OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rivulus decoratus

Rivulus decoratus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ «Rivulus decoratus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Pixelfed

Pixelfed és un sistema per compartir imatges en forma de programari lliure, que utilitza el protocol ActivityPub per a federar-se amb el Fedivers, llançat a mitjans del mes d'abril de 2018 pel desenvolupador canadenc Daniel Supernault. Permet compartir imatges amb Friendica, Mastodon, Nextcloud, PeerTube, Pleroma, etc. Com que és programari lliure i de codi obert, és possible instal·lar la vostra pròpia instància, mentre us connecteu a aquesta federació del Fedivers.
De vegades es presenta com una alternativa a Instagram (propietat de Facebook) i la seva política de censura, les dades de la qual permet importar.
El sistema està desenvolupat amb el llenguatge de scripting PHP i utilitza el framework Laravel.
Utilitza una interfície d'usuari anomenada Compose UI que permet que quan es carreguen imatges fer canvis en el seu aspecte colorimètric. També és possible incloure publicacions PixelFed a qualsevol pàgina web, mitjançant l'etiqueta incrustada. També inclou eines de moderació i un concepte anomenat "històries", que permeten intercanviar històries entre instàncies de PixelFed o altres instàncies d'ActivityPub que admeten aquest tipus d'activitat (en el sentit d'ActivityPub).

## Referències

* ↑ Guénaël Pépin. «PixelFed, un embryon d'alternative libre à Instagram». NextInpact, 15-06-2018.
* 1 2 Alexis Moreau, Archel Knaebel. «Mastodon, Diaspora, PeerTube... : des alternatives « libres » face aux géants du Net et à leur monde orwellien». Basta !, 11-10-2019.
* ↑ «Features» (en anglès). Friendi.ca.
* ↑ Pulkit Chandak. «PixelFed: A potential open-source alternative to Instagram» (en anglès). FOSS Linux, 29-04-2020.
* ↑ Max Eddy. «How To Get Started on Mastodon and Leave Twitter Behind» (en anglès). PCMag, 13-03-2019.
* ↑ Michael Kwet. «Can Twitter Ever Be Decentralized?» (en anglès). Slate, 20-12-2019.
* ↑ Divya Kala Bhavani. «Mastodon announces Pixelfed, an open-source alternative to Instagram» (en anglès). The Hindu, 26-11-2019. (note, Mastodon est fédéré mais n'est en rien l'auteur du logiciel, il s'agit d'un article ici d'un journal mainstream)
* ↑ Ouanel. «PixelFed». Framalibre.org.
* ↑ «app.php» (en anglès). Compte Github de Pixelfed.
* ↑ Sean Tilley. «There are tons of updates coming to Pixelfed» (en anglès). We Distribute.org, 27-11-2019. Arxivat de l'original el 21 de gener 2022. [Consulta: 27 setembre 2022].
# Línia de retard analògica

Una línia de retard analògica és un circuit elèctric de components elèctrics connectats en sèrie, on cada element individual crea una diferència de temps o canvi de fase entre el senyal d'entrada i el senyal de sortida. Un exemple és el dispositiu bucket-brigade. Es tracta d'un tipus de línia de retard i és capaç de manejar senyals amb amplitud variant contínuament. En una línia de transmissió, les línies de retard analògiques (o altres dispositius equivalents) s'utilitzen per retardar el senyals de telecomunicacions.
En electrònica i els camps de derivats, com el de les telecomunicacions, una línia de retard és un dispositiu en el qual el senyal d'entrada arriba a la sortida del dispositiu després d'haver transcorregut un període conegut de temps. Està rigorosament definit com d'una sola d'entrada - canal de dispositiu, en el qual l'estat del canal en un instant donat, t, és el mateix que l'estat del canal d'entrada a l'instant t-N (on n és un nombre d'unitats de temps), és a dir, la seqüència d'entrada es sotmet a un retard de N unitats de temps, com N femtosegons, nanosegons, o microsegons. La línia de retard pot tenir passos addicionals amb un rendiment del canal de sortida amb valors inferiors a N.

## Referències

* ↑ Francis A. Hubbard, System for Determining the Direction of Propagation of Wave Energy, Línia de retard analògica a l'USPTO (anglès), Granted Sept. 6, 1927.
* ↑ William S. Percival, Delay Device for use in Transmission of Oscillations, Línia de retard analògica a l'USPTO (anglès), Nov. 25, 1941.
# NGC 61A

NGC 61A és una galàxia lenticular localitzada a la constel·lació dels Peixos.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD. Data de consulta: 7 setembre 2014.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.

## Enllaços externs

* «NGC 0061A». NASA/IPAC Extragalactic Database, 2008. [Consulta: 30 gener 2010].
# Resolució 1949 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1949 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 23 de novembre de 2010, després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació a Guinea Bissau, en particular la Resolució 1876 (2009), el Consell va prorrogar el mandat de l'Oficina Integrada de les Nacions Unides per la Consolidació de la Pau a Guinea Bissau (UNIOGBIS) per un període addicional d'un any fins al 31 de desembre de 2011.

## Resolució
### Observacions

En el preàmbul de la resolució, el Consell va expressar la seva preocupació per la contínua inestabilitat a Guinea Bissau, incloent la falta de supervisió civil de l'exèrcit i les detencions il·legals des dels disturbis d'abril de 2010. Es va assenyalar que la situació al país planteja amenaces a la seguretat i l'estabilitat a la regió, en particular la qüestió del tràfic de drogues. Totes les parts a Guinea Bissau han de continuar el diàleg, promoure els drets humans i l'imperi de la llei, i la lluita contra la impunitat.
Mentrestant, la resolució també va lloar la tasca de la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (CEDEAO) i de la Comunitat de Països de Llengua Portuguesa (CPLP) i va afirmar que el govern de Guinea Bissau és responsable de la seguretat de la població i el desenvolupament.

### Fets

Es va estendre el mandat d'UNIOGBIS i el Secretari General Ban Ki-moon va demanar controlar el seu progrés. Es va instar als partits de Guinea Bissau a participar en el diàleg, i es va cridar a les forces armades a cessar la ingerència en els assumptes polítics i respectar l'ordre constitucional i el govern civil. Alhora, es va demanar als líders polítics no involucrar als militars i jutges en política i resoldre problemes a través de mitjans polítics.
La resolució demana a més al Govern que continuï les investigacions sobre els assassinats polítics que van tenir lloc al març i juny de 2009 i que els responsables rendeixin comptes. També havia de garantir el degut procés de la llei pel que fa als responsables de crims, alliberar o processar els detinguts durant els disturbis d'abril de 2010, i fer front a corrupció.
Finalment, es va demanar a UNIOGBIS, la Unió Africana, la Unió Europea i la CPLP que ajudar en els esforços de consolidació de la pau a Guinea Bissau i fer front al crim organitzat i al tràfic de drogues.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)
* Revolta militar de 2010 a Guinea Bissau

## Referències

* ↑ «Security Council renews mandate of United Nations Integrated Peacebuilding Office in Guinea-Bissau until 31 December 2011». United Nations, 23-11-2010.
* ↑ «Citing ongoing instability, Security Council renews UN office in Guinea-Bissau». Accra Daily Mail, 23-11-2010.
# Jaume I d'Urgell

Jaume I d'Aragó-Urgell i d'Entença, anomenat simplement Jaume I d'Urgell (Saragossa, 1321 - Barcelona, 15 de novembre de 1347), fou infant d'Aragó, comte d'Urgell, vescomte d'Àger, baró d'Antilló i d'Entença (1328-1347).

## Orígens familiars

Fou el segon fill d'Alfons el Benigne de Catalunya-Aragó i de Teresa d'Entença. Va heretar el comtat d'Urgell als vuit anys en morir la seva mare i al renunciar-hi el seu pare, coronat rei. Fou el segon comte d'Urgell de la dinastia Aragó-Urgell.

## Relacions amb la cort

Les intrigues de la seva madrastra, Elionor de Castella, provocaren la pèrdua d'una bona part dels dominis comtals (Alòs, Ivars, Meià...) bona part dels quals passà als fills d'aquesta, els infants Ferran i Joan.
Com a procurador general del regne, va ser lleial al seu germà, el rei Pere el Cerimoniós, posant-se en diverses ocasions en contra de la seva germana Constança d'Aragó i d'Entença, reina consort de Mallorca. Però, més tard, Pere el Cerimoniós feu proclamar hereva la seva filla primogènita, la infanta Constança d'Aragó, desheretant així Jaume I d'Urgell, que era l'hereu dels regnes si Pere moria sense fills mascles. Jaume marxà a Saragossa i encapçalà la revolta nobiliària de la Unió Aragonesa, ja que com baró d'Entença era també un noble aragonès. Aquesta revolta dugué a la guerra de la Unió.

## Núpcies i descendents

El 1336 es casà amb Cecília de Comenge, hereva del comtat de Comenge, i de la qual tingué:
* Pere II d'Urgell (1340-1408), comte d'Urgell
* Elisabet d'Urgell i Aragó, que es casà amb Hug II de Cardona
Va morir a Barcelona el 19 de novembre de 1347, als 27 anys, durant les celebracions de les segones núpcies del rei amb Elionor de Portugal, a causa d'una malaltia sobtada. Els rumors d'enverinament induït pel rei, que circularen ja a l'època, no tenen fonament.
El comtat passà a mans de la seva esposa, Cecília I.

## Referències

* ↑ «Baronia d'Entença». [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ Sobrequés i Vidal, Santiago. Els barons de Catalunya. (1a ed. 1957). Barcelona: Editorial Base, 2011, p. 175-176.
# Romanç dels Tres Regnes

* Aquest article tracta sobre un llibre del segle XIV. Vegeu-ne altres significats a «Tres Regnes».
El Romanç dels Tres Regnes (xinès tradicional: 三國演義; xinès simplificat: 三国演义; pinyin: sānguó yǎnyì), escrit per Luo Guanzhong en el segle xiv, és una novel·la històrica xinesa sobre els esdeveniments en els turbulents anys del final de la dinastia Han i l'inici de l'era dels Tres Regnes, a partir de 169 dC, que acaben amb la reunificació de tota la Xina l'any 280 dC. Part del llibre es basa en els Registres dels Tres Regnes, de Chen Shou.
És aclamada com una de les quatre grans novel·les clàssiques de la literatura xinesa, amb un total de 800.000 paraules, és a dir, quasi un milió de caràcters, i 120 capítols.
Probablement la novel·la històrica més llegida a la Xina Imperial tardana i la Xina Moderna.
Fou una influència per al sorgiment del gènere wuxia.

## Edicions

És una obra que ha tingut nombroses edicions i ja durant les dinasties Ming i Qing els llibrers treien versions il·lustrades per a augmentar les vendes.
Es va fer una edició del segle xvi comentada per l'historiador Li Zhuowu. Els comentaris se situen a la part de dalt de les pàgines i al final de cada capítol. A més inclou il·lustracions, tres prefacis («un és de Li Zhuowu i els altres són de Jiang Daqi i Miao Zunsu») i dos assajos al final del llibre: Du Sanguo shi wen da (preguntes i respostes sobre la història dels Tres Regnes) i Sanguo zhi zong liao xing shi (noms dels oficials del període dels Tres Regnes).
Hi ha una edició publicada aproximadament entre 1644 i 1735 amb 240 il·lustracions, un prefaci escrit per a cada capítol escrit per Jin Renrui i comentaris escrits per Mao Shengshan.

## Referències

* 1 2 3 «Romance of the Three Kingdoms with Li Zhuowu’s Critical Comments». World Digital Library. [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ Wu, Jonathan. «Romance of the Three Kingdoms Novel and History Introduction». [Consulta: 11 novembre 2007].
* ↑ Roberts 1991, pg. 940
* ↑ Ng, On-cho; Wang, Q. Edward. Mirroring the past : the writing and use of history in imperial China. Honolulu: University of Hawaii Press, 2005, p. 86. ISBN 0824829131.
* ↑ McNeil, Simon «The anatomy of a wuxia novel». Kung Fu Magazine [Consulta: 26 juliol 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-11-27. [Consulta: 26 juliol 2017].
* 1 2 «Romance of the Three Kingdoms in Illustrations». World Digital Library. [Consulta: 22 març 2017].

## Vegeu també

Els Tres Regnes: Un romanç xinès de la dinastia Ming (Versió de Ferran Berenguer)
# Picot negre de dors cremós

El picot negre de dors cremós (Campephilus leucopogon) és una espècie d'ocell de la família dels pícids. Habita al Brasil, el Paraguai, Bolívia, Uruguai i Argentina, en zones de boscos i sabanes.
Aquesta espècie mesura al voltant de 28 cm de longitud. És negre en el ventre, amb tapades canyella i un triangle color crema en el dors. Té caputxó vermell, iris groc i malar negre i crema. La femella presenta el front del copete negre.
S'alimenta principalment de larves i escarabats. Nien en arbres, i les femelles ponen diversos ous blanc brillant.
# Timple

El timple és un instrument musical de cordes típic de les Canàries. Es va començar a fabricar al segle xix. Consisteix en una petita guitarra de cinc cordes o en alguns casos de quatre cordes i amb una caixa de ressonància estreta i bombada per sota, denominada gepa. L'afinació del timple pot ser variant segons per a què s'usi i qui en sigui l'intèrpret, però l'afinació més usada de l'instrument és RE, LA, MI, DO, SOL.
Es pensa que prové de la guitarra barroca que va ser introduïda a les Canàries després de la conquesta espanyola. Ha estat present en quasi totes les agrupacions folklòriques de l'arxipèlag canari, excepte a l'illa de La Gomera i a l'illa d'El Hierro, així com a les festes populars. Als seus inicis era un instrument d'acompanyament. Ara com ara, s'utilitza en tota mena de formacions musicals per a interpretar des de música barroca a música contemporània, passant pel jazz o el pop i les estudiantines.
Algun dels seus intèrprets més coneguts són: Benito Cabrera, Totoyo Millares, José Antonio Ramos, Domingo Rodríguez Oramas "El Colorao", Beselch Rodríguez, Pedro Izquierdo o Germán López.

## Referències

* ↑ «The Canary Islands timple», 10-11-2017. [Consulta: 20 abril 2021].
* ↑ The Stringed Instrument Database: T
* ↑ El Timple.

## Vegeu també

* Guitarra
* Tiple
* Guitarró
* Ukulele
* Viola de mà
* Viola de gamba
* Llaüt
* Guitarra barroca
* Vihuela mexicana
* Mandolina

## Enllaços externs

* Aprendre timple per Internet Arxivat 2012-01-07 a Wayback Machine..
# Nana negra

Una nana negra és una hipotètica nana blanca tan vella i freda que ja no emet calor ni llum. Hom creu que encara no n'existeix cap en tot l'univers, ja que el temps requerit perquè una nana blanca es refredi fins a aquest estat s'estima més gran que l'actual edat de l'univers. Una nana blanca seria el residu d'un estel d'una seqüència principal de massa baixa o mitjana després d'haver expulsat o fusionat tots els elements que pot fusionar amb la seva temperatura. Allò que queda aleshores és una densa peça de matèria degenerada que es refreda lentament per radiació tèrmica i, finalment, es converteix en una nana negra. Fins i tot si les nanes negres existiren, seria extremadament difícil detectar-les, ja que, per definició, emeten molt poca radiació, o gens. Podrien ser detectables per la seva influència gravitacional.
El nom nana negra també s'aplica a objectes astronòmics que s'han format de la mateixa forma que es formen les estrelles, però no tenen suficient massa (aproximadament 0,08 masses solars) per a començar a fusionar hidrogen. A aquestos objectes, se’ls coneix ara més sovint com a nanes marrons, un terme encunyat per Jill Tarter als anys 1970.
Les nanes negres no han de ser confoses amb els forats negres o les estrelles de neutrons.

## Referències

* ↑ Extreme Stars: White Dwarfs & Neutron Stars, Jennifer Johnson, lecture notes, Astronomy 162, Ohio State University, accessed online May 3, 2007.
* ↑ Richmond, Michael. «Late stages of evolution for low-mass stars» (en anglès). Rochester Institute of Technology. [Consulta: 4 agost 2006].
* ↑ Baryonic Dark Matter: The Results from Microlensing Surveys, Charles Alcock, Robyn A. Allsman, David Alves, Tim S. Axelrod, Andrew C. Becker, David Bennett, Kem H. Cook, Andrew J. Drake, Ken C. Freeman, Kim Griest, Matt Lehner, Stuart Marshall, Dante Minniti, Bruce Peterson, Mark Pratt, Peter Quinn, Alex Rodgers, Chris Stubbs, Will Sutherland, Austin Tomaney, Thor Vandehei, and Doug L. Welch, pp. 362 ff., in The Third Stromlo Symposium: The Galactic Halo, eds. B. K. Gibson, T. S. Axelrod, and M. E. Putman, ASP Conference Series 165 (1999).
* ↑ A failed search for black dwarfs as companions to nearby stars, R. F. Jameson, M. R. Sherrington, and A. R. Giles, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 205 (October 1983), pp. 39P–41P.
* ↑ brown dwarf, entrada a The Encyclopedia of Astrobiology, Astronomy, and Spaceflight, David Darling, accés on line 24 maig 2007.
# Llista de municipis de Pontevedra

Llista dels 62 municipis de la província de Pontevedra:
| Nom | Població (2002) |
| Agolada | 4.117 |
| Arbo | 4.173 |
| Baiona | 11.014 |
| Barro | 3.444 |
| Bueu | 12.469 |
| Caldas de Reis | 9.444 |
| Cambados | 13.438 |
| Campo Lameiro | 2.256 |
| Cangas | 24.147 |
| A Cañiza | 6.919 |
| Catoira | 3.522 |
| Cerdedo | 2.434 |
| Cotobade | 4.629 |
| Covelo | 3.951 |
| Crecente | 2.818 |
| Cuntis | 5.573 |
| Dozón | 2.095 |
| A Estrada | 22.125 |
| Forcarei | 4.802 |
| Fornelos de Montes | 2.181 |
| Gondomar | 11.861 |
| O Grove | 11.075 |
| A Guarda | 10.032 |
| A Illa de Arousa | 4.885 |
| Lalín | 20.453 |
| A Lama | 2.882 |
| Marín | 25.461 |
| Meaño | 5.384 |
| Meis | 5.009 |
| Moaña | 18.079 |
| Mondariz | 5.370 |
| Mondariz-Balneario | 658 |
| Moraña | 4.291 |
| Mos | 14.033 |
| As Neves | 4.695 |
| Nigrán | 16.684 |
| Oia | 2.906 |
| Pazos de Borbén | 3.070 |
| Poio | 14.394 |
| Ponte Caldelas | 6.292 |
| Ponteareas | 19.475 |
| Ponteceso | 3.026 |
| Pontevedra | 76.798 |
| O Porriño | 16.241 |
| Portas | 3.219 |
| Redondela | 29.045 |
| Ribadumia | 4.182 |
| Rodeiro | 4.236 |
| O Rosal | 5.933 |
| Salceda de Caselas | 6.543 |
| Salvaterra de Miño | 8.240 |
| Sanxenxo | 16.222 |
| Silleda | 9.099 |
| Soutomaior | 5.513 |
| Tomiño | 11.334 |
| Tui | 16.221 |
| Valga | 6.173 |
| Vigo | 288.324 |
| Vila de Cruces | 7.004 |
| Vilaboa | 5.756 |
| Vilagarcía de Arousa | 33.907 |
| Vilanova de Arousa | 10.378 |

## Referències

* ↑ «Población, superficie y densidad por municipios de la provincia de Pontevedra en el INE». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 maig 2021].
# NGC 6210

NGC 6210 és una nebulosa planetària situada a la constel·lació d'Hèrcules.

## Referències

* ↑ «Spectroscopic studies of very old hot stars. II. Spectral classification, absolute magnitudes and distances of O-type planetary nuclei» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 1977, pàg. 609–619. DOI: 10.1086/155395.
* 1 2 «NGC 6210 (= P-K 043+37.1 = "PGC 1693983")». [Consulta: 21 febrer 2019].
* ↑ Eva Gloria Villaver Sobrino «The Magellanic Cloud Calibration of the Galactic Planetary Nebula Distance Scale» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 10-12-2008, pàg. 194–202. DOI: 10.1086/592395.
* ↑ «Revised NGC Data for NGC 6210». [Consulta: 21 febrer 2019].
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Vitesses radiales. Catalogue WEB: Wilson Evans Batten. Radial velocities: The Wilson-Evans-Batten catalogue». Astronomy and Astrophysics, 01-12-1995, pàg. 269–280.

## Vegeu també

* Llista d'objectes NGC

## Enllaços externs

* HubbleSite NewsCenter Hubble picture and information on NGC 6210
# Rising Star (talent show)

Rising Star és un programa de telerealitat de cerca de talents musicals a l'estil Pop Idols o The Voice. Fou creat per Keshet Broadcasting. Després de l'èxit en la seva versió original, HaKohav HaBa (La propera estrella), emesa a Israel l'any 2013, diferents canals de televisió d'arreu del món en van fer una adaptació per als seus propis països. Rising Star parteix de les mateixes bases que el programa The Voice. Un jurat professionat és col·locat davant un escenari on desfilen els candidats a guanyar el concurs, és a dir, els artistes o grups musicals que voldrien aconseguir el premi final del programa que acostuma a ser una carrera musical. El jurat està separat, a diferència de The Voice, de l'artista que canta sobre l'escenari per un mur digital. El principi del concurs és fer caure aquest mur. Tasca que desenvolupa el públic mateix que a través del Facebook del programa vota pel seu cantant favorit. Un cop el candidat ha aconseguit fer caure el teló, és el jurat qui s'ocupa d'apadrinar-lo o no. El programa ha estat adaptat al Brasil, Estats Units, França, Hongria, Indonèsia, Israel, Portugal, Regne Unit i Turquia.

## Referències

* ↑ «Lloc web de la versió francesa».
* ↑ «Lloc web de la versió portuguesa».
# Julio Velázquez Santiago

Julio Velázquez Santiago (Salamanca, 5 d'octubre de 1981) és un entrenador de futbol espanyol que dirigí el Vila-real Club de Futbol entre juny de 2012 i gener de 2013.
Ha entrenat diversos equips, principalment de la segona divisó espanyola.

## Referències

* ↑ «"Presión tenía cuando no llegaba a fin de mes"» (en castellà). Diari AS, 26-10-2012 [Consulta: 26 octubre 2012].
* ↑ «Julio Velázquez se convierte en el técnico más joven de Segunda» (en castellà). Marca, 24-12-2011 [Consulta: 1r novembre 2012].
* ↑ «Julio Velázquez coge el timón del Villarreal para ascender» (en castellà). Diario AS, 13-06-2012 [Consulta: 1r novembre 2012].
* ↑ «1–0. El Murcia luchará por el ascenso y el Castilla baja a Segunda B» (en castellà). Mundo Deportivo, 07-06-2014 [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ «Velázquez coge el timón» (en castellà). Diario de Sevilla, 17-06-2014 [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ «El Betis echa a Velázquez y le suple Merino a la espera de Mel» (en castellà). Diario AS, 25-11-2014 [Consulta: 16 desembre 2015].