OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andròmeda III

Andròmeda III és una galàxia nana esferoïdal (dSph) a uns 2,44 milions d'anys llum del nostre sistema solar en la constel·lació d'Andròmeda. Va ser descoberta per Sydney van Der Bergh en un sondeig de plaques fotogràfiques preses amb el telescopi Schmidt de 48 polzades (1,2 m) des de l'Observatori del Mont Palomar el 1970-1971, juntament amb Andròmeda I, Andròmeda II i el presumible origen o no de la galàxia d'Andròmeda IV. Andròmeda III és part del grup local de galàxies i és una galàxia satèl·lit de la galàxia d'Andròmeda (M31).

## Referències

* 1 2 «The observed properties of dwarf galaxies in and around the Local Group» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 05-06-2012, pàg. 4. DOI: 10.1088/0004-6256/144/1/4.
* ↑ R. Brent Tully «Our Peculiar Motion Away from the Local Void» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 1, 20-03-2008, pàg. 184–205. DOI: 10.1086/527428.
* ↑ R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* 1 2 Laurent Cambrésy «HYPERLEDA. I. Identification and designation of galaxies» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 25-11-2003, pàg. 45–55. DOI: 10.1051/0004-6361:20031411.
* ↑ McConnachie, A. W.; Irwin, M. J.; Ferguson, A. M. N.; Ibata, R. A.; Lewis, G. F.; Tanvir, N. «Distances and metallicities for 17 Local Group galaxies». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 356, 4, 2005, pàg. 979–997. arXiv: astro-ph/0410489. Bibcode: 2005MNRAS.356..979M. DOI: 10.1111/j.1365-2966.2004.08514.x.
* 1 2 van den Bergh, Sydney «Search for Faint Companions to M31». Astrophysical Journal, 171, enero 1972, pàg. L31. Bibcode: 1972ApJ...171L..31V. DOI: 10.1086/180861.

## Vegeu també

* Galàxies del Grup Local

## Enllaços externs

* Catàleg SEDS
Coordenades: 00$^h$ 35$^m$ 33.8$^s$; +36° 29′ 52″
# Biblioteca Marsh

La biblioteca Marsh (en anglès: Marsh's library) és una biblioteca situada a St. Patrick's Close a Dublín, Irlanda.
Aquesta biblioteca pública és la més antiga d'Irlanda, ja que va ser fundada per l'arquebisbe Narcissus Marsh el 1701. L'arquebisbe era degà de la propera catedral de Sant Patrici, i a la seva mort l'any 1713 va ser enterrat al recinte de la catedral. L'edifici ocupa un lloc pròxim a la catedral de Sant Patrici, i el seu arquitecte fou William Robinson.

## Col·leccions

La biblioteca posseeix llibres de gran valor entre els quals en destaquen els dels segles XVI, XVII i xviii. En total reuneix uns 25.000 exemplars dividits en quatre col·leccions principals i 300 manuscrits.
Com que és una biblioteca dependent de l'església gran part dels llibres guardats són obres litúrgiques, missals, breviaris, llibres d'hores de l'ús Sarum, biblies impreses en quasi totes les llengües, molta teologia i polèmica religiosa. Però es pot trobar també llibres sobre altres matèries: científics, matemàtics, musicals, literatura variada, assaigs, etc.
Destaca la col·lecció pertanyent a Edward Stillingfleet, bisbe de Worcester. Edward va vendre la seva col·lecció d'uns 10.000 exemplars al degà Marsh el 1705 per la quantitat de 2.500 £.
Élie Bouhéreau, un hugonot refugiat de La Rochelle, que va fugir de França el 1695, va ser-ne el primer bibliotecari, i també va donar la seva biblioteca personal.
Les col·leccions es completen amb mapes, escrits a mà i uns vuitanta incunables, un dels més valuosos un volum de Cartes als seus amics de Ciceró datat a Milà el 1472.

## Bibliotecaris

* Élie Bouhéreau (1701 - 1719)
* Robert Dougatt (1719 - 1730)
* John Wynne (1730 - 1762)
* Thomas Cobbe (1762 - 1766)
* William Blackford (1766 - 1773)
* William Cradock (1773 - 1776)
* Thomas Cradock (1776 - 1815)
* Thomas R. Cradock (1815 - 1841)
* Thomas R.W. Cradock (1841 - 1872)
* William Maturin (1872 - 1887)
* George T. Stokes (1887 - 1898)
* Newport I.D. White (1898 - 1931)
* Newport B. White (1931 - 1957)
* R.O. Dougan (1957 - 1958)
* R.B. MacDowell (1958 - 1974)
* J.G. Simms (1974 - 1979)
* John S. Brown (1979 – 1989)
* Muriel McCarthy (1989 -)

## Referències

* 1 2 «Còpia arxivada» (en anglès). Marsh's Library's official website. Arxivat de l'original el 2018-07-21. [Consulta: 18 febrer 2013].
* ↑ «History» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 18 febrer 2013].
* ↑ «Catalogue» (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2013].
* ↑ «Catàleg». [Consulta: 18 febrer 2013].
* ↑ «Marsh’s first librarian» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 18 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# La Aurora Olotense

La Aurora Olotense va ser la primera publicació periòdica publicada a Olot. El primer número es va publicar el 6 de gener de 1859, amb subtítol de "Noticiero Universal". Tenia una periodicitat bisetmanal i va tenir una durada de trenta-quatre números, fins al primer de maig del mateix any. La publicació tenia unes dimensions de 22 x 32 cm.

## Història

Va ser impulsada per Teodor de Mena Zamora, un jove mataroní establert a Olot, que es convertí en el primer periodista local. De Mena també va arribar a escriure algunes peces teatrals. Entre els col·laboradors de la revista s'hi trobaven Pau Estorch, Benet Torà i Esteve Paluzie.
Inicialment, la revista s'estampava a la Impremta de la família Doutrem i posteriorment a la de Joaquim Antiga. Després de 34 números, la publicació no va continuar, però el seu impulsor va crear una nova publicació, El Faro de la Montaña, que es publicaria durant la segona meitat de 1859.
El 1914, durant les Festes del Tura d'Olot, es va organitzar una exposició bibliogràfica sobre els inicis de la premsa olotina, on es van poder veure alguns exemplars de La Aurora Olotense i El Faro de la Montaña. Per poder realitzar-la, la comissió encarregada va demanar als “bons olotins” perquè donessin o dipositessin els títols que hi mancaven. Fins i tot es va publicar un catàleg, del qual es van imprimir mil còpies i es van vendre 42, segons explicà el llavors secretari de la biblioteca, Joaquim Danés i Torras.
El 1999 la Biblioteca Marià Vayreda d'Olot va digitalitzar en microfitxes una col·lecció de la publicació, que permetia consultar-ho sense manipular els originals. A partir del 2005 es va començar a digitalitzar els originals, i actualment estan disponibles en línia al servei Regira de la Diputació de Girona.

## Referències

* ↑ valeri, Olot | xavier. «La biblioteca Marià Vayreda d'Olot ha digitalitzat la premsa local fins al 1936», 09-01-2009. [Consulta: 12 octubre 2023].
* 1 2 3 Mayans, Antoni; Puigvert, Xavier «150 anys de La Aurora Olotense». El cartipàs, 2009, pàg. 1.
* ↑ Armengol Prat, Lluís «L a Prensa y el Coso Olotenses a los 100 anos de existència». Revista de Girona, 1959.
* ↑ «Nostra premsa». Curiositats de Catalunya, 1937, pàg. 309.
* ↑ «Teodor de Mena | enciclopedia.cat». [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ «Metges Catalans | Pau Estorch i Siqués». [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ garrotxa. «El centenari de l'exposició de la premsa olotina a la Vitrina del Mes de l’Arxiu Comarcal de la Garrotxa», 02-04-2014. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ Badia, Judit «La Digitalització de l'hemeroteca local d'Olot». El Cartipàs [Olot], 139, 01-01-2022, pàg. 1.
* ↑ «Regira». [Consulta: 12 octubre 2023].

## Bibliografia

* Danés i Torras, Joaquim. Exposición bibliográfica conmemorativa del Centenario de la prensa local olotense 1859-1959 [Fullet]

## Enllaços externs

* Exemplars digitalitzats de La Aurora Olotense a l'hemeroteca digital d'Olot.
# Cent vint-i-u

El nombre 121 (CXXI) és el nombre natural que segueix el nombre 120 i precedeix el nombre 122. La seva representació binària és 1111001, la representació octal 171 i l'hexadecimal 79. La seva factorització en nombres primers és 11²; altres factoritzacions són 1×121 = 11².
Es pot representar com a la suma de tres nombres primers consecutius: 37 + 41 + 43 = 121; és un nombre gairebé primer: 11 × 11 = 121.
# Chả lụa

El Chà lua és un plat vietnamita, conegut també com a pernil del Vietnam o salsitxa del Vietnam .

## Producció i consum

Tradicionalment el Chà lua es fa amb carn de porc magra, midó de patata i nước mắm (salsa de peix). La carn de porc s'ha de colpejar fins que es torni pastosa, no es pot tallar o picar-se, ja que seguiria sent fibrosa, seca i trencadissa. Gairebé al final del període de copejat s'afegeixen unes cullerades de nước mắm a la carn per donar-li sabor, encara que també s'hi pot afegir sal, pebre negre molta i sucre. La carn es diu llavors Giò song , que significa 'salsitxa crua', i també es pot utilitzar en altres plats.
La barreja s'embolica llavors fortament amb fulles de plàtan donant-li forma cilíndrica i es bull. Si el full de plàtan no s'ajusta bé i l'aigua es filtra a l'interior mentre s'està coent, la salsitxa es farà malbé. La salsitxa s'ha de submergir verticalment en aigua bullent, i en general per a una salsitxa d'1 kg. es necessita una hora de cocció. En fer Chà lua a mà, una forma habitual de saber si està ben cuita és llançar la salchicha contra una superfície dura: si rebota, és bona.
El Chà lua més famós procedeix de la localitat d'UOC li, Thanh OAI (província de Ha Tay, nord del Vietnam), on la gent s'enorgulleix d'elaborar professionalment Chà lua . Quan cuinen Chà lua , els habitants d'UOC li encenen una vareta d'encens d'igual longitud a la circumferència de la secció transversal de la salsitxa, ja que creuen que quan l'encens s'ha cremat completament, la salsitxa estarà ben cuita.
El Chà lua correctament preparat es pot emmagatzemar a temperatura ambient durant aproximadament una setmana.
Durant la primera onada d'immigrants vietnamites als Estats Units a mitjan dècada de 1970, les fulles de plàtan eren difícils de trobar i els cuiners vietnamites les van substituir per paper d'alumini, costum que continua avui.
La salsitxa se sol tallar en rodanxes i es menja amb Banha Cuon , Banha mi o xôi , o estofat amb salsa de peix i pebre negre amb altres plats de carn. Si es fregeix se l'anomena marxa Chien .

## Notes

* 1 2 Giò marxa UOC li va mam co Tết (en vietnamita).
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1896 - Velocitat homes

Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1896 :
| Ciclisme en carretera |||
| Carretera individual | homes |
| Ciclisme en pista |||
| Velocitat | homes |
| 2 km | homes |
| 10 km | homes |
| 100 km | homes |
| 12 hores | homes |
| 1900> |||
La cursa de velocitat masculina fou una de les proves de ciclisme en pista que es disputà als Jocs Olímpics de 1896. La cursa es diputà l'11 d'abril sobre un recorregut de 333m, una volta a la pista i el vencedor fou el francès Paul Masson, mentre que a la segona posició es produí un empat que calgué resoldre amb una cursa de desempat, que fou favorable al grec Stamatis Nikolópulos. Adolf Schmal fou tercer.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Paul Masson | Stamatis Nikolópulos | Adolf Schmal |

## Resultats

| Posició | Ciclista | Temps |
| | Paul Masson | 24,0" |
| 2 | Stamatis Nikolópulos | 26,0" |
| 2 | Adolf Schmal | 26,0" |
| 4 | Edward Battel | 26,2" |
| 5 | Frank Keeping | 27,0" |
| 5 | Theodor Leupold | 27,0" |
| 5 | Léon Flameng | 27,0" |
| 8 | Joseph Rosemeyer | 27,2" |

### Cursa per la segona posició

| Posició | Ciclista | Temps |
| | Stamatis Nikolópulos | 25,4" |
| | Adolf Schmal | 26,6" |

## Referències

* Lampros, S.P.; Polites, N.G.; De Coubertin, Pierre; Philemon, P.J.; & Anninos, C.. The Olympic Games: BC 776 – AD 1896. Athens: Charles Beck, 1897. (Consultable digitalment a The Olympic Games: BC 776 – AD 1896 Arxivat 2013-01-16 a Wayback Machine.)
* Mallon, Bill; & Widlund, Ture. The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson: McFarland, 1998. ISBN 0-7864-0379-9. (Extracte consultable a The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary Arxivat 2012-09-12 a Wayback Machine.)
* Smith, Michael Llewellyn. Olympics in Athens 1896. The Invention of the Modern Olympic Games. London: Profile Books, 2004. ISBN 1-86197-342-X.
# Choi Jin-sil

    En aquest nom coreà, el cognom és Choi.
Choi Jin-sil (en coreà 최진실) (24 de desembre de 1968 - 2 d'octubre de 2008) fou una actriu i model sud-coreana. Era considerada una de les millors actrius del seu país, anomenada "L'actriu de la Nació". Durant només dues dècades protagonitzà 17 pel·lícules, 20 sèries de televisió i 140 anuncis.

## Referències

* ↑ "From Ad Star to Celeb-Mom", article a The Korea Times (anglès)

## Enllaços externs

* Choi Jin Sil a HanCinema
# Claire Carver-Dias

Claire Carver-Dias (Burlington, 19 de maig de 1977) és una nedadora canadenca de natació sincronitzada medallera de bronze olímpica el 2000 en el concurs per equips.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de 2000 celebrats a Sydney (Austràlia) va guanyar la medalla de bronze en el concurs per equips, amb una puntuació de 97 punts, després de Rússia (or amb 99 punts) i Japó (plata amb 98 punts), sent les seves companyes d'equip: Lyne Beaumont, Erin Chan, Catherine Garceau, Fanny Létourneau, Kristin Normand, Jacinthe Taillon, Reidun Tatham i Jessica Chase.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 16 de març de 2018.
* ↑ Fitxa COI Consultat el 16 de març de 2018.
# Christian Meyer

Christian Meyer (Friburg de Brisgòvia, Baden-Württemberg, 12 de desembre de 1969) és un ciclista alemany que va córrer a primers de la dècada de 1990, fins que una caiguda al Girobio de 1994 el deixà paraplègic. En el seu palmarès destaca la medalla d'or als Jocs Olímpics de 1992 en la prova de contrarellotge per equips, formant equip amb Michael Rich, Bernd Dittert i Uwe Peschel. Un any després guanyà la medalla de plata als Campionats del món en la mateixa prova.

## Palmarès

* 1992
** Medalla d'or als Jocs Olímpics en la contrarellotge per equips, formant equip amb Michael Rich, Bernd Dittert i Uwe Peschel
* 1993
** Medalla de plata als Campionats del món de ciclisme en ruta en la contrarellotge per equips, amb Uwe Peschel, Michael Rich i Andreas Walzer
* 1994
** Vencedor d'una etapa de la Cursa de la Pau

## Referències

* ↑ (alemany) PDF «Glück im Pech - Chris und Jan». Arxivat de l'original el 27 de setembre 2013. [Consulta: 28 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Cheng Hao

Cheng Hao (xinès simplificat: 程颢; tradicional: 程顥; pinyin: Chéng Hào; 1032-1085), fou un filòsof xinès de la Dinastia Song, germà de Cheng Yi (1033-1107). Representant del neoconfucianisme, és considerat el principal iniciador de l'Escola de l'Esperit.

## Referències

* ↑ Ong, Chang Woei. Men of letters within the passes: Guanzhong literati in Chinese history, 907-1911 (tesi). Cambridge (Mass.): Harvard University Asia Center, 2008, p. 132. ISBN 9780674031708.
* ↑ Wilson, Thomas A. «The Ritual Formation of Confucian Orthodoxy and the Descendants of the Sage» (en anglès). The Journal of Asian Studies, 55, 3, 01-08-1996, pàg. 559–584. DOI: 10.2307/2646446. ISSN: 0021-9118.

## Enllaços externs

* Cheng Hao a l'IEP
# Christophe Le Mével

Christophe Le Mével (Lannion, 11 de setembre de 1980) és un ciclista francès, professional des del 2002 al 2014.
Fins al moment la seva victòria més destacada és una etapa al Giro d'Itàlia de 2005.

## Palmarès

* 2001
** 1r a la Ronde de l'Isard
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2010
** 1r al Tour du Haut-Var i vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 2006. 76è de la classificació general
* 2007. Abandona (15a etapa)
* 2008. 40è de la classificació general
* 2009. 10è de la classificació general
* 2010. 42è de la classificació general
* 2013. Abandona (19a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 26è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2011. 15è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. 66è de la classificació general
* 2010. 15è de la classificació general
* 2011. 40è de la classificació general
* 2012. 31è de la classificació general
* 2014. 22è de la classificació general

## Enllaços externs

* Web oficial de Christophe Le Mével Arxivat 2013-05-04 a Wayback Machine. (francès)
* Fitxa de Christophe Le Mével a sitiodeciclismo.net
# Clarence Waldo

Clarence Waldo (Hammond, 21 de gener de 1852 - Bridgeport, 1 d'octubre de 1926) va ser un matemàtic estatunidenc.

## Vida i Obra

Waldo es va graduar el 1875 a la universitat Wesleyana (Connecticut) sota la direcció de John Monroe Van Vleck i va obtenir el doctorat a la universitat de Syracuse el 1894.
Va ser professor de les universitats Wesleyana (1877-1881), institut tecnològic Rose de Terre Haute, Indiana (1883-1891), DePauw de Greencastle (Indiana) (1891-1895), Purdue (1895-1908) i universitat Washington a Saint Louis (1908-1917), en la qual es va retirar el 1917. Després de deixar la docència va continuar sent actiu a la ciutat de Nova York a les oficines d'ensenyament.
Els seus treballs més notables va ser en matemàtiques aplicades a l'enginyeria, havent escrit uns quants llibres de text notables en aquest àmbit.
Waldo és recordat, sobre tot, per haver estat qui va convencer el 1897 els legisladors de l'estat d'Indiana de que aparquessin un projecte de llei en el qual s'establia el valor del nombre Pi en 3,232, tot i que també hi va haver altres raons polítiques. Hagués estat el primer cas en què una veritat matemàtica s'establia per decret.

## Referències

* ↑ Zitarelli, 2019, p. 342.
* ↑ Roever, 1927, p. 614.
* ↑ Coulter, 1926, p. 29.
* ↑ Coulter, 1926, p. 30.
* ↑ Roever, 1927, p. 613.
* ↑ Waldo, 1916, p. 445-446.
* ↑ Corbalán, Gracián i Navarro, 2019, p. 391-393.
* ↑ Hallerberg, 1977, p. 140.

## Bibliografia

* Corbalán, Fernando; Gracián, Enrique; Navarro, Joaquín. La magia de las matemáticas (en castellà). RBA Libros, 2019. ISBN 978-84-918-7379-2.
* Coulter, Stanley «Clarence Abiathar Waldo» (en anglès). Proceedings of the Indiana Academy of Science, Vol. 36, 1926, pàg. 29-32. ISSN: 0073-6767.
* Hallerberg, Arthur E. «Indiana's Squared Circle» (en anglès). Mathematics Magazine, Vol. 50, Num. 3, 1977, pàg. 136-140. DOI: 10.2307/2689499. ISSN: 0025-570X.
* Roever, W.H. «Clarence Abiathar Waldo» (en anglès). Bulletin of the American Mathematical Society, Vol. 33, Num. 5, 1927, pàg. 613-614. ISSN: 0273-0979.
* Waldo, Clarence A. «What Might Have Been» (en anglès). Proceedings of the Indiana Academy of Science, Vol. 26, 1916, pàg. 445-446. ISSN: 0073-6767.
* Zitarelli, David E. A History of Mathematics in the United States and Canada (en anglès). American Mathematical Society, 2019. ISBN 978-1-4704-4829-5.

## Enllaços externs

* Gardner, Elizabeth K. «Did You Know?: Purdue and Indiana's Pi Bill». Universitat de Purdue, 2016. [Consulta: 5 maig 2021]. (anglès)
# Church Rock

Church Rock (navaho Kinłitsosinil) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 1.077 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Church Rock tenia 1.077 habitants, 258 habitatges, i 214 famílies. La densitat de població era de 174 habitants per km².
Dels 258 habitatges en un 56,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 31% dones solteres, i en un 16,7% no eren unitats familiars. En el 15,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 42,2% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 15,6% de 45 a 60 i un 4,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.917 $ i la renda mediana per família de 28.958 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.529 $ mentre que les dones 21.016 $. La renda per capita de la població era de 6.780 $. Aproximadament el 34,3% de les famílies i el 36% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
El segons el cens dels Estats Units de 2010 el 98,14% dels habitants són nadius americans i el 0,65% blancs.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Church Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Church Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Clorosi

Clorosi, en botànica, és la condició en la qual les fulles no produeixen prou clorofil·la. Com que la clorofil·la és la responsable del color verd de les fulles, les fulles cloròtiques són pàl·lides, grogues o groc-blanquinoses. La planta afectada pot acabar morint per no poder produir carbohidrats, però el mutant ppi2 albí d'Arabidopsis thaliana és viable si rep sacarosa exògena.
La clorosi pot ser causada per manca de llum i aleshores se'n diu etiolació (plantes etiolades)
La clorosi fèrrica en les plantes és la manifestació d'una deficiència en ferro.
Hi ha clorosi provocada per la deficiència en altres elements com per exemple el magnesi.
En fruiters conreats en terres molt calcàries s'hi observa sovint clorosi: en cítrics, presseguers sobre el peu de la mateixa espècie, en pereres empeltades en algunes seleccions de codonyer i en l'olivera varietat arbequina, entre moltes altres. També poden resultar afectades per clorosi les fragues o maduixes. En canvi, d'altres plantes o varietats són molt resistents a la deficiència de ferro, com ara l'ametller i la figuera.
Si bé la majoria de les terres tenen prou ferro per a subvenir les necessitats de les plantes, el problema acostuma a ser que en sòls alcalins, amb un pH elevat, el ferro no es troba en una forma química assimilable.
Hi ha dues estratègies per a posar-hi remei. La primera seria seleccionar varietats o portaempelts capaces d'absorbir el ferro en condicions altament alcalines i la segona utilitzar adobs especials com els quelats de ferro.
Aquesta última solució resulta molt cara, atès que de quelats se n'ha d'aplicar cada any; per això és preferible la primera, que realment resol el problema definitivament.

## Notes

* ↑ Kubis S, Patel R, Combe J, et al. «Functional specialization amongst the Arabidopsis Toc159 family of chloroplast protein import receptors». Plant Cell, 16, 8, agost 2004, pàg. 2059–77. DOI: 10.1105/tpc.104.023309. PMC: 519198. PMID: 15273297.