OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premis Nacionals de Cultura 2020

Els Premis Nacionals de Cultura 2020 van ser atorgats pel Consell Nacional de la Cultura i de les Arts d'acord amb el que estableixen la Llei 6/2008, de 13 de maig, del CoNCA i el Decret 148/2013, de 2 d'abril, dels Premis Nacionals de Cultura de la Generalitat de Catalunya. El lliurament dels premis es va fer el 29 de novembre del 2020 a la capella del Museu d’Art Contemporani de Barcelona. En aquest acte, atípic i sense públic a causa de la pandèmia de COVID-19, s'entregaren els guardons que reconeixen la trajectòria i el talent de tres entitats i dues creadores del país en l'àmbit de la cultura.

## Guardonats

* Maria del Mar Bonet
* Carla Simón i Pipó
* El Tricicle
* Xamfrà
* Centre d'Art i Natura de Farrera

## Referències

* ↑ «Maria del Mar Bonet, Tricicle, Carla Simon, Xamfrà y Centre d’Art Natura de Farrera son los nuevos Premis Nacionals de Cultura» (en castellà), 05-10-2020. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Cultura 21. «Lliurats els Premis Nacionals de Cultura 2020», 30-11-2020. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «Maria del Mar Bonet, guardonada amb el Premi Nacional de Cultura». dBalears, 30-11-2020. Arxivat de l'original el 2021-05-17. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «La cineasta Carla Simón guanya el Premi Nacional de Cultura 2020». Garrotxa digital, 08-10-2020. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Serra, Laura. «Tricicle: “Per fi som acceptats dins l'exquisit cercle de la cultura”». Diari Ara, 05-10-2020. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «Xamfrà, Premi Nacional de la Cultura i de les Arts | betevé». [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Digital, Pallars. «El Centre d’Art i Natura de Farrera, Premi Nacional de Cultura 2020 | Pallars Digital». [Consulta: 17 maig 2021].

## Enllaços externs

* Premis Nacionals de Cultura 2020
# Procle (religiós)

Procle o Pròcul (llatí: Proclus o Proculus, grec antic: Πρόκλος oΠρόκουλος) fou un religiós romà.
Era un dels principals seguidors de les doctrines de Montà. A la mort de Montà un grup de seguidors de Procle es van conèixer com a proclians. Aquesta secta creia que eren prou dolents per considerar que els que s'havien separat de l'església per les persecucions, s'havien de batejar per segona vegada si hi tornaven. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ 4.Proclus or Proculus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 533
# Premis YoGa 2010

Els 21è Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2009 per Catacric la nit del 27 al 28 de gener de 2010 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web, de Facebook i de Twitter. Destaca el fet que la ministra de cultura Ángeles González-Sinde Reig fou premiada doblement: un premi especial com a ministra, i la pitjor pel·lícula espanyola Mentiras y Gordas, de la que n'és autora del guió. Per la seva banda, Transformers: Revenge of the Fallen, que rep el guardó a la pitjor actriu, també fou "premiada" als Razzies com la pitjor pel·lícula de l'any.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "La tita asustada" | Antichrist |
| Cinema estranger | Pitjor director | "Festival de canas" | Jim Jarmusch, per The Limits of Control |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Lo puto gusiluz" | Robert Pattinson, per Lluna nova |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "Meganvixen" | Megan Fox, per Transformers: Revenge of the Fallen i Jennifer's Body |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "¿Hacemos una porno?" | Mentiras y Gordas |
| Cinema espanyol | Pitjor direcció | "Mauvais èpoque" | Fernando Trueba, per El baile de la Victoria |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "Gomina power" | Rubén Ochandiano, per Los abrazos rotos |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Qué he hecho yo para merecer Tetro" | Carmen Maura, per Tetro |
| Cinema espanyol | Uno de los nuestros | "A-ventura-rse 'A la deriva'" | Boris Izaguirre |
| Especials | Productor, directora, actor | "Apaltamento pala tles" | Jaume Roures, Isabel Coixet i Sergi López, per Mapa dels sons de Tòquio |
| Especials | Acadèmics | "Un xiguagua en Beverly Hills" | Acadèmia del Cinema Català a Hollywood |
| Especials | Ministerial | "La chica con una cerilla y un bidón de gasolina" | Ministra de Cultura |
| Especials | Cobrador del frac | "Arráncame la vida y arrástrame al infierno, donde viven los monstruos, ¡malditos bastardos!" | SGAE |

## Referències

* ↑ Los críticos catalanes eligen lo peor del cine español en 2009, El Confidencial, 2 de febrer de 2010
* ↑ Razzies 2010: 'Transformers 2' es la peor película del año, espinof.com
* ↑ Fernando Trueba, Yoga al peor director, El Periódico, 14 de febrer de 2010

## Enllaços externs

* 21è Premis YoGa a catacric.org
* Los YoGa premian lo peor del año, Fotogramas, 1 de febrer de 2010
# Puig de Sant Pere

«Puig de Sant Pere» té aquests significats:
* Baix Empordà: Puig de Sant Pere (Garrigoles)
* Conflent: Puig de Sant Pere (Vallmanya)
* Ripollès: Puig de Sant Pere (Gombrèn)
* Mallorca: Puig de Sant Pere (Palma), barri de Palma.

## Vegeu també

* Puig de Sant Pere Màrtir o Puig d'Ossa
* Puig del Solà de Sant Pere
# Puppy (Cadell)

Puppy (Cadell en català) és una escultura realitzada per l'artista americà Jeff Koons l'any 1992. Representa un cadell caní de la raça West Highland White Terrier i està format per una estructura d'acer coberta de flors. Originàriament, l'obra va ser encarregada i instal·lada a Bad Arolsen, on hi va ser des de 1992 fins que es va tornar a erigir al port de Sydney e 1995, i el 1997 la va comprar The Solomon R Guggenheim foundation per al Museu Guggenheim de Bilbao. Hi ha una còpia de l'obra, que l'empresari americà Peter Brant, marit de la model Stephanie Seymour, va encarregar a Koons per la seva finca de Connecticut.

## Història

L'obra va ser l'escenari d'un intent d'atemptat de l'organització armada Euskadi Ta Askatasuna. El 13 d'octubre de 1997, l'escamot Katu, format per Eneko Gogeaskoetxea, Kepa Arronategi i un tercer home no identificat, disfressats de jardiners, haurien intentat col·locar tres testos amb fins a 12 llançagranades. Foren aturats per l'ertzaintza Txema Agirre, a qui els militants van disparar i va morir posteriorment. Es va sospitar que el seu objectiu era fer-les explotar via control remot el dia de la inauguració, en què hi assistiria el monarca Joan Carles I d'Espanya.

## Anàlisi

Es pot considerar Puppy una obra dedicada al sentimentalisme, en utilitzar com a elements principals les flors i els gossos, així com un contrast entre la imponència en la mida de l'obra i la seva aparent frondositat amb la candidesa dels elements i la puerilitat dels elements principals, el gos i les flors.

## Galeria

* Puppy de nit
* Puppy amb la Torre Iberdrola de fons
* Detall
* Escultura de nit amb el Museu Guggenheim de fons

## Referències

* ↑ «JEFF KOONS' PUPPY» (en anglès). Atlas Obscura. [Consulta: 20 abril 2015].
* ↑ Burgen, Stephen. «Guggenheim Bilbao asks for €100,000 to restore Jeff Koons’ Puppy» (en anglès). The Guardian, 12-07-2021. [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ Igea, Octavio. «El día que ETA asesinó en el Guggenheim» (en castellà). El Correo, 13-10-2017. [Consulta: 13 juliol 2021].
* ↑ «ETA pretendió atentar contra el Museo Guggenheim» (en espanyol). El País, 14-10-1997. [Consulta: 20 abril 2015].
* ↑ «Jeff Koons - Puppy» (en espanyol). Guggenheim Bilbao. [Consulta: 20 abril 2015].
# Pupteatra Internacia Festivalo

El Pupteatra Internacia Festivalo (Festival Internacional de Titelles) (PIF) té lloc cada any a finals d'agost i principis de setembre a Zagreb, Croàcia.
Va ser iniciat l'any 1968 pels llavors membres del Club Esperantista Estudiantil (SEK-Studenta Esperanto-Klubo) de Zagreb. L'organització del festival va ser assumida l'any 1972 pel Servei Cultural Internacional (IKS-Internacia Kultura Servo), que es va fundar aquell any. IKS és una empresa fundada per llavors membres del SEK, que fins a la independència de Croàcia també treballava per l'Esperanto (però, malauradament, ja no).
Fins ara, el PIF ha acollit més de 350 grups de titelles d'arreu del món que han representat més de 450 obres diferents, algunes de les quals en esperanto. Als primers PIF era obligatori fer representacions en esperanto, però ara els mateixos grups escullen l'idioma en què actuaran.

## Enllaços externs

* PIF (en croat i anglès)
# Próxima Estación: Esperanza

Próxima Estación: Esperanza va ser el segon disc en solitari d'en Manu Chao, antic cantant i líder de la banda hispano-francesa Mano Negra. Va ser publicat l'any 2001 i se'l va considerar germà de l'anterior disc, Clandestino, de manera que el seu èxit no va ser tan aclaparador com aquell.

## Llista de cançons

* Merry Blues
* Bixo
* El Dorado 1997
* Promiscuity
* La Primavera
* Me Gustas Tú
* Denia
* Mi Vida
* Trapped By Love
* Le Rendez Vous
* Mr. Bobby
* Papito
* La Chinita
* La Marea
* Homens
* La Vacaloca
* Infinita Tristeza
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1950

Els desens Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1950 es van concedir el 1951. Es va concedir únicament a les pel·lícules i no pas al director o als artistes, i es va distingir per la seva dotació econòmica. Es van repartir un total de 2.500.000 pessetes, repartits en un premi de 500.000 pessetes, un de 450.000 pessetes, un de 400.000 pessetes, un de 350.000 pessetes, un de 300.000 pessetes, un altre de 250.000 pessetes i dos de 150.000 pessetes.

## Guardonats de 1950

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| 1r. lloc | 500.000 pts | Don Juan | José Luis Sáenz de Heredia |
| 2n lloc | 450.000 pts | Agustina de Aragón | Juan de Orduña |
| 3r lloc | 400.000 pts | Pequeñeces | Juan de Orduña |
| 4t lloc | 350.000 pts | La revoltosa | José Díaz Morales |
| 5è lloc | 300.000 pts | Brigada criminal | Ignasi F. Iquino |
| 6è lloc | 250.000 pts | Teatro Apolo | Rafael Gil Álvarez |
| 7è lloc | 150.000 pts | La honradez de la cerradura | Luis Escobar |
| 8è lloc | 150.000 pts | Apartado de correos 1001 | Juli Salvador i Valls |

## Referències

* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 57-58
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-116
* ↑ El primer premio de la producción cinematográfica española ha sido para "Don Juan", ABC, 30 de gener de 1951

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1949
# Puigdefàbregues

Puigdefàbregues és una masia de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular (18x16m) coberta a dues vessants amb el carener (descentrat cap a l'E) perpendicular a la façana situada a migdia; consta de planta i primer pis. Està situada longitudinalment en un desnivell E-O. La façana prresenta un portal rectangular amb llinda de fusta i una finestra a la planta, un portal rectangular (situat al cantó E), i tres finestres de pedra picada al primer pis.Per accedir al portal hi ha unes escales de pedra, ja que aquest queda enlairat. La façana O presenta tres portals amb arc de reforç a la llinda, a la planta (un parcialment tapiat). Tres finestres al primer pis, la de més a l'esquerra és de pedra i amb inflexió gòtica a la llinda. La façana E té la planta adossada a la muntanya i presenta només dues obertures al primer pis. La façana N presenta només una finestreta, i està parcialment coberta pel talús de la muntanya. En el sector N, en una zona més fonda, hi ha l'antiga cabana amb l'era al davant. (La façana principal presenta un rellotge de sol parcialment esborrat i força deteriorat).
Cabana de planta rectangular (6x7m). Consta de planta i pis. La coberta és a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana S. Aquesta dona a l'era enllosada i presenta un ampli portal rectangular amb llinda de fusta actualment parcialment tapiat a manera de finestra. Al primer pis hi havia una gran obertura ara tancada amb vidrieres.
És remarcable la grandària dels roures que conformen les bigues tant del carener com de la llinda.
La façana O presenta un contrafort a cada angle del mur, un portal rectangular, de construcció recent, a la planta i una finestreta al primer pis. La façana N presenta adossat un cos de 5x7m, cobert a un sol vessant, també de construcció recent però seguint l'estil de la cabana. La façana E, parcialment coberta pel talús de la muntanya, té només un portal rectangular amb llinda de fusta que dona accés al primer pis. Els ràfecs de tot l'edifici són de construcció recent amb empostissat de fusta.

## Història

Antic mas que probablement formava part del 82 masos que existien en el municipi pels volts de 1340 segons consta en els documents de l' època. Encara que no el trobem registrat als fogatges, pensem que està relacionat amb la història del proper mas de Fabregues, el qual si trobem registrat en els fogatges de la "Parròquia i terme de Viladrau fogajat a 6 de octubre 1553 per Joan Masmiguell balle com apar en cartes 230", juntament amb altres 32 que continuaven habitats després del període de pestes, on consta un tal "Joan Montanyà al molí den Fabregues". Tenim constància que aquest mas junt amb altres quatre de la rodalia varen pertànyer a la Parròquia de Vilalleons.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Puigdefàbregues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Can Cabot de la Vall

Can Cabot de la Vall és una masia del municipi de Santa Eulàlia de Ronçana (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de masia i masoveria. La casa més antiga tindria probablement el portal orientat a migdia, on avui és la casa dels masovers. L'entrada a la casa principal és a llevant. És un edifici de planta rectangular, amb un pis d'alçada i coberta a doble vessant. La façana és simètrica, amb un portal dovellat u finestres de carreus. La cara sud té un gran rellotge de sol amb la data de 1706, i a sota una gran finestra d'arc de mig punt partida per una columna, probablement de principis de segle xx. Adossat a aquest cos hi ha la masoveria.

## Història

Primera referència documental en un censal mort del 1466 a Joan Cabot. Apareixen en els fogatges de 1497 i 1553. Sembla que la casa es reformaria al segle xvi com indiquen les dates de les llindes. També apareixen dates del 1700 i 1727. És una casa que presenta moltes etapes constructives. La data més antiga és una inscripció a l'actual molí: "Isidro Cabot 1445".
Sembla que el 1872 es va fer la reforma definitiva de la casa senyorial, data que apareix al sostre del rebedor. L'últim Cabot va ser Jaume Cabot, després varen entrar la família Roura fins al 1930, que la compraren els Srs. Gómez.

## Referències

* 1 2 3 «Can Cabot de la Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Canuza

Canuza és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Canuza acmias Meyrick, 1897
* Canuza euspilella Walker, 1866

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 5 abril 2019].
# Can Pujades (Alella)

Can Pujades és una obra d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici civil. Masia tipus basilical, amb un cos central més elevat respecte als dos laterals i cobert amb una teulada de dues vessants. De planta baixa, pis i golfes o graner. Mentre que es conserven les llindes, els bancals i els llindars de pedra, la planta baixa ha estat molt malmesa degut a noves obertures que s'han realitzat. Sobre la façana hi ha pintat un rellotge de sol amb una data escrita: "1697".

## Història

Al segle xvi formava part de la gleva de les Quatre Torres i podria ser la que s'usava com a carnisseria, establiment municipal que l'Ajuntament tenia arrendat. Al segle xviii es coneixia com a casa d'en Comes. Més en davant passà a mans de la família Pujades. Se li donà el nom de can Pujadetes per no confondre-la amb la casa de la família, el mas Pujades de Vall, avui can Bragulat.

## Referències

* 1 2 «Can Pujades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Can Pujades de les Basses

Can Pujades és una obra de Canet de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un mas orientat a migdia que respon a la tipologia d'edificació de tres crugies i de dues plantes amb coberta a dues aigües. El mas de can Pujadas ha patit diverses modificacions conserva però, els brancals de pedra granítica que suporten una llinda de fusta. Ben diferents de les finestres gòtiques que han estat introduïdes posteriorment. Al costat se li va afegir una edificació de dues plantes.

## Referències

* ↑ «Can Pujades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Can Puigverd

Can Puigverd és una masia situada en un petit turó que s'alça sobre els conreus de la banda riberenca de Palafolls. Molt a prop s'hi troba també un complex industrial de recent construcció. L'edifici pertany al grup IV, perquè té tres cossos de baixos i pis, i el cos central construït amb una golfa. Per la banda de la façana principal és difícil veure el caràcter originari de la masia, ja que està coberta d'una capçalera barroca (com la d'altres masies que hi ha al Maresme) tot respectant el portal rodó dovellat. Aquesta masia havia estat una de les més importants de Palafolls i amb el mateix nom es conserva l'edifici de l'antic molí hidràulic de la zona.

## Referències

* ↑ «CA PUIGVERT». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 nov. 2020].
# Can Pujades

«Can Pujades» té aquests significats:
* Can Pujades (Alella), masia del Maresme
* Can Pujades (Vallgorguina), masia del Vallès Oriental
* Can Pujades (Vilanant), masia de l'Alt Empordà
# Caranday

El caranday (Trithrinax campestris) és una palmera (arecàcia). És una planta nativa de l'oest i el centre d'Uruguai i del centre i nord de l'Argentina. És molt resistent i creix en zones de sòls àrids, pedregosos i secs, aguant fins -11,5 °C. Es distingeix pel fet de conservar enganxat al seu tronc (estípit) les restes de les fulles seques.

## Característiques

T. campestris és una palmera amb una tija o moltes, fa fins a 6 m d'alt. Les seves fulles són palmades de fins a 1 m de llarg; les seves fulles són molt dures.
Floreix a la tardor i els fruits són drupes subesfèriques d'1,5 a 2 cm de diàmetre.

## Usos

La seva fibra es fa servir per fer barrets i altres estris. Encara que els fruits no són comestibles se n'elabora una beguda alcohòlica mitjançant la seva fermentació.

## Notes

* ↑ http://www.inta.gov.ar/sanluis/info/documentos/Aptitud_forestal/Documentos/APTITUD%20FORESTAL%20de%20San%20Luis-2006.pdf Arxivat 2011-10-02 a Wayback Machine. (temperatura mínima que soporta en su hábitat)
# Carissa macrocarpa

Carissa macrocarpa és una espècie d'arbust pertanyent a la família de les apocinàcies. És originària del sud d'Àfrica. Els seus fruits són comestibles.

## Descripció

És un arbust de creixement ràpid que resisteix molt bé el vent i pot créixer prop del mar, tant en forma d'arbust com d'un arbre de 4 m. Les fulles són dures, brillants i de color verd fosc, tot i que el revers és d'un verd més suau. Exhuda una llet, un làtex no tòxic per les seves branques.
Les seves tiges tenen punxes característiques en forma de "i" grega. Les espectaculars espines d'aquesta planta li permeten protegir-se d'animals herbívors africans. Sovint, característiques com la forma, la mida, el lloc on es troben i el nivell d'agrupament de les espines depèn del tipus d'animal contra el qual s'ha de protegir la planta.
Però el més atractiu d'aquesta planta és el seu fruit, molt ric en vitamina C, magnesi i fòsfor. Té forma d'ou i és bastant gran, d'aquí el nom macrocarpa, que en grec vol dir "fruit gran". És d'un color fúcsia vermellós, del qual s'hi fan delicioses gelees i melmelades. Criden també l'atenció les seves flors d'un color blanc immaculat, que recorden la tarongina, i apareixen des de primavera fins a mitjans d'estiu. Cal destacar que s'empra també en jardineria com a tanca vegetal.

## Distribució i hàbitat

Es distribueix a Moçambic i Sud-àfrica fins a la Província Oriental del Cap on és àmpliament cultivada. És una espècie introduïda a Nicaragua on és cultivada a àrees seques, majoritàriament al voltant de Managua; a alçades de 40–200 metres.

## Taxonomia

Carissa macrocarpa va ser descrita per (Eckl.) A.DC. i publicada a Prodromus Systematis Naturalis Regni Vegetabilis 8: 336. 1844.

### Sinonímia

* Arduina grandiflora E.Mey.
* Arduina macrocarpa Eckl.
* Carissa africana A.DC.
* Carissa carandas Lour.
* Carissa grandiflora (E.Mey.) A.DC.
* Carissa praetermissa Kupicha
* Jasminonerium africanum (A.DC.) Kuntze
* Jasminonerium grandiflorum (E.Mey.) Kuntze
* Jasminonerium macrocarpum (Eckl.) Kuntze

## Referències

* ↑ (en anglès) National Research Council. «Carissa». A: Lost Crops of Africa: Volume III: Fruits. 3. National Academies Press, 25-01-2008. ISBN 978-0-309-10596-5 [Consulta: 15 juliol 2008].
* ↑ «Carissa macrocarpa en Nicaragua». Missouri Botanical Garden, Doug Stevens. Arxivat de l'original el 2010-08-07. [Consulta: 13 febrer 2010].
* ↑ «Carissa macrocarpa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 23 maig 2013].
* ↑ «Carissa macrocarpa» a The Plant List. Data consulta: 02 de desembre de 2013.
# Carrer de l'Església (Valls)

Carrer de l'Església és un carrer del nucli de Valls (Alt Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Comença davant la porta del campanar de l'Església de Sant Joan, perpendicularment al carrer de l'Escrivania. En el seu inici s'obre cap a la dreta, formant una petita plaça, dita dels Escolans. A partir d'aquest punt esdevé un carrer estret que baixa fins al carrer de Tomàs Caylà. Conté els arcs d'entrada de l'antic barri jueu, a l'altura del núm 11. Els edificis formen un conjunt unitari, i són, en la major part, de planta amb dos o tres pisos. Els balcons de tots ells sobresurten de la línia de façana més en el primer pis que en les parts altes, donant així entrada a la llum.

## Història

Aquest carrer està situat en el nucli més antic de la vila, a partir del qual es desenvolupà la seva configuració urbana. Degué sorgir entre els segles IX i XI, a l'entorn de la vella església de Sant Joan. L'evolució urbanística del carrer va seguir, possiblement, l'alineació del fins aleshores camí natural d'accés al clos inicial de la vila. En època medieval, se'l conegué pel nom de Vila-Closa, al qual van afegir-se d'altres apel·latius (carrer del front de la Vilaclosa. Davallada del Forn de la Vilaclosa i diversos noms relatius a l'exitència durant molt de temps d'un forn de coure pa. El seu nom actual data de mitjans s. XVI, coincidint amb la construcció de l'actual església de Sant Joan.

## Referències

* 1 2 «Carrer de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].