OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jozef Chovanec

* No s'ha de confondre amb Josef Schovanec.
Jozef Chovanec (Dolné Kočkovce, 7 de març de 1960) és un exfutbolista txec de la dècada de 1980.
Fou 52 cops internacional amb la selecció txecoslovaca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1990.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sparta Praga i PSV Eindhoven.

## Referències

* ↑ Perfil a FAČR
* ↑ Jozef Chovanec a worldfootball.net
* ↑ Jozef Chovanec a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Trenéři v celé historii Sparty Arxivat 2012-11-23 a Wayback Machine. at sparta.cz (txec)
* ↑ Profile at idnes.cz
# Mosquer becnegre

El mosquer becnegre (Aphanotriccus audax) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) que habita el pis inferior dels boscos de l'est de Panamà i nord de Colòmbia.
# Gregorio Jové Piñán

Gregorio Jové Piñán († 25 d'abril de 1911) fou un polític espanyol.
Fou diputat pel Partit Liberal pel districte de La Bañeza (província de León) a les eleccions generals espanyoles de 1901, pel districte de Tremp a les eleccions generals espanyoles de 1903 i pel districte de Brihuega (província de Guadalajara) a les eleccions generals espanyoles de 1905.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Josep Font (dissenyador)

Josep Font (Santa Perpètua de Mogoda, 1964) és un dissenyador, modista i director creatiu català.

## Biografia

Va començar la seva trajectòria als anys vuitanta amb la seva pròpia firma amb la que va desfilar tres vegades a la Setmana de la Moda d'Alta Costura. L'any 2010 es va produir el trencament entre el modista i la seva sòcia, el que va provocar que Font abandonés la firma i perdés la possibilitat de desfilar amb el seu propi nom.
L'any 2012 va començar a treballar com a director creatiu a la firma de moda Del Pozo.
L'any 2014 guany el Premi Nacional de disseny de moda concedit pel Ministeri d'Educació, Cultura i Esports d'Espanya.

## Referències

* ↑ X.C. «Josep Font guanya el Premio Nacional de disseny de moda». Ara, 20-11-2014, p. 37.
# Pietro Antonio Locatelli

Pietro Antonio Locatelli (Bèrgam, 3 de setembre de 1695 - Amsterdam, 30 de març de 1764) fou un compositor i violinista italià. Va ser considerat el Paganini del segle xviii.
Va ser un nen prodigi i el gener de 1711 va ser enviat a estudiar amb Arcangelo Corelli a Roma. Entre els anys 1717 i 1723 fou sol·licitat per a interpretar obres a l'Església de San Lorenzo de Damaso. L'any 1725 va ser nomenat mestre de capella. Més endavant, el 1727, viatja a Múnic, i l'any següent a Berlín.
Finalment, es va instal·lar a Amsterdam on es dedicà a l'ensenyament; va ser mestre, entre d'altres, de Jean-Marie Leclair. No va arribar a concedir més concerts públics, però si alguns de privats. El 1731, obtingué la cèdula que li atorgava el permís per imprimir la seva obra, que és principalment per a violí.

## Obra

Entre la seva producció destaca l'Art del violí, opus 3, obra publicada el 1733. És una col·lecció de dotze concerts per a violí que inclouen les cadències. A més, va escriure 24 capricis per a violí, peces d'una gran dificultat tècnica, com l'anomenada Il laberinto armonico. També trios, concerti grossi, i sonates per a flauta. En la seva obra inicial s'observa la influència de Corelli, i en les obres posteriors, la d'Antonio Vivaldi. En les seves peces per a violí utilitzava la tècnica virtuosística, i feia servir cadències llargues on poder expressar-se, i utilitza el registre agut, les cordes dobles i canvis de posició molt ràpids.

### Obres publicades

* Op. 1 (1721) - 12 concerti grossi (en fa, do menor, si bemoll, mi menor, re, do menor, fa, fa menor, re, do, do menor, sol menor)
* Op. 2 (1732) - 12 sonates per a flauta (en sol, re, si bemoll, sol, re, sol menor, la, fa, mi, sol, re, sol)
* Op. 3 (1733) - L'arte del violino, 12 concerts per a violí (en re, do menor, fa, mi, do, sol menor, si bemoll, mi menor, sol, fa menor, la, re "Il laberinto armonico")
* Op. 4 (1735) - 6 Introduttione teatrale (en re, fa, si bemoll, sol, re, do) i 6 concerti grossi (en re, fa, sol, mi, do menor, fa)
* Op. 5 (1736) - 6 trio sonates (en sol, mi menor, mi, do, re menor, sol "Bizarria")
* Op. 6 (1737) - 12 sonates per a violí (en fa menor, fa, mi, la, sol menor, re, do menor, do, si menor, la menor, mi bemoll, re menor)
* Op. 7 (1741) - 6 concerts a quatre (en re, si bemoll, sol, fa, sol menor, mi bemoll)
* Op. 8 (1744) - 10 trio sonates (en fa, re, sol menor, do, sol, mi bemoll, la, re, fa menor, la)
* Op. 9 (1762) – 6 concerts a quatre

## Audició

* Sonata en re, 1r moviment

## Referències

* ↑ «Pietro Locatelli» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 17 gener 2022].

## Enllaços externs

* Biografia breu i obres de A. Locatelli a Karadar Clásica (castellà)
* Capricis de Locatelli PDF
# Manuel-Anxo Laxe Freire

Manuel-Anxo Laxe Freire (Duarría, Terra Chá de Lugo, 1944-2006) fou un escriptor gallec.
Va seguir els primers estudis a la ciutat de Lugo, on va cursar la carrera de magisteri. Va exercir aquesta professió per diverses viles de Galícia durant cinc anys. Posteriorment es va llicenciar en filologia romànica i després en filologia anglesa a la Universitat de Santiago.
Va publicar les novel·les Loita e morte (1986) i Semente de onte (1994).
Va traduir al gallec autors clàssics anglesos, com Dylan Thomas, i americans, com Herman Melville i Henry James.

## Referències

* ↑ «Manuel Anxo Laxe Freire | Galegos | Gallegos» (en gallec). [Consulta: 2 octubre 2018].
# Àlvar IV del Congo

Álvaro IV Nzinga a Nkuwu va ser un manikongo del regne del Congo des del 1631 fins a la seva mort el 1636.
Va ser l'últim rei de la dinastia Kwilu que havia governat el regne amb una interrupció des de 1567. Era fill d'Àlvar III del Congo i va prendre possessió del tron a l'edat de tretze anys. Va arribar al poder durant un temps de grans disturbis en el regne, i si no per la intervenció dels futurs reis Àlvar VI i Garcia II, el seu regnat podria han estat molt més curt. Només cinc anys després d'haver-se instal·lat al tron, el duc de Mbamba, Daniel da Silva, va marxar a la capital de São Salvador amb la pretensió de "protegir el seu nebot dels estrangers". El rei va fugir amb els seus protectors on van lluitar una batalla campal contra les forces de Da Silva en un pantà. Les forces del rei sota la direcció dels germans de la família Lukeni Àlvar i Garcia van sortir victoriosos, i Àlvar IV va ser posat de nou al tron. El 1636, el rei va morir emmetzinat i Álvaro V, cosí dels germans Lukeni, va prendre el tron per a la Casa de Kimpanzu.

## Referències

* ↑ Shillington, Kevin. Encyclopedia of African History. Volume 3. Fitzroy Dearborn, 2005, p. 775. ISBN 9781579582456.
# Kubectl

Kubectl és una interfície de línia d'ordres per executar ordres sobre desplegaments clusteritzats de Kubernetes. Aquesta interfície és la manera estàndard de comunicació amb el clúster ja que permet realitzar tot tipus d'operacions sobre el mateix. Des de desplegar serveis, pods o volums fins a aconseguir tota la informació del clúster de Kubernetes.
El seu llançament es va realitzar alhora que el llançament de Kubernetes com a eina bàsica per al maneig de les característiques d'aquesta eina.

## Exemples d'ús

Aquesta eina serveix per arrencar, controlar, inspeccionar, gestionar, desplegar i escalar aplicacions en el clúster. S'ha d'instal·lar després d'instal·lar minikube en el sistema. D'aquesta manera, després d'arrencar el nostre cluster de kubernetes podrem realitzar totes les accions anteriorment esmentades.
La sintaxi bàsica és la següent
* command es refereix a l'acció que vols dur a terme sobre un o més recursos. Pot ser create, apply, get, descriu, delete...
* TYPE es refereix al tipus de recurs sobre el qual volem actuar. Per exemple: service, pod, deployment...
* NAME especifica el nom del recurs sobre el qual volem realitzar l'acció.
* flags especifica flags opcionals per a l'execució del comando. Per exemple -s per especificar l'adreça i el port de la API del server.
Ordre per aconseguir tots els pods:
Aquesta ordre llesta tots els pods que hi ha en el nostre cluster mostrant les característiques més importants d'aquests.
Si volem tota la informació d'un determinat pod:
Una forma molt habitual d'executar tasques a través de fitxers YAML que contenen la configuració del que volem dur a terme. La forma d'executar ordres amb aquest tipus de fitxers és la següent:

## Referències

* ↑ «Overview of kubectl» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2020].
# Gregorio López Irasuegi

Gregorio López Irasuegui (Bilbao, 1946 - 1988) fou un lluitador antifranquista basc. Ingressà a ETA en els anys 1960. Fou detingut juntament amb Xabier Izko de la Iglesia a Pamplona el 5 de gener de 1969, quan ambdós es disposaven a alliberar de la presó de Pamplona la seva esposa, Arantxa Arruti, que en aquell moment es trobava empresonada. Implicat en el Procés de Burgos (1970), fou condemnat a quaranta anys de presó. Fou enviat al Penal de Puerto de Santa María, on fou posat en règim de presó preventiva el 21 de setembre de 1976 fins que va ser amnistiat el 1977.
# Joan Joaquim Rodríguez Femenias

Joan Joaquim Rodríguez Femenias (Maó, 18 de maig de 1839 - Tolosa, 8 d'agost de 1905), naturalista menorquí.
Aquest naturalista menorquí va destacar al segle xix pels estudis que va fer de botànica, algologia i zoologia, sobretot de les Illes. A ell es deuen, per exemple, descobriments com el de l'alga Laminaria rodriguezii, una espècie considerada endèmica del mar Mediterrani o l'arbust endèmic Daphne rodriguezii de l'Illa d'en Colom. Rodríguez Femenias també és l'autor d'un tractat sobre la flora menorquina que data de 1904, una llista amb totes les plantes que hi ha a l'illa que no s'ha actualitzat fins a l'any passat.
Nomenat menorquí il·lustre per l'Ajuntament de Maó dia 12 de març de 1906.

## Referències

* ↑ «Juan Joaquín Rodríguez Femenias | Real Academia de la Historia». [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ «SAC Memòria d'actuacions». [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ «Joan Joaquim Rodríguez i Femenias | enciclopèdia.cat». [Consulta: 16 novembre 2020].
# Lorenzo Gonzalez

Lorenzo Gonzalez (Panaquire, 5 de gener de 1923) va ser un cantant veneçolà de boleros i música tropical.
En la seva joventut va guanyar un concurs d'aficionats a Ràdio Tropical (Caracas). Com que no tenia èxit a Veneçuela, va decidir emigrar a Espanya. Va debutar a Madrid a la primavera de 1952, a la sala de festes Casablanca, i va obtenir un èxit immediat. Després actuaria a Ràdio Madrid. Es va presentar amb la seva orquestra tocant boleros i música tropical. La seva característica veu de fumador, i la seva perfecta dicció, van fer que el públic pensés que González era el nou Antonio Machín. Es va presentar en els millors llocs de Madrid i Barcelona. Va estrenar els seus propis espectacles al teatre Victòria i va ser cantant convidat de la cadena d'hotels Hilton a tot el món.
A Veneçuela va rebre el premi "Guacaipuro de Oro". A principis dels anys cinquanta, el cantant va incloure en el seu repertori els temes de Bobby Capó (1921-1989) "Nena", "Com fa mal una traïció", "Pell canyella" i "Lluna de mel a Puerto Rico". El seu primer disc a Espanya va ser "Cabaretera" (de Bobby Capó), gravat amb la discogràfica Odèon, que va ser un gran èxit. A València va gravar el bolero "Hola, què tal?" (De Gilberto Urquiza, cubà instal·lat a Mèxic), "Cita a les 6" i "Nena".
Al maig de 1954, González va contractar en la seva orquestra al jove pianista espanyol Tete Montoliu (1933-1997) cec de naixement, que en aquest llavors tenia 21 anys. En els anys cinquanta i seixanta va actuar innombrables ocasions a "La Casona" de Santander (Cantàbria). A principis dels anys setanta, tant Jorge Sepúlveda com Antonio Machín i Lorenzo González van haver d'abandonar la seva activitat professional com boleristes, a causa que el bolero havia perdut vigència en Espanya.

## Referències

* «5 de enero: cumpleaños de Lorenzo González», artículo en el sitio web Tempo Bolero.
* «¿Quiénes fueron los intérpretes de bolero que hicieron historia en la Época de Oro del bolero?», artículo en el sitio web Answers.Yahoo.
* «Promoción del bolero en Cantabria», artículo en el sitio web Tempo Bolero, donde se menciona erróneamente a González como dominicano.
# Červený Kameň

Červený Kameň és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1354.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «História obce». [Consulta: 28 gener 2024].
# Juan Lucena Rivas

Juan Lucena Rivas (Baena, Còrdova, 4 de gener de 1895 - Puente Genil, Còrdova, 27 de juliol de 1936), fou un sacerdot espanyol. Se'l considera uns dels màrtirs de la persecució religiosa a la Diòcesi de Córdova entre 1936 i 1939.
Va ingressar al Seminari de San Pelagio de Còrdova l'any 1907, primer com a seminarista extern (vivia a casa del seu oncle Julián Rivas Rojano), i posteriorment ja com a intern. Fou confirmat el 16 de desembre de 1908 a la Parròquia de San Francisco y San Eulogio de Còrdova pel bisbe José Proceso Pozuelo y Herrero. A finals de 1916 és enviat a Roma a ampliar estudis, i es matricula a la Pontificia Universitat Gregoriana; a Roma, el 10 de març de 1918 és ordenat subdiaca pel bisbe Rafael Merry del Val. Rebé també el segon premi a l'Acadèmia Romana de Sant Tomàs d'Aquino. Aquella mateixa primavera torna a Còrdova.
Fou ordenat sacerdot el 14 de juny de 1919 pel bisbe Ramon Guillamet i Coma. El 16 d'octubre de 1923 és nomenat sacerdot de la Parròquia de Nostra Senyora de la Purificació de Puente Genil, i 3 de juny de 1928, després de superar l'examen del concurs particular, en pren possessió definitiva.
El 24 de juliol de 1936 fou detingut i empresonat en un vagó de l'estació de ferrocarril que servia de presó, juntament amb 19 presos més. El dia 27 fou traslladat al cementiri de Puente Genil, on fou afusellat. Les seves restes mortals foren tirades a una foguera.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Varona Villar, Miguel. «Juan Lucena Rivas» (en castellà). Diócesis de Córdoba. [Consulta: 19 març 2022].
* ↑ «Listado de los presuntos mártires de la persecución religiosa en la Diócesis de Córdoba 1936-1939». Iglesia Córdoba, n. 93, 18-02-2007, pàg. 6-8.
* 1 2 3 Lucena Peris, David «Memòria històrica: morir perdonant. Els nous beats D. Juan i D. Julián, sacerdots i màrtirs del Crist». Portal Obert, n. 114, (febrer 2022), pàg. 15.
# Mosquer barbat

El mosquer barbat (Myiobius barbatus) és una espècie d'ocell de la família dels titírids (Tityridae). Es troba al nord i a l'est d'Amèrica del Sud. El seu hàbitat són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, així com els cursos d'aigua. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «mosquer barbat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Cotingas, manakins, tityras, becards». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 452. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Whiskered Flycatcher. Myiobius barbatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Molinos (Terol)

Molinos és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca del Maestrat aragonès. A prop del poble hi ha unes interessants coves càrstiques.

## Llocs d'interès
### Església de La nostra Senyora de les Neus

Es tracta d'una església, situada al centre de la població. La seva portada meridional s'obre a la plaça de l'Església, mentre que l'occidental s'obre a la plaça de l'Ajuntament. Les dues places presenten porxos en els pisos baixos dels habitatges, oberts en arcs de mig punt i apuntats, formant un bell conjunt.
* Vista façana lateral
* Detall porta lateral
* Detall porta façana principal
* Nau central
* Cor alt
* Campanar exempt
El temple data de finals del segle xv i consta de nau única de tres trams amb capelles obertes en el costat de l'Evangeli i unides a manera de nau lateral, mentre que en el costat de l'Epístola presenta una sola capella i l'accés a la sagristia al costat de la capçalera. La capçalera és poligonal i es cobreix amb una volta nervada, que en la nau es converteix en volta de creueria senzilla amb claus tallades. El sottocoro, que allotja dues belles piles baptismals, es cobreix, però, amb una volta rebaixada. El seu interior és molt sobri i equilibrat i la il·luminació penetra a través d'òculs perforats en cada un dels trams del mur meridional. Les dues portades, situades als murs occidental i meridional, estan realitzades en estil gòtic flamíger amb decoració de caderneres i altres motius vegetals i animals. La seva fàbrica és de carreu i presenta potents contraforts, a més d'un ampit a la part superior, potser defensiu, ja que aquesta església va pertànyer a l'orde de Calatrava. La torre de la parroquial està exempta; se situa a uns metres, sobre un turó proper. Té quatre pisos en altura, els dos primers de planta quadrada i realitzats en maçoneria amb carreu en les cantonades, mentre que els dos segons són de planta vuitavada i estan realitzats en maó. El seu estat de conservació presenta greus deficiències.

## Referències

Viccionari
# Joan Jolis Santjaume

Joan Jolis Santjaume (Sant Feliu de Torelló, 1650 - Barcelona, 1705) fou un impressor i gravador català. El 1676 es va instal·lar a Barcelona, on edità diversos llibres almenys entre 1679 i 1704. Tant es dedicà a les impressions cultes (Atheneu de Grandesa (1681) de Josep Romaguera, Novíssims, (1683), Desenganys de l'Apocalipsi (1694) de Magí Cases, com a literatura popular (Faules d'Isop, 1683), goigs, romanços, estampes religioses, etc. La seva impremta fou continuada per la seva filla Isabel Jolis (1682-1770), l'antic aprenent Bernat Pla, Tecla Boix la Vídua Pla i, a partir de 1809, els hereus de la vídua Pla, que aparegueren amb aquest nom als peus d'imprempta. En etapes posteriors al fundador la impremta publicà el primer Quixot il·lustrat a Catalunya (1755), romanços, i altres papers. La casa subsistí oberta, a Barcelona, fins als anys 1980, quan els seus importants fons de matrius xilogràfiques foren adquirits per la Biblioteca de Catalunya.

## Bibliografia

* Immaculada SOCIAS BATET: Els impressors Jolis-Pla i la cultura gràfica catalana els segles XVII i XVIII, Curial & Publicacions de l'Abadia der Montserrat, Barcelona 2001.
* Enrique RODRÍGUEZ CEPEDA: Romancero impreso en Cataluña (Imprenta de J. Jolis a Vda. Pla, Langa y Cia, Madrid 1984, 3 vols.

## Referències

* ↑ Delgado Casado,, Juan. Diccionario de impresores españoles, siglos XV-XVII. vol. 1. Madrid: Arco/ Libros, 1996, p. 348-349. ISBN 84-7635-198-4.
# Eufema (satèl·lit)

Eufema, també conegut com a Júpiter LX (designació provisional S/2003 J 3), és un petit satèl·lit irregular retrògrad de Júpiter. Va ser descobert per un equip d'astrònoms de la Universitat de Hawaii dirigits per Scott S. Sheppard l'any 2003.

## Característiques físiques

S/2003 J 3 és un petit satèl·lit de prop de 2 quilòmetres de diàmetre, orbita al voltant de Júpiter a una distància mitjana de 19,622 milions de km en 561,518 dies terrestres, amb una inclinació de 146° de l'eclíptica. La seva òrbita és retrògrada amb una excentricitat de 0,2507.
S/2003 J 3 podria pertànyer al grup d'Ananké, un grup de satèl·lits que orbiten de forma retrògrada al voltant de Júpiter sobre el semieix major comprès entre els 19300000 i els 22700000 km, les inclinacions de 45.7° a 154.8° en relació a l'equador de Júpiter i excentricitats entre 0.02 i 0.28.

## Denominació

S/2003 J 3 fou descobert per l'equip de Shepard el 5 de febrer de 2003 i la descoberta fou anunciada el 4 de març del mateix any. Com que la seva òrbita no ha estat confirmada, encara conserva la seva designació provisional que indica que fou el tercer satèl·lit descobert al voltant de Júpiter l'any 2003.

## Vegeu també

* Júpiter
* Grup d'Ananké

## Referències

* ↑ IAUC 8087: Satellites of Jupiter 4 de març de 2003 (descobriment)(anglès)
* ↑ MPEC 2003-E11: S/2003 J 1, 2003 J 2, 2003 J 3, 2003 J 4, 2003 J 5, 2003 J 6, 2003 J 7 (anglès)
* ↑ Jewitt, David C.; Sheppard, Scott; Porco, Carolyn «Jupiter's outer satellites and Trojans». Cambridge University Press. Cambridge planetary science, 1, 2004, pàg. 263-280.(anglès)
# Molí del Comte (Balaguer)

El Molí del Comte és un edifici del municipi de Balaguer (Noguera) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'enormes dimensions abandonat. En les dues portalades s'hi veuen escuts molt ben elaborats, i en un d'ells l'any 1786 esculpit. Pel costat i a un nivell molt elevat són visibles dos cacaus d'1,5 m cadascun. El molí es troba darrere l'edifici ressenyat i molt malmès. Tanmateix, sembla de construcció més antiga.
S'hi va prenent l'anomenat Camí de Vallfogona que surt del km 28,5 de la carretera C-13 (Eix del Pallars). No està senyalitzat.

## Referències

* ↑ «Molí del Comte». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Molino dei Torti

Molino dei Torti és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Alzano Scrivia, Casei Gerola, Castelnuovo Scrivia, Guazzora i Isola Sant'Antonio.