OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Baroche-sous-Lucé

La Baroche-sous-Lucé és un municipi francès situat al departament de l'Orne i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 388 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Baroche-sous-Lucé era de 388 persones. Hi havia 172 famílies de les quals 52 eren unipersonals (28 homes vivint sols i 24 dones vivint soles), 64 parelles sense fills, 48 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 252 habitatges, 179 eren l'habitatge principal de la família, 40 eren segones residències i 33 estaven desocupats. 249 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 179 habitatges principals, 127 estaven ocupats pels seus propietaris, 48 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 8 en tenien dues, 53 en tenien tres, 43 en tenien quatre i 74 en tenien cinc o més. 156 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 95 habitatges hi havia un automòbil i a 66 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 246 persones, 184 eren actives i 62 eren inactives. De les 184 persones actives 172 estaven ocupades (100 homes i 72 dones) i 12 estaven aturades (4 homes i 8 dones). De les 62 persones inactives 31 estaven jubilades, 11 estaven estudiant i 20 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a La Baroche-sous-Lucé hi havia 189 unitats fiscals que integraven 410 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 13.747 €.

### Activitats econòmiques

Dels 12 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 5 d'empreses de construcció, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració, 2 d'empreses financeres, 2 d'empreses de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Dels 6 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta, 2 guixaires pintors, 2 fusteries i 1 perruqueria.
L'any 2000 a La Baroche-sous-Lucé hi havia 46 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.537 hectàrees.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Baroche-sous-Lucé a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Baroche-sous-Lucé a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Iàkovlevka (Penza)

* Per a altres significats, vegeu «Iàkovlevka».
Iàkovlevka - Яковлевка (rus) és un poble de l'óblast de Penza (Rússia). El 2010 tenia 456 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Пензенской области от 9 марта 2005 года № 774-ЗПО «Об административно-территориальном устройстве Пензенской области»». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 20 octubre 2019].
# Eglestonita

La eglestonita és un mineral de la classe dels halurs. Anomenat per Thomas E. Egleston, cofundador de l'Escola de Mines de Colúmbia i professor de mineralogia i metal·lúrgia de la Universitat de Colúmbia. El mineral forma sèrie isomòrfica amb la kadyrelita.

## Característiques

La eglestonita és un halur de fórmula química (Hg₂$^{2+}$)₃OCl₃(OH). Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'eglestonita pertany a «03.DD: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Hg» juntament amb els següents minerals: poiarkovita, kadyrelita, vasilyevita, hanawaltita, terlinguaïta, pinchita, gianel·laïta, mosesita, kleinita, tedhadleyita, terlinguacreekita, kelyanita, aurivilliusita i comancheïta.

## Formació i jaciments

L'eglestonita se sol formar com a producte d'alteració d'altres minerals de mercuri com ara el mercuri natiu o el cinabri. S'ha descrit en diverses localitats d'Europa, Amèrica del Nord i l'Àsia.

## Referències

* 1 2 3 «Eglestonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Emma Meesseman

Emma Meesseman (Ieper, 13 de maig de 1993) és una jugadora de bàsquet belga del Fenerbahçe de l'Eurolliga. Després de jugar a bàsquet a Bèlgica, Meesseman va ser seleccionada pels Washington Mystics a la segona ronda del draft de la WNBA de 2013. També ha jugat a la selecció internacional belga i a diversos equips professionals europeus. Va ser nomenada Jugadora Femenina Jove de l'Any de FIBA Europa 2011 i MVP de les Finals de la WNBA 2019. Meesseman va estudiar ciències de l'activitat física i de l'esport a la Vrije Universiteit Brussel.
Meesseman va liderar la selecció belga cap al seu primer títol al Campionat del Món de 2023 en derrotar a la final a la selecció espanyola, Va ser nomenada MVP del torneig i a l'All Star 5 del campionat. Meesseman també va fer història després de convertir-se en la primera jugadora en aconseguir un triple doble a l'esdeveniment.
La mare de Meeseman, Sonja Tankrey, també va ser jugadora de bàsquet professional. Meesseman parla neerlandès, francès i anglès amb fluïdesa. També va néixer amb un 50% de capacitat auditiva i per això porta audiòfons darrere les orelles per a compensar la manca d'audició.

## Referències

* ↑ «EMMA MEESSEMAN PRESENTED WITH AWARD». eurobasketwomen2013.com, June 14, 2012. Arxivat de l'original el April 27, 2013. [Consulta: August 6, 2014].
* ↑ Playing basketball and studying Emma Meesseman is February young player of the month
* ↑ Emma Meesseman talks about Russia vs. the WNBA
* ↑ «Belgian Cats comeback seals historic first FIBA Women's EuroBasket crown». www.FIBA.com, 25-06-2023.
* ↑ «Meesseman takes TISSOT MVP award to lead TISSOT All-Star Five in Ljubljana». www.FIBA.com, 25-06-2023.
* ↑ «Magic Meesseman posts first ever triple-double in FIBA Women's EuroBasket history». www.FIBA.com, 22-06-2023.
* ↑ «MEESSEMAN, THE RELUCTANT BELGIAN STAR». Fibaeurope.com, September 2, 2012.
* ↑ Larsimont, Bert. «Making sense of the Mystics' Meesseman mystery pick». fullcourt.com, April 18, 2013. Arxivat de l'original el September 22, 2016. [Consulta: September 22, 2016].
* ↑ Giannotto, M. «Washington Mystics' Emma Meesseman overcomes hearing disorder». , June 18, 2013.
# Enrique Sesma

Enrique Sesma (22 d'abril de 1927) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ 1958 FIFA World Cup Sweden Arxivat 13-10-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Enrique Sesma Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# El techo

El techo és una pel·lícula de coproducció cubana i nicaragüenca del 2016 escrita i dirigida per Patricia Ramos. Va ser seleccionada per a la secció oficial de films en competència del 38 Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana.

## Sinopsi

En el centre de l'Havana, sobre un terrat, tres joves amics es reuneixen dia a dia per a contar-se històries i somnis, tractant que el temps passi sense notar-se. Enmig de l'avorriment, sense tot just recursos i somiant amb la prosperitat, decideixen armar un negoci propi. El preu d'aquest somni els conduirà finalment a la maduresa personal, no exempta d'una certa felicitat.

## Intèrprets

* Enmanuel Galbán
* Andrea Doimediós
* Jonhatan Navarro
* Noslén Sánchez
* Elena Garay
* Roberto Albellar
* Yoaris Rodríguez

## Recepció

El film va ser estrenat en la 38a edició del Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana, on va competir representant Cuba. En 2016 va concursar pel Premi Coral en l'apartat d'Òperes Primes. Encara que no va aconseguir el Premi Coral, va rebre dos guardons col·laterals, de la Red de Mujeres Realizadoras Sara Gómez i del Cercle de Cultura de la Unión de Periodistas de Cuba.
El 2017 va rebre el premi del jurat a la millor pel·lícula de ficció del 20è Cine Las Americas International Film Festival, a Austin, Texas. També ha participat al Festival Internacional de Cinema de Miami, San Diego Latino Film Festival, Havana Film Festival Nova York i Cuba in Film, Festival de Cinema Cubà a Alemanya. També va participar en la V edició dels Premis Platino, on fou nominada a la millor opera prima i la millor banda sonora.

## Referències

* ↑ Patricia Ramos: “En el cine cubano hay muchas cosas maravillosas que no se han historiado”, cubaperiodistas.cu
* ↑ Patricia Ramos mira La Habana desde El techo, oncubanews, 24 d'octubre de 2016
* ↑ "El techo" pone la mirada en los vaivenes de los emprendedores cubanos, EFE, 11 de març de 2017
* ↑ Patricia Ramos: "El techo tiene mucho de soledad y concordia", Diario Las Américas, 10 de març de 2017
* ↑ El Techo: Película nica-cubana nominada a los premios más importantes del cine iberoamericano, niu.com, 14 de març de 2018

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
* El techo a ecured.cu, editada sota llicència commons i de la que s'ha extret bona part de la informació de l'article.
# Elga Olga Svendsen

Elga Olga Nancy Svendsen, coneguda com a Elga Olga Svendsen (Copenhaguen, 14 d'abril de 1906 - Frederiksberg, 26 de juliol de 1992) va ser una cantant i actriu de nacionalitat danesa.

## Biografia

La seva mare era la també cantant i actriu Olga Svendsen i l'actor Holger Reenberg. Era germanastra de l'actor Jorgen Reenberg i de la directora i fotògrafa Annelise Reenberg. Va debutar l'any 1932 actuant en un sommerrevy, dedicant bona part de la seva carrera a treballar en aquest gènere. Així, va tenir molts papers amb als teatres Holstebro i Randers, i un llarg compromís amb el Cirkusrevyen, amb la qual va llançar el 1953 l'espectacle Solitudevej, de gran repercussió. També va actuar al Teatre Casino, el Betty Nansen Teatret, el Fonix Teatret, el Norrebros Teater i el Rode Kro Teater. Va aparèixer a 15 pel·lícules entre 1934 i 1984.
Es va casar dues vegades, primer amb un sastre, i després amb un perruquer, matrimoni que va durar més de cinquanta anys. Va tenir una filla, Jytte Elga Olga, també actriu.

## Filmografia

* 7-9-13 (1934)
* Thummelumsen (1941)
* Lykke på rejsen (1947)
* Vores fjerde far (1951)
* Frihed forpligter (1951)
* Kærlighedsdoktoren (1952)
* Krudt og klunker (1958)
* Pigen i søgelyset (1959)
* Mig og min lillebror (1967)
* Rend mig i revolutionen (1970)
* Snart dages det brødre (1974)
* Brand-Børge rykker ud (1976)
* Affæren i Mølleby (1976)
* Zappa (1983)
* Tro, håb og kærlighed (1984)

## Referències

* ↑ «Olga Svendsen | Gyldendal - Den Store Danske» (en danès). [Consulta: 15 novembre 2019].
* ↑ «Elga Olga Svendsen». [Consulta: 15 novembre 2019].
* ↑ «Elga Olga (Svendsen) | Danish Film Institute». [Consulta: 15 novembre 2019].
# Jornal de Notícias

Jornal de Notícias, abreujat també com JN, és un diari portuguès fundat el 1888 a Porto. Té un tiratge mitjà de 111.000 exemplars, la qual cosa el col·loca en el 2n lloc entre els diaris d'informació general a Portugal. Pertany al Grup Controlinveste Media, i el seu director és Manuel Tavares.

## Suplements

* Notícias Magazine o NM (setmanal, el diumenge);
* Notícias Sábado o NS (setmanal, el dissabte);
* Notícias TV ou NTV (setmanal, el divendres);
* JN Classificados (diari);
* JN Negócios (setmanal, el divendres);
* Desporto (diari).

## Referències

* ↑ APCT Jan-Dez 2011.

## Enllaços externs

* Jornal de Notícias - Lloc web oficial
# Ferrotaaffeïta-2N’2S

La ferrotaaffeïta-2N’2S és un mineral de la òxids que pertany al grup de la taaffeïta.

## Característiques

La ferrotaaffeïta-2N’2S és un òxid de fórmula química Be(Fe,Mg,Zn)₃Al₈O$_{16}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 8,5 i 9.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'estany de Xianghualing, al comtat de Linwu, dins Chenzhou (Hunan, República Popular de la Xina), on es troba en forma de cristalls tabulars d'una mida propera als 100 μm, sent l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ferrotaaffeite-2N’2S» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 març 2022].
# Lorraine Gary

Lorraine Gary (nascuda com Lorraine Gottfried; Nova York, 16 d'agost de 1937) és una actriu estatunidenca, coneguda pel seu paper d'Ellen Brody en les pel·lícules Tauró, Tauró 2 i Tauró, la venjança. També va aparèixer en les pel·lícules 1941 i Car Wash.

## Biografia

Gary va néixer en Forest Hills, Queens, Nova York, filla de Betty i George Gottfried, un gerent de negocis d'entreteniment. Gary va ser estrella convidada en set episodis de la sèrie de televisió Ironside, entre ells Tom Dayton Is Loose Among Us, en el qual va interpretar a la substituta de la bibliotecària Miss Kirk, que empeny a l'inestable Tom Dayton, i "In Search of an Artist", com una dona amb problemes alcohòlics que està involucrada en un assassinat.
Va actuar en altres sèries de televisió, incloent Night Gallery, McCloud, Kojak i The F.B.I..
Està casada amb l'executiu de la indústria de l'entreteniment Sidney Sheinberg, amb qui ha tingut dos fills. El personatge de Lorraine McFly en la trilogia cinematogràfica de Back to the Future va ser nomenat així en honor de Gary. Es va retirar durant vuit anys després de 1941, però després va tornar per interpretar Ellen Brody en Tauró, la venjança. No ha tornat al cinema o la televisió des de 1987.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper |
| 1975 | Tauró | Ellen Brody |
| 1976 | Car Wash | |
| 1977 | I Never Promised You a Rose Garden | Ester Blake |
| 1978 | Zero to Sixty | Billy-Jon |
| 1978 | Jaws 2 | Ellen Brody |
| 1979 | Just You and Me, Kid | Shirley |
| 1979 | 1941 | Joan Douglas |
| 1987 | Jaws: The Revenge | Ellen Brody |

## Referències

* ↑ «Turner Classic Movies | Listings from TCM HD and TCM+1». [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ LLC, Sussex Publishers. Spy (en anglès). Sussex Publishers, LLC, 1992-02.
* ↑ Fund Raiser's Guide to Private Fortunes (en anglès). Taft Group, 1988. ISBN 9780914756590.
* ↑ Back to the Future. Pista d'àudio de DVD del període de sessions de Q & A.
# Knipowitschia mrakovcici

Knipowitschia mrakovcici és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Croàcia.

## Referències

* ↑ Iljin B. S. 1927. Keys to the gobies (Fam. Gobiidae) of the Sea of Azov and the Black Sea. Preliminary communication. Trudy Az.-Chern. Nauch. Prom. Eksp. v. 2. 128-143.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Crivelli, A.J. 1996. The freshwater fish endemic to the Mediterranean region. An action plan for their conservation. Tour du Valat Publication, 171 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986 Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasa de les Cots

La Rasa de les Cots és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa del Puit que realitza tot el seu recorregut pel terme municipal de Pinell de Solsonès.
De direcció predominant cap a ponent, neix a 370 m. a l'oest de la masia de les Cots.

## Xarxa hidrogràfica

La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinell de Solsonès, està constituïda per dos cursos fluvials la longitud total dels quals suma 1.298 m.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Sanaüja full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Volta a Catalunya de 1924

La Volta a Catalunya de 1924 fou la sisena edició de la Volta a Catalunya. La prova es disputà en quatre etapes, entre el 29 de maig i l'1 de juny de 1924, per un total de 658 km. El vencedor final fou el català Muç Miquel, per davant de Teodor Monteys i Victorino Otero.
La primera i quarta etapa són bàsicament planes, mentre que les dificultats muntanyoses es troben a la segona etapa, amb el coll de Sentigosa, i sobretot a la tercera etapa, en què els ciclistes han de superar el coll de la Pollosa, el coll del Bruc i finalment el coll de Lilla.
40 ciclistes s'inscriuen per prendre part a la cursa, però finalment sols seran 36 els que prenguin part a la primera etapa. 27 ciclistes aconseguiran acabar la cursa.

## Classificació final

| Pos. | Ciclista | Temps |
| 1 | Muç Miquel | 25h 01' 00" |
| 2 | Teodor Monteys | + 10' 13" |
| 3 | Victorino Otero | + 15' 10" |
| 4 | Joan Juan | + 34' 40" |
| 5 | Jaume Janer | + 38' 40" |
| 6 | Antoni Torrell | + 58' 49" |
| 7 | Pere Sant i Cirera | + 1h 06' 13" |
| 8 | Manuel Alegre | + 1h 08' 02" |
| 9 | Josep Maria Sans | + 1h 34' 36" |
| 10 | Miguel García | + 1h 35' 14" |

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 31 de maig | Barcelona - Figueres | 184 km | Muç Miquel | Muç Miquel |
| 2a | 1 de juny | Figueres - Vic | 176 km | Teodor Monteys | Muç Miquel |
| 3a | 2 de juny | Vic - Reus | 188 km | Muç Miquel | Muç Miquel |
| 4a | 3 de juny | Reus - Barcelona | 110 km | Jaume Janer | Muç Miquel |

### Etapa 1. Barcelona - Figueres. 184 km

| | Ciclista | Temps |
| 1 | Muç Miquel | 6h 08' 00" |
| 2 | Teodor Monteys | + 4' 43" |
| 3 | Victorino Otero | + 7' 50" |
| | Ciclista | Temps |
| 1 | Muç Miquel | 6h 08' 00" |
| 2 | Teodor Monteys | + 4' 43" |
| 3 | Victorino Otero | + 7' 50" |

### Etapa 2. Figueres - Vic. 176 km

| | Ciclista | Temps |
| 1 | Teodor Monteys | 7h 34' 00" |
| 2 | Muç Miquel | m. t. |
| 3 | Victorino Otero | m. t. |
| | Ciclista | Temps |
| 1 | Muç Miquel | 13h 42' 00" |
| 2 | Teodor Monteys | + 4' 43" |
| 3 | Victorino Otero | + 7' 50" |

### Etapa 3. Vic - Reus. 188 km

| | Ciclista | Temps |
| 1 | Muç Miquel | 7h 21' 00" |
| 2 | Teodor Monteys | + 5' 30" |
| 3 | Victorino Otero | + 7' 20" |
| | Ciclista | Temps |
| 1 | Muç Miquel | 21h 03' 00" |
| 2 | Teodor Monteys | + 10' 13" |
| 3 | Victorino Otero | + 15' 10" |

### Etapa 4. Reus - Barcelona. 110 km

| | Ciclista | Temps |
| 1 | Jaume Janer | 3h 58' 30 |
| 2 | Telmo García | m. t. |
| 3 | Victorino Otero | m. t. |
| | Ciclista | Temps |
| 1 | Muç Miquel | 25h 01' 00 |
| 2 | Teodor Monteys | + 10' 13 |
| 3 | Victorino Otero | + 15' 10 |

## Referències

* Primers inscrits a la cursa
* Inscrits i premis de la cursa
* Inscrits finals, recorreguts i horaris de pas
* Inscrits finals, descripció del recorregut
* Resultats de la Primera etapa
* Resultats finals i de la segona, tercera i quarta etapa
# Volta a Catalunya de 1913

La Volta a Catalunya de 1913 fou la tercera edició de la Volta a Catalunya. La prova es disputà en tres etapes entre el 6 i el 8 de setembre de 1913, per un total de 445,783 km. El vencedor final fou el català Joan Martí, per davant d'Antoni Crespo, el qual basà la seva victòria en la gran diferència obtinguda en el transcurs de la primera etapa, amb final a Lleida.
La cursa fou iniciada per 23 ciclistes. D'aquests, 20 finalitzaren la primera etapa, 13 la segona i 12 arribaren a Barcelona, arribant el darrer classificat a més de 8 hores del vencedor.

## Classificació final

| Pos. | Ciclista | Temps |
| 1 | Joan Martí | 18h 56' 23 |
| 2 | Antoni Crespo | + 18' 13 |
| 3 | Guillermo Antón | + 50' 32 |
| 4 | Francesc Túnica | + 1h 25' 28 |
| 5 | Joaquim Ansón | + 1h 27' 19 |
| 6 | Pascual Service | + 1h 34' 39 |
| 7 | Tomás Fuentes | + 2h 51' 49 |
| 8 | Salvador Marqués | + 2h 58' 21 |
| 9 | Jaime Mezquita | + 3h 01' 07 |
| 10 | Víctor Sammarini | + 4h 18' 52 |

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 6 de setembre | Barcelona - Lleida | 190,34 km | Joan Martí | Joan Martí |
| 2a | 7 de setembre | Lleida - Manresa | 128,2 km | Antoni Crespo | Joan Martí |
| 3a | 8 de setembre | Manresa - Barcelona | 127,243 km | Antoni Crespo | Joan Martí |

### Etapa 1. Barcelona - Lleida. 190,34 km

| | Ciclista | Temps |
| 1 | Joan Martí | 7h 46' 44" |
| 2 | Antoni Crespo | + 23' 18" |
| 3 | Francesc Túnica | + 29' 19" |
| | Ciclista | Temps |
| 1 | Joan Martí | 7h 46' 44" |
| 2 | Antoni Crespo | + 23' 18" |
| 3 | Francesc Túnica | + 29' 19" |

### Etapa 2. Lleida - Manresa. 128,2 km

| | Ciclista | Temps |
| 1 | Antoni Crespo | 5h 52' 09" |
| 2 | Joan Martí | + 1" |
| 3 | Guillermo Antón | + 4" |
| | Ciclista | Temps |
| 1 | Joan Martí | 13h 38' 54" |
| 2 | Antoni Crespo | + 23' 17" |
| 3 | Guillermo Antón | + 34' 32" |

### Etapa 3. Manresa - Barcelona. 127,243 km

| | Ciclista | Temps |
| 1 | Antoni Crespo | 5h 12' 25" |
| 2 | Joan Martí | + 5' 04" |
| 3 | Joaquim Ansón | + 6' 38" |
| | Ciclista | Temps |
| 1 | Joan Martí | 18h 56' 23 |
| 2 | Antoni Crespo | + 18' 13 |
| 3 | Guillermo Antón | + 50' 32 |

## Enllaços externs

* Recorregut i premis
* Resultats i classificacions
# Xugab

Xugab o Sumu fou un estat arameu que existia al segle x aC i s'estenia per l'Eufrates entre Birdejik (territori de Bit Adini) i Samòsata (territori de Kummukh) i tocava per nord o nord-est a territori de Bit Zamani. És esmentat a una inscripció de Salmanassar III (859-824 aC). Fou independent al segle x aC i tributari d'Assíria al segle ix aC, i en aquest segle s'esmenta per darrera vegada.

## Referències

* ↑ G. Maspero, History of Egypt, Chaldæa, Syria, Babylonia, and Assyria
# Xuia

Xuia (en rus Шуя) és la tercera ciutat més gran de l'óblast d'Ivànovo (Rússia). És a la riba del riu Teza, a 241 km a l'est de Moscou. El 2002 tenia 62.449 habitants. El primer registre de Xuia data del 1393. Des del 1403 la zona va estar controlada per una sucursal de la Cambra de Súzdal. El 1539 la ciutat fou saquejada per Safagäräy de Kazan. El 1566 Ivan el Terrible va prendre-la com a propietat personal (Oprítxnina). El 1722 Pere el Gran va visitar la ciutat i va construir-hi fàbriques tèxtils. El segle xix Xuia va créixer com un dels principals centres de processament de lli, tot i que Ivànovo va destronar-la ràpidament.
# Xufexufe

El riu Xufexufe és un riu que flueix al districte de Lembá, a l'illa de São Tomé, a São Tomé i Príncipe. La seva etimologia és d'origen angolès (ortografia angolesa: Shufeshufe o Shufeshufi). El riu flueix cap al sud i desemboca al mar entre les platges de Palma i Pipa, rep les aigües de riu Morango i flueix a través de la assentaments de São Miguel i Monte Rosa enfront de l'Ilhéu Gabado. Un dels ocells que es troba al rierol és el colom de São Tomé (Columba thomensis). Un altre és el lànid de São Tomé (Lanius newtoni) observat el 1990 prop de les fonts del riu Xufexufe, i des de llavors s'han observat diverses aus.

## Referències

* ↑ {{{autor}}} (2012). "Lanius newtoni." 2012 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2012. [Consulta: {{{consulta}}}]

## Bibliografia

* Grande Atlas Mundial, Selecções do Reader´s Digest, 1ª Edc. setembro, 2006, Pág. 223. ISBN 972-609-471-2
* Grande Dicionário Enciclopédico Ediclube Vol. XVI, Pág. 5574 e 5575. 1996. ISBN 972-719-056-1