lerrouxians comandats pel mateix Alejandro Lerroux volgueren impedir la realització de l'acte religiós: n'expulsaren els capellans i clergues i la vídua amb empentes i insults, assaltaren el cotxe mortuori per treure'n la creu i aconseguiren fer-se amb el cadàver.

## Referències

* ↑ «Memorandum del any». La Esquella de la Torratxa, 4 gen. 1907.
* ↑ Costa Oller, Francesc. Mataró: de la ciutat que creix.. Mataró: Arxiu d'història 1, 2017.
* ↑ Toran, Rosa. Atles electoral: els consistoris del Masnou 1812-1979. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2013.
* ↑ «L'enterro d'en Juli». El Poble català, 5 nov. 1906.
* ↑ del O., P. «La gran farsa». La Campana de Gràcia, 10 nov. 1906.
* ↑ Bula, Ysart «L'enterro d'en Juli y Casals». La Tralla: setmanari satírich, 9 nov. 1906.
# Lóixevo

Lóixevo (en rus: Лошево) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 2 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.