OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kayànida

La dinastia kayànida o dels kayànides fou una nissaga en gran part mítica que va governar Iran.
El seu nom deriva del títol kavi (plural àrab kayan o akyan) portat per diversos personatges. La tradició els fa els primers reis de la terra. Al-Masudi sense citar als pishdàdides, diu que foren la segona dinastia, seguida de la dels arsàcides i de la dels sassànides. Cap dels autors esmenta als aquemènides.
L'origen de la dinastia seria Kay Kubad que hauria estat adoptat pel darrer rei pixdàdida segons la tradició del nou nat deixat a les aigües, que va passar el seu regnat lluitant contra els turcs; el va succeir Kay Kaus, època en què es va produir la lluita èpica entre Siyavush i Afrasiyab; va seguir Kay Khusraw i després Kay Lohrasp (Luhrasb) descendent d'un germà de Kay Kaus, que hauria fundat Balkh; hauria mort a mans dels turcs i el va succeir al seu fill Bishtasb que abans de regnar va viure al país dels rum i es va casar amb la filla del rei, i després va rebre la corona i va governar 30 anys; fou convertit a la religió mazdaista per Zoroastre; els turcs li van segrestar dues filles però foren alliberades pel fill Isfendiyar o Isfandiyar provocant la gelosia del pare que el va fer matar. La corona va passar després al seu net Bahman, fill d'Isfandiyar, després anomenat Kay Ardashir per fer-lo l'ancestre dels sassànides. De la seva dona Humay va tenir un fill, Dara (Darios I) que va tenir per successor a Dara II (Darios II).
La tradició ha barrejat fets de diverses èpoques i ha intentat lligar la llegenda amb fets coneguts.

## Llista de sobirans

* Kay Kubad
* Kay Kaus
* Kay Khusraw
* Kay Lohrasp (Luhrasb)
* Bishtasb
* Bahman
* Dara I
* Dara II

## Bibliografia

* A. Christensen, Les kayanides, Copenhague, 1931
# South El Monte

South El Monte és una ciutat al Comtat de Los Angeles a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 21.144 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South El Monte tenia 21.144 habitants, 4.620 habitatges, i 4.088 famílies. La densitat de població era de 2.834,6 habitants/km².
Dels 4.620 habitatges en un 52% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 17,5% dones solteres, i en un 11,5% no eren unitats familiars. En el 8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,61.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,5% tenia menys de 18 anys, un 13% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 15% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.656 $ i la renda mediana per família de 34.349$. Els homes tenien una renda mediana de 21.075 $ mentre que les dones 18.949 $. La renda per capita de la població era de 10.130 $. Entorn del 16,2% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South El Monte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South El Monte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Busqueta calçada

La bosqueta asiàtica (Iduna caligata) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita zones arbustives i jardins, normalment a prop de l'aigua, a la Rússia europea i sud-oest de l'asiàtica, el Kazakhstan, Uzbekistan, Kirguizstan i nord-oest de la Xina.

## Referències

* ↑ Fitxa de la bosqueta asiàtica a Birdguides Arxivat 2012-11-07 a Wayback Machine. Rev. 13/01/2013 (anglès)
# Sa Pista (Artà)

Sa Pista (també coneguda com a Velòdrom des Canyaveral o de Na Carona) era una instal·lació dedicada al ciclisme en pista a l'aire lliure d'Artà (Mallorca, Illes Balears, Espanya), existent entre 1957 i 1964. Va ser la segona pista existent a la localitat després del Velòdrom de Son Taiet (1927-1941).
La pista fou inaugurada el 8 de juny de 1957 i va ser inicialment de terra. L'abril de 1959 es varen aixecar i encimentar els peralts. Des de la inauguració va acollir una gran activitat. Però els seus anys més brillants transcorregueren entre 1959 i 1961, una vegada reformada, en organitzar fins a cinc proves del Campionat d'Espanya i una del Campionat de Balears, entre moltes altres proves.
Una data especialment assenyalada fou el 21 de juny de 1959, quan el ciclista local Sebastià Sastre Terrasa va batre el rècord nacional de l'hora en categoria d'aficionats amb una marca de 42,442 km. Aquesta marca es va mantenir vigent fins que fou batuda per Roberto Palavecino en el Velòdrom d'El Tiemblo (Àvila) l'1 de novembre de 1971. A partir de 1962 la seva activitat va caure en picat fins a desaparèixer. El juny de 1964 la pista fou enderrocada per urbanitzar la zona, en la qual va bastir-se un nou barri, precisament conegut com a barri de Sa Pista, i en el qual un carrer duu el seu nom.

## Esdeveniments
### Competicions estatals

* Campionat d'Espanya de fons (principiants): 1959, 1960
* Campionat d'Espanya de velocitat (principiants): 1960
* Campionat d'Espanya de persecució (principiants): 1960
* Campionat d'Espanya de puntuació (aficionats): 1960, 1961
* Campionat d'Espanya de fons (independents): 1961

### Competicions regionals

* Campionat de Balears de velocitat (aficionats): 1961

### Altres proves

* Revenja del Campionat d'Espanya de persecució (aficionats): 1959
* Rècord de l'hora (aficionats): 1959.

## Referències

* ↑ «Racó». Bellpuig p. 48, 23-10-2009. Arxivat de l'original el 2012-07-06. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ «Cloenda». Bellpuig p. 48, 13-01-2006. Arxivat de l'original el 2012-07-06. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ «Cloenda». Bellpuig p. 56, 18-12-2009. Arxivat de l'original el 2012-07-07. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ «Palavecino, nuevo récord español de la hora». ABC, 02-11-1971.
* ↑ «8 juny 1964.-». Bellpuig p. 30, 25-06-1994.
* ↑ Flaquer Palmer i Vidal Perelló, 2005.

## Bibliografia

* Flaquer Palmer, Mateu; Vidal Perelló, Miquel. Ciclistas de Mallorca. Palma: Última Hora, 2005.
# Villavaler

Villavaler és una parròquia del conceyu asturià de Pravia. Allotja una població de 117 habitants en 149 habitatges (INE Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. 2011) sobre una extensió de 8,43 km². Aquesta parròquia està situada a 14,1 km de la capital del concejo.
Se celebra la festivitat de Sant Agustí.

## Barris

* Carceda - 2 habitants 2011
* Lomparte (Llomparti en asturià) - 26 habitants 2011
* Omedas (Umedas) - 15 habitants 2011
* Palación - 31 habitants 2011
* Perriella - 19 habitants 2011
* San Bartolomé (San Bartuelu) - 12 habitants 201
* Sangreña - 6 habitants 2011
* Valdidiello (Valdidiellu) - 6 habitants 2011
# Wadi al-Hudi

Wadi al-Hudi és un lloc al sud-est d'Assuan, al desert oriental, que a l'Imperi Mitjà es va fer servir com a pedrera i s'explotaren unes mines d'ametista. La màxima rendibilitat fou obtinguda amb les pedres per les fortificacions de Núbia, ja que en algunes zones mancava material per fer rajoles. A la zona queden algunes inscripcions.
# Juan Jesus

Juan Guilherme Nunes Jesus (nascut el 10 de juny de 1991) més conegut com a Juan Jesús o simplement Juan, és un futbolista professional brasiler que juga com a defensa central o lateral esquerre, a l'SSC Napoli.

## Palmarès
### SC Internacional

* 1 CONMEBOL Libertadores: 2010
* 1 Recopa Sud-americana: 2011
* 1 Campionat gaúcho: 2011

### SSC Napoli

* 1 Serie A: 2022-23

### Selecció brasilera

* 1 Medalla d'argent als Jocs Olímpics d'estiu: 2012
* 1 Copa del Món sub-20: 2011
* 1 Campionat sud-americà sub-20: 2011
* 1 Superclásico de las Américas: 2014

## Referències

* ↑ «El Nàpols, campió de Lliga 33 anys després: primer Scudetto post-Maradona». CCMA, 04-05-2023. [Consulta: 6 maig 2023].
# Suspensió

«Suspensió» té aquests significats:
* Suspensió de pagaments, situació en què un pagador no pot pagar la totalitat dels deutes que té amb els seus creditors
* Suspensió (música)
* Suspensió (mescla), mescla heterogènia formada per un sòlid que es dispersa en un medi líquid
* Suspensió (automoció), conjunt d'elements que esmorteeixen les irregularitats de la calçada
* Suspensió de la pena, cessament de l'aplicació d'una pena a una persona que ha estat condemnada per un delicte
* Tir en suspensió, en bàsquet.
# Arres de Sus

Arres de Sus és un dels dos nuclis principals, juntament amb Arres de Jos, del municipi d'Arres, a la Vall d'Aran. Està inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Està situat al vessant de la muntanya de Sasseuva, per sobre d'Arres de Jos. El 2019 tenia 37 habitants.
El nucli de dalt és un petit agrupament de cases, en que destaca l'antiga església parroquial de Sant Pere i Sant Pau, romànica, del segle xii, avui abandonada i en mal estat de conservació. El poble manté la seva estructura tradicional.

## Referències

* ↑ «Arres de Sus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «250313 Arres». Idescat. [Consulta: 30 agost 2020].
* ↑ «Arres de Sus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2020].
# Busqueta groga dels papirs

La busqueta groga dels papirs (Calamonastides gracilirostris) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) i única espècie del gènere Calamonastides Grant, CHB et Mackworth-Praed, 1940, si bé ha estat inclòs a Chloropeta.

## Descripció

* Tallarol de mitjana grandària que fa uns 14 cm de llarg.
* De color general marró olivaci. Parts inferiors grogues que es tornen olivàcies principalment al pit i als costats.

## Hàbitat i distribució

Viu als aiguamolls del nord-est de la República Democràtica del Congo, oest d'Uganda, Ruanda, Burundi, oest de Kenya i nord de Zàmbia.

## Subespècies

S'han descrit dues subespècies:
* C. g. gracilirostris (Ogilvie-Grant, 1906), pròpia de la Rep. Dem. del Congo, Uganda, Ruanda, Burundi i Kenya.
* C. g. bensoni (Amadon, 1954), pròpia de Zàmbia septentrional.
Alguns autors consideren aquestes dues subespècies com a espècies de ple dret, de la següent manera:
* Chloropeta gracilirostris (sensu stricto) - busqueta groga dels papirs.
* Chloropeta bensoni - busqueta groga de Zàmbia.

## Referències

* ↑ busqueta groga dels papirs«Busqueta groga dels papirs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
* ↑ S Fregin, M Haase, U Olsson et P Alström. 2009. Multi-locus phylogeny of the family Acrocephalidae (Aves: Passeriformes)—The traditional taxonomy overthrown. Molecular Phylogenetics and Evolution 2: 866–878.
* ↑ Fitxa de Chloropeta gracilirostris a Birdlife International Rev. 21/11/2013 (anglès)
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
* ↑ busqueta groga de Zàmbia«Busqueta groga dels papirs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
# Sa Pedrissa

Sa Pedrissa és una possessió situada en el municipi de Deià, a Mallorca. S'hi arriba fàcilment per la Ma-10, uns tres kilòmetres abans d'arribar a Deià venint de Valldemossa. S'hi troba la Torre de la Pedrissa, una torre de defensa del segle xvii per protegir Cala Deià.
La casa, que data del segle xvii, va ser adquirida a finals del segle xix per Lluís Salvador d'Àustria-Toscana, Arxiduc d'Àustria. A principis del segle xx passà a mans de la família Morey i fou explotada agrícolament durant molts d'anys.
L'any 1997 el Consell de Mallorca la va declarar, conjuntament amb les altres possessions que havien estat de l'Arxiduc Lluís Salvador, Bé d'Interès Cultural (BIC) amb la categoria de "lloc històric". Actualment s'ha convertit en un agroturisme.

## Anecdotari

És el lloc on s'ambienta la novel·la costumista El secreto de la Pedriza (1921), que el 1926 fou duita al cinema per Francesc Aguiló Torrandel.

## Enllaços externs

* Agroturisme Sa Pedrissa (castellà)
# Wadi al-Far'a

Wadi al-Far'a (àrab: وادي الفارعة, Wādī al-Fārʿa) és una vila palestina de la governació de Tubas al nord-est de Cisjordània, situada a 5 kilòmetres al sud-oest de Tubas. Té una superfície de 12.000 dúnams, dels quals 337 són edificats i 10.500 són per a usos agrícoles. Està sota el control complet de l'Autoritat Nacional Palestina i es troba al costat del camp de refugiats de Far'a. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques, Wadi al-Far'a tenia 2.340 habitants.

## Escriptura del nom

El nom àrab de Wadi al-Far'a s'escriu en els mapes, en els llibres i altres fonts en una àmplia varietat de formes. L'article pot ser escrit com al-, el-, sense guió, o o es pot juntar del tot. El nom del wadi es pot lletrejar Far'a, Fa'ra, Far'ah, Fa'rah, Farah, Fari'a, o Fari'ah. Amb diacrítics és Wādī al-Fāri`a.

## Arqueologia

A la vila hi ha els jaciments arqueològics del neolític de la cultura Qaraoun (Wadi Farah, Shemouniyeh i Wadi Sallah) i Tell el-Far'ah (Nord), la localització de la ciutat hebrea de Tirzah.

## Història

Hom relaciona l'actual Wadi al-Far'a amb Tarza'a i el seu nom actual es deu a la seva ubicació geogràfica, en estar a prop del wadi Far'a. La terra de la vila era propietat dels residents de la propera Talluza que la usaven per al cultiu. En la dècada de 1960, els residents de Talluza van assentar-se a la zona i van establir un poble separat. El 1996, Wadi al-Far'a es va declarar oficialment separat de Talluza i se li va concedir el seu propi. consell de vila sota la governació de Tubas.

## Demografia

En el cens de l'Oficina Central Palestian d'Estadístiques de 1997 Wadi al-Far'a tenia 1,713 habitants. D'ells el 51.3% eren homes i el 49.7% eren dones. En 200 va créixer a 2,341 habitants, un 32.5%. Hi ha sis famílies principals a la vila: al-Janajreh (30%), al-Barahameh (30%), as-Salahat (30%) i els Darawhsheh, Shanableh i Balatya representen el restant 10%.

## Referències

* 1 2 3 Wadi al-Far'a Village Profile Applied Research Institute - Jerusalem. February 2006.
* ↑ Projected Mid -Year Population for Tubas District by Locality 2004- 2006 Arxivat 2008-04-24 a Wayback Machine. Palestinian Central Bureau of Statistics.

## Enllaços externs

* Wadi al Far'a (Fact Sheet), The Applied Research Institute - Jerusalem. February, 2006
# Justicia carnea

Justicia carnea, o Jacobinia — és una espècie de planta amb flors acantàcia.

## Descripció

És una planta perenne arbustiva nativa de les ecoregions de Selva atlàntica del Brasil oriental.
Pot arribar a fer 1,50 m d'alt. Les fulles fan de 15 a 20 cm de llargada i són piloses. Les flors s'arrangen en una inflorescència terminal densa de 10 a 20 cm de llargada. Fruits en càpsula amb unes 4 llavors.
carnea: és un epítet específic llatí que significa "color carn".

## sinònims

* Cyrtanthera magnifica Nees
* Cyrtanthera magnifica var. minor Nees
* Cyrtanthera pohliana Nees
* Cyrtanthera pohliana var. obtusior Nees
* Jacobinia carnea (Lindl.) G.Nicholson
* Jacobinia magnifica (Nees) Lindau
* Jacobinia obtusior (Nees) L.H.Bailey
* Jacobinia pohliana (Nees) Lindau
* Jacobinia pohliana var. velutina Nees

## Referències

* ↑ USDA Plants Profile: Justicia
* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ Justicia carnea a PlantList
# Stole Popov

Stole Popov (en macedoni Столе Попов, Skopje, República Socialista de Macedònia 20 d'agost de 1950) és un director de cinema macedoni,
Va estudiar a la Acadèmia d'Arts Dramàtiques de Belgrad i és membre de l'Acadèmia de Cinema Europeu des del 1997. Va començar la seva carrera el 1974 fent documentals. El seu curtmetratge Dae va ser nominat als Premis Oscar de 1979 i el seu llargmetratge Srećna nova '49., estrenat el 1986, va rebre molts premis, com el Big Golden Arena a Pula, i va ser candidat a representar Iugoslàvia als Premis Oscar. També ha realitzat videoclips, per exemple per al grup Leb i Sol.

## Filmografia
### Documentals

* 1974 : Fire
* 1976 : Australia
* 1979 : Dae

### Ficcions

* 1980 : The red horse
* 1986 : Srećna nova '49
* 1992 : Tetoviranje
* 1997 : Gypsy Magic
* 2014: Do balcak

## Referències

* ↑ Кратка Биографија - Столе Попов
* ↑ Tetoviranje a cinemaldito.com
# Arsenmedaïta

La arsenmedaïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom pel seu contingut en arsènic i per la seva relació amb una altra espècie, la medaïta.

## Característiques

La arsenmedaïta és un sorosilicat de fórmula química Mn₆$^{2+}$ As$^{5+}$Si₅O$_{18}$(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. És l'anàleg amb arsènic de la medaïta. Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa, a Itàlia, amb el número de catàleg 19901.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Molinello, que està situada a la vall de Graveglia, a la localitat de Ne (Ligúria, Itàlia). Aquest indret, la seva localitat tipus, és l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Arsenmedaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 juny 2017].
# Busqueta de Sykes

La busqueta de Sykes (Iduna rama) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae) que habita zones arbustives a prop de l'aigua del sud i est de l'Iran, Afganistan, i des de la mar Càspia fins a l'Himàlaia. Passa l'hivern a l'Índia i Sri Lanka.

## Referències

* ↑ «Busqueta de Sykes». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Vittorio De Seta

Vittorio de Seta (Palerm, 15 d'octubre de 1923-Calàbria, novembre de 2011) va ser un cineasta italià.

## Biografia

Nascut a Palerm, Sicília, en el si d'una família benestant, va estudiar arquitectura abans d'iniciar la seva carrera com a director de cinema. Entre 1954 i 1959 va realitzar deu pel·lícules documentals que retraten el món rural que estava desapareixent arran de la modernització del país. Aquests treballs resulten especialment singulars per a l'època per l'absència d'una narració que comenti les imatges, així com per l'ús del technicolor i el cinemascope, recursos poc comuns en l'àmbit documental. Aquesta formació es veu reflectida més tard en pel·lícules com Banditi a Orgosolo (1961, Premi Òpera Prima al Festival de Venècia) o Diario di un maestro (1972, minisèrie de televisió), on difumina les fronteres entre ficció i documental en cerca d'imatges més reals.
El seu treball no va tenir una àmplia difusió fins a 2002, any en què els seus documentals van arribar a les mans de Martin Scorsese, qui li va dedicar dues retrospectives l'any 2005, en el marc dels festivals de Tribeca i Full Frame Documentary, i una altra en 2006, en el Museu d'Art Modern de Nova York (MoMa). Els documentals havien estat realitzats en els anys 1950, i representen un dels exercicis més destacables del cinema neorealista italià d'aquells anys. En 2004 es va estrenar el documental Détour De Seta per Salvo Cuccia al Festival Internacional de Cinema de Locarno, que retrata els canvis que Itàlia va experimentar en la segona meitat del segle xx a partir del treball del realitzador italià.

## Filmografia
### Cinema
#### Llargmetratges

* Banditi a Orgosolo (1961)
* Un uomo a metà (1966)
* L'invitata (1969)
* Lettere dal Sahara (2006)

#### Documentals

* Lu tempu di li pisci spata - curtmetratge (1954)
* Isole di fuoco - curtmetratge (1954)
* Sulfarara - curtmetratge (1955)
* Pasqua in Sicilia - curtmetratge (1955)
* Contadini del mare - curtmetratge (1955)
* Parabola d'oro - curtmetratge (1955)
* Pescherecci - curtmetratge (1958)
* Pastori di Orgosolo - curtmetratge (1958)
* Un giorno in Barbagia - curtmetratge (1958)
* I dimenticati - curtmetratge (1959)
* In Calabria (1993)
* Dedicato ad Antonino Uccello - curtmetratge (2003)
* Pentedattilo - Articolo 23, episodi del film All Human Rights for All (2008)

### Televisió

* Diario di un maestro – sèrie de televisió (1973)
* Quando la scuola cambia - sèrie de televisió (1977)
* La Sicilia rivisitata - sèrie de televisió (1980)
* Hong Kong, città di profughi - sèrie de televisió (1980)
* Un carnevale per Venezia – telefilm (1983)

## Referències

* 1 2 3 «Morto il regista Vittorio De Seta» (en italiano). Il Corriere della Sera, 29-11-2011 [Consulta: 7 gener 2021].
* 1 2 3 4 5 6 «Vittorio de Seta». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, s/f. [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ Pel·lícula per televisió en quatre episodis, inspirats lliuirement en la novel·la autobiogràfica d'Albino Bernardini Un anno a Pietralata.
# Western (pel·lícula del 2017)

Western és una pel·lícula germano-búlgaro-austríaca dirigida per Valeska Grisebach, estrenada l'any 2017.
Es va presentar en la secció Un Certain Regard al Festival de Canes 2017.

## Argument

La instal·lació d'obrers alemanys "en comissió de servei" alemanys en una obra situada als confins de Bulgària i de Grècia. La majoria d'ells eviten els contactes amb la població local. Només Meinhard i el seu contramestre Vincent intenten trencar el silenci. La diferència entre els grups no és únicament lingüístic o cultural, reflecteix també les disparitats socioeconòmiques d'una Europa encara no igualitària.

## Repartiment

* Meinhard Neumann: Meinhard
* Reinhardt Wetrek: Vincent
* Syuleyman Alilov Letifov: Adrian
* Veneta Fragnova: Veneta
* Viara Borisova: Vyara
* Kevin Bashev: Wanko
* Aliosman Deliev: Mancho
* Momchil Sinanov: l'avi de Manchos
* Robert Gawellek: Tommy
* Jens Klein: Jens
* Waldemar Zang: Boris
* Detlef Schaich: Helmuth
* Sascha Diener: Marcel
* Enrico Mantei: Wolle
* Gulzet Zyulfov: Gulzet

## Rebuda
### Crítica

* "Sobre un esquema clàssic, Grisebach construeix un film prenyat de modernitat. (...) 'Western' es recolza en la concreción dels gestos i les accions: és una obra de gran empaquetatge físic. (…) Puntuació: ★★★★★ (sobre 5)"
* "És una obra aguda amb un desenvolupament lent portat amb destresa (...) Grisebach manté el seu cinema discret i rigorosament moderat, evitant els recursos formals cridaners."
* "Grisebach té una localització fascinant, una parella de personatges fascinant i alguns temes interessants per explorar (...) La narració resulta una mica difusa, les motivacions no estan clares"
* A França, l'acollida de la crítica és positiva: el lloc Allociné fa una mitjana de les crítiques de premsa de 4,0/5, i dels crítics espectadors de 3,0/5.

## Premis i nominacions
### Premis

* Festival internacional de cinema de Mar del Plata 2017: Astor al millor director.

### Seleccions

* Festival de Canes 2017 - secció Un Certain Regard
* Festival internacional de cinema de Tessalònica 2017 - secció Premi Lux
* Arras Film Festival 2017 - secció Descobertes europees
* Festival de cinema europeu dels Arcs 2017 - secció Premi Lux

## Referències

* ↑ «Western». FilminCAT. [Consulta: 17 març 2022].
* ↑ «Review: In ‘Western,’ German Workers Fan Tensions in a Bulgarian Town» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Yáñez, Manu «Western» (en castellà). Fotogramas, 06-06-2018.
* ↑ van Hoeij, Boyd «'Western': Film Review | Cannes 2017» (en anglès). The Hollywood Reporter.
* ↑ «Western». [Consulta: 29 octubre 2018].
* ↑ Hopewell, John «Mar del Plata: ‘Wajib,’ ‘Scourge,’ ‘Cocote,’ ‘Baronesa’ Top 2017 Fest» (en anglès). Variety, 25-11-2017.