OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Bargalló

Cal Bargalló és un edifici del municipi del Molar (Priorat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de paredat i tàpia, amb restes d'arrebossat, de planta baixa, pis i golfes i cobert per teulada. A la façana principal s'hi obre una porta i dues finestres, dues més al primer pis i altres dues a les golfes. En altres façanes hi apareixen balcons de fusta, típics de la comarca. En un dels murs hi ha un rellotge de sol, molt malmès. La porta, adovellada, presenta un escut il·legible a la clau. Hom hi accedeix per dos amplis graons amb restes d'empedrat de còdols.
Dins l'edifici es conserva la Mare de Déu del Roser, una omatge de fusta policromada d'uns 30 cm d'alçada, instal·lada dins una petita fornícula revestida de fusta i amb porta de vidre situada a l'entrada de la casa. Representa la Mare de Déu del Roser que sosté l'Infant Jesús al braç esquerre. Segons A. Cubells, autor d'una "Història del Molar", la imatge és una reproducció en miniatura de l'antiga imatge que hi havia a l'altar major de la primitiva església local, traslladat després a una capella lateral del nou temple parroquial. Hauria de correspondre a una imatge del segle xvi o XVII.
Segons la propietària de la casa, la imatge és autèntica i fou sortejada entre els propietaris del poble en desmuntar-se l'antiga església, essent retirada durant el període 1936-1939.

## Història

Cal Bargalló, juntament amb les altres cases de la plaça Major, constitueix una de les construccions més antigues del nucli urbà, juntament amb Can Claro Vell, Cal Coco Vell i la casa principal cal Vilanova. Sembla que eren les cases de parcers de la finca principal. Així com d'altres cases foren aixecades de nou, cal Bargalló continua avui essent habitada. Malgrat que de difícil datació, és evident que balcons i finestres no es corresponen a l'època inicial.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Cal Bargalló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Cal Bargalló». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Puccini (cràter)

Puccini és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 76 km de diàmetre. Porta el nom del compositor italià Giacomo Puccini (1858-1924), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Puccini». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 16 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Frontera entre l'Aràbia Saudita i Qatar

La frontera entre Aràbia Saudita i Qatar és la frontera marítima i terrestre que separa Aràbia Saudita de Qatar. En tancar la península sobre la qual es troba l'emirat de Qatar al sud, la frontera terrestre és llarga, formant un tipus d'arc d'oest a est. És l'única frontera terrestre de Qatar i la més curta de les cinc fronteres terrestres de l'Aràbia Saudita.

## Traçat

Des del nord-oest fins al sud-est, la frontera és marítima, creuant el mar, el golf de Salwa (Dawhat Salwa) al fons del golf de Bahrain, s'estén per una frontera terrestre des del fons d'aquesta badia, que segueix una direcció sud-est abans de remuntar gradualment cap al nord-est i acaba a la vora del khawr al-Udayd, una badia molt tancada, de vegades coneguda com a mar interior, al sud-oest de Qatar i que s'estén per un nou límit marítim a la part sud d'aquesta badia en el golf Pèrsic. La frontera terrestre és desèrtica i disposa de dos llocs fronterers a les dues autovies que la travessen, la carretera Salwa, a l'oest, no gaire lluny del golf de Salwa i la carretera Qatar-UAE, al centre, que connecta Qatar amb els Emirats Àrabs Units. Aquestes són les úniques carreteres que connecten Qatar cap a l'exterior, els treballs del Pont de l'Amistat per connectar Qatar amb l'illa de Bahrain encara no ha començat.

## Història

La frontera fou definida en 1868 quan Qatar es va separar de Bahrein amb suport del Regne Unit. La frontera entre ambdós estats fou reconeguda mitjançant un acord el 4 de desembre de 1965, però sempre hi ha hagut disputes.
En juny de 2017 el conflicte larvat entre ambdós països es va transformar en crisi diplomàtica, i el regne saudita va decidir el tancament de la frontera terrestre i les fronteres marítimes i aèries, de la mateixa manera que Bahrein i els Emirats Àrabs Units van tancar les seves.

## Referències

* ↑ "Qatar-Bahrain causeway faces delay, says minister" Arxivat 2013-04-11 at Archive.is
* ↑ Agreement on the Delimitation of the Offshore and Land Boundaries between the Kingdom of Saudi Arabia and Qatar4 December 1965
* ↑ Mystery of Qatar's battle over border, The Independent, 1 d'octubre de 1992
* ↑ «Cinco países cortan sus relaciones diplomáticas con Qatar.» 5 de junio de 2017.
* ↑ Saudi Arabia to open border with Qatar to let pilgrims attend hajj, The Guardian, 17 d'agost de 2017
# Gromok

Gromok - Громок (rus) és un poble de l'óblast de Penza. Rússia. El 2010 tenia 77 habitants.

## Referències

* ↑ «НАСЕЛЁННЫЕ ПУНКТЫ БАШМАКОВСКОГО РАЙОНА». Arxivat de l'original el 2011-07-03. [Consulta: 20 octubre 2019].
# La Corbeille enchantée

La Corbeille enchantée és una pel·lícula muda de Georges Méliès estrenada el 1903 a l'inici del cinema mut i produïda per Star Film Company. La pel·lícula es considera perduda.

## Argument

Un granger visita un mag per veure alguns dels seus millors trucs. El mag treu d'un ram de flors una noia bonica i graciosa, a qui el granger enamorat intenta besar. En canvi, però, fa un petó al diable, que el colpeja sense pietat i finalment el destrueix en mil trossos. El mag li pregunta al pagès si vol veure un altre espectacle, però aquest decideix fugir amb gran terror.

## Referències

* ↑ La Corbeille enchantée a filmweb.pl
* ↑ La Corbeille enchantée a Le Grimh
# Rabaul

Rabaul és una població de la província d'East New Britain a l'illa de Nova Bretanya, a Papua Nova Guinea. Rabaul va ser la capital provincial i l'assentament més important de la província fins que la ciutat, l'any 1994, va ser destruïda per la caiguda de cendra volcànica. Es troba a les coordenades: 4°12′S 152°11′E.
Després la ciutat va ser traslladada a Kokopo, a uns 20 km de distància.
Rabaul va ser coneguda amb el nom de Simpsonhafen durant l'administració alemanya (1884 fins a 1919). Rabaul va ser la capital del Territori de Nova Guinea australià i el 1937 va ser destruïda,amb la mort de 507 persones, per primera vegada pel volcà, que de fet són dos volcans anomenats Tavurvur i Vulcan, que té a prop.
Durant la Segona Guerra Mundial va ser capturada pels japonesos el 1942, i va esdevenir la seva base militar més important del Pacífic Sud.
Com a destinació turística, Rabaul va ser popular pel busseig i pel seu port espectacular

## Clima

Rabaul té un clima equatorial que és molt uniforme al llarg de l'any, la temperatura mitjana anual és la mateixa que la temperatura de cadascun dels 12 mesos de l'any, 23 °C. La pluviometria anual és d'uns 2.000 litres, no hi ha una autèntica estació seca, però als mesos des de maig a octubre plou la meitat que als altres mesos de l'any.

## Referències

* ↑ «Weatherbase: Historical Weather for Rabaul, Papua New Guinea». Weatherbase, 2011.

## Enllaços externs

* East New Britain Tourism & Trade Directory
* Tavurvur, Rabaul Caldera Arxivat 2005-05-10 a Wayback Machine.
* Historic images: 80 historic images from 1933 in the collection of the National Library of Australia
# Fukushima (Osaka)

Fukushima (福島区, Fukushima-ku) és un dels 24 districtes urbans de la ciutat d'Osaka, capital de la prefectura homònima, a la regió de Kansai, Japó. Fukushima és un districte residencial, però tot i així té zones comercials i d'oficines, així com xicotetes factories i magatzems d'empreses. En els darrers anys s'han alçat alguns gratacels d'apartaments i oficines degut a la proximitat a barris del centre de la ciutat com Umeda o Dōjima.

## Geografia

El districte de Fukushima està situat al nord-oest dins de la ciutat d'Osaka, al centre de la prefectura homònima. Fukushima no fa costa i es troba totalment envoltada d'altres districtes de la ciutat. El terme del districte es troba flanquejat pel riu Yodo al nord i el riu Dōjima al sud i limita administrativament amb Yodogawa i Nishi-Yodogawa al nord, amb Nishi al sud, amb Kita a l'est i amb Konohana a l'oest.

### Barris

Els barris del districte de Fukushima són els següents:
* Ebie (海老江)
* Ōhiraki (大開)
* Sagisu (鷺洲)
* Tamagawa (玉川)
* Noda (野田)
* Fukushima (福島)
* Yoshino (吉野)

## Història

Fukushima va ser fundada l'1 d'abril de 1943 quan Osaka passà de tindre 15 a 22 divisions. El districte (la part nord de Dôjima) fou durant el període Tokugawa un poble granjer dels suburbis de la ciutat, però amb l'inici de l'era Edo començaren a construir-se factories, especialment texitils, a la zona. El 1918, la indústria elèctrica Matsushita va instal·lar-se a Fukushima. Fins i tot avui dia, encara queden moltes empreses d'impressió i magatzems de components automobilístics al districte. Abans de la Segona Guerra Mundial, l'hospital de la universitat d'Osaka i el mercat central es van establir al districte de Fukushima i després de la guerra ho van fer moltes empreses degut a la construcció de l'estació de Fukushima i a la proximitat d'Umeda, centre de la ciutat i capital financera del Japó occidental. Algunes altres zones del districte van ser reconvertides d'àrees industrials a barris comercials i residencials.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| ND | ND | ND | 79.475 | 94.417 | 71.995 | 60.101 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 56.252 | 55.733 | 67.920 | 79.450 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Fukushima - Noda - Shin-Fukushima - Ebie
* Metro d'Osaka
** Nodahanshin - Tamagawa
* Ferrocarril Elèctric Hanshin
** Fukushima - Noda - Yodogawa
* Ferrocarril Elèctric Keihan
** Nakanoshima

### Carretera

* Autopista Hanshin
* Nacional 2

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27103
* ↑ https://minchizu.jp/osaka/o-fukushima.html
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Constantin Alexandru

Constantin Alexandru (Constanța, 15 de desembre de 1953 - 10 d'agost de 2014) fou un lluitador romanès, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1976 i 1980. Fou en aquesta darrera participació quan va assolir el seu èxit més important en guanyar la medalla de plata en la competició del pes minimosca del programa de lluita grecoromana.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de plata al Campionat del món de lluita; cinc d'or i una de plata al Campionat d'Europa de lluita; i una d'or i una de plata a les Universíades. També guanyà el campionat nacional del pes minimosca el 1973, 1974, 1975, 1976, 1978, 1979 i 1980 i del pes mosca el 1981, 1982 i 1983.
Alexandru va començar a lluitar a Farul Constanţa, però després es va traslladar al CSA Steaua București, on més tard va treballar com a entrenador. També va entrenar l'equip nacional i va exercir d'àrbitre internacional.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Constantin Alexandru». [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 5 agost 2021].
* ↑ Alexandru Tăcină. «Constantin Alexandru, vicecampion olimpic şi multiplu campion mondial la lupte, s-a stins din viaţă» (en romanès). ProSport, 10-08-2014.
* ↑ Constantin Alexandru. Comitè Olímpic Romanès
# Kays Ruiz-Atil

Kays Ruiz-Atil (Lió, França, 26 d'agost de 2002) és un futbolista francès que juga com a migcampista, actualment al Francs Borains.

## Trajectòria
### Inicis de la carrera

Kays va néixer a Lió, en una família mixta francesa-marroquina. El seu pare, Radouan Atil és marroquí, i sa mare, Antonia Ruiz, és francesa. Va debutar l'any 2006 als 4 anys en les inferiors de Gerland del seu país natal, i posteriorment es va traspassar per un parell de mesos a l'Olympique de Lió. Va cridar l'atenció de la Masia, que el va fitxar als 7 anys per anar a viure a Barcelona i jugar al FC Barcelona. Però el 2015, després que el FC Barcelona fos castigat per comprar jugadors menors d'edat, va marxar al Paris Saint-Germain FC juvenil.

### Paris Saint Germain

Va debutar amb el Paris Saint-Germain FC en un amistós contra el Le Havre AC que el conjunt parisenc va guanyar 9-0. Va fer una altra aparició en un amistós el 17 de juliol contra Waasland-Beveren en el qual van guanyar per 7-0.
El juliol de 2021 va tornar al FC Barcelona per jugar al filial. Va signar per la les tres següents temporades, més dues d'opcionals, amb una clàusula de rescissió de 50 milions d'euros, que canviaria a 100 en cas de promoció al primer equip.

## Internacional

Nascut a França però amb orígens marroquins podia jugar amb qualsevol de les dues seleccions. Va ser seleccionat a l'agost de 2017 per jugar el Mundial sub-17 de l'Índia 2017 però després del Mundial va decidir jugar amb la selecció del Marroc sub-17.

## Referències

* ↑ «Kays Ruiz : la pépite sur laquelle mise le PSG» (en francès), 17-07-2015. [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ Degorre, Damien «Les nouveaux prodiges (5/5) : Kays Ruiz-Atil, l'Espagnol de Paris» (en francès). L'Équipe, 12-09-2019. Arxivat de l'original el 25 de novembre 2020 [Consulta: 20 agost 2021].
* ↑ «El Barça B incorpora a Kays Ruiz». FC Barcelona, 12-07-2021. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «Barça B sign Kays Ruiz». FC Barcelona, 12-07-2021. [Consulta: 12 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Kays Ruiz-Atil a FootballDatabase.eu
* Kays Ruiz-Atil a worldfootball.net
# Can Carbonell (Santa Maria de Palautordera)

Can Carbonell és una masia a mig camí entre Sant Celoni i Santa Maria de Palautordera (al Vallès Oriental). Aquesta masia va pertànyer al senyoriu que els templers tenien a Palautordera.
Masia orientada cap a l'est. Coberta a dos vessants. Consta de planta baixa i pis. Restaurada fa uns 20 anys. Portal mig dovellat on la part que forma l'arc de mig punt és completada amb maons. Les finestres i la porta són de pedra d'arc pla. La finestra de sobre el portal té el replanell motllurat i la seva part inferior es conserva una finestra espitllerada. A través del portal s'entraven els carros cap a l'interior de la masia. A l'extrem esquerre de la façana hi ha annexos adossats.

## Referències

* 1 2 3 «Masia Can Carbonell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Hemibarbus macracanthus

Hemibarbus macracanthus ' és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Huang, H. (et. al.), 1987. The freshwater fishes of China in coloured illustrations. The freshwater fishes of China in coloured illustrations.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Desarraigo

Desarraigo es una pel·lícula cubana dirigida el 1965 per Fausto Canel i produïda per l'ICAIC.

## Sinopsi

Un enginyer argentí arriba a Cuba amb intencions d'incorporar-se a la construcció de la nova societat. Les dificultats quotidianes aguditzen les seves contradiccions, i frustren la relació amorosa que havia iniciat amb Marta, companya de treball que va tractar de creure en la seva capacitat per a integrar-se al procés revolucionari.

## Repartiment

* Sergio Corrieri
* Yolanda Farr
* Reynaldo Miravalles
* Julita Martínez
* Helmo Hernández
* Fernando Bermúdez
* Sofía Iduate
* Raúl Eguren
* Roberto Lazo
* José Taín

## Reconeixement

Va participar en la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1965, en el que va rebre una menció especial del jurat.

## Referències

* ↑ Desarraigo Arxivat 2021-08-20 a Wayback Machine. a cubacine.cu
* ↑ Desarraigo al web de Fausto Canel
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1965 al web del Festival

## Enllaços externs

* Desarraigo a YouTube
# Radiologia digital

La radiologia digital és el conjunt de tècniques per obtenir imatges radiologiques escanejades en format digital.
La radiologia digital s'utilitza en medicina humana i veterinària, odontologia, proves no destructives i de seguretat en que no cal tenir el suport en pel·lícula.

## Mètodes

La digitalització de la radiografia es pot fer:
* Per escaneig de la pel·lícula, a partir de la película tradicional (analògica) un cop revelada. Aquesta tècnica és important en el procés d'arxiu de fotografies existents.
* Per scaneig d'una Placa fotoestimulable de fòsfor reutilitzable que s'enregistra amb la imatge de la radiografia. Aquest sistema rep el nom de 'CR ".
* Utilitzant detectors sensibles exposats directament o indirecta als detectors de raigs X, com ara línies de díodes detectors, que operen sobre la base de les càmeres CCD o panells plans utilitzant sensors CMOS, oblies de silici amorf ( @- Si) o bé oblies de seleni amorf (@-Se). Generalment es coneix com a "Panell sensor pla o DR" .
En fluoroscòpia, la digitalització s'ha de fer en temps real i per aquest motiu només el tercer mètode és possible. Aquests sistemes es troben principalment en equips d'intensificador de llum o bé en equips de Panell sensor pla.
Cada tècnica té les seves pròpies característiques i té avantatges i desavantatges. Els costos de fabricació, compra i ús són també molt variables.
En general, en comparació amb la radiologia de pel·lícula convencional, la radiologia digital permet:
* Eliminar els subministraments i productes químics;
* Obtenir una millor qualitat d'imatge gràcies a les possibilitats que ofereix el filtrat digital;
* Facilitar l'accés a més informació a causa d'una millor resolució de contrast (l'ull només pot veure al voltant de 200 nivells de gris es realitzen en les digitalitzacions entre 4000 (12 bits) i 65.000 (16 bits) nivells gris segons els dispositius, que es poden convertir en nivells accessibles a l'ull d'una forma optimitzada d'acord amb la informació que es desitja;
* Emmagatzemar i enviar informació a través de mitjans digitals;

## Teleradiologia

La radiologia digital permet que les aplicacions teleradiologia on l'examen mèdic d'interpretació és la distància (fins i tot en un altre país) des del lloc on es realitza. Aplicacions d'aquesta tecnologia es van dur a terme eficaçment en alguns hospitals dels Estats Units, on els radiòlegs, ubicats a l'Índia van fer la primera anàlisi de clixés a distància.

## Vegeu també

* Imatge mèdica
* Panell detector pla
* Radiografia computada
* Placa fotoestimulable
* Imatge mèdica
* Fluoroscòpia
* X-ray
* PACS

## Referències

* ↑ Jerrold T. Bushberg; J. Anthony Seibert & Edwin M. Leidholdt. The Essential Physics of Medical Imaging. Lippincott Williams & Wilkins, 16 novembre 2001, p. 300–. ISBN 978-0-683-30118-2 [Consulta: 1r octubre 2012].
* ↑ (anglès)R Wachter, "International teleradiology", a New Eng J Med de 2006, 354:662-663 Arxivat 2009-08-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* [Digital radiography system, digital X-ray machine - All medical device manufacturers (archive.org) ]
# Hans Andreus

Hans Andreus (1926-1977), nascut com Johan Wilhelm van der Zant és un poeta i escriptor de literatura juvenil neerlandès.
El 1951 va publicar el seu primer recull de poesies Muziek voor Kijkdieren (Música per a aficionats de mirar). La seva obra compta amb la poesia experimental dels Vijftigers, una generació de poetes (amb Lucebert, Bert Schierbeek i Remco Campert) en llengua neerlandesa dels anys cinquanta del segle xx. També va ser conegut com a escriptor de contes i novel·les juvenils, que forma en volum, la major part de la seva obra. Els seus contes són lúdics, lleugers fet d'una llengua rítmica i melòdica.
L'escriptor Hugo Claus, a la novel·la Een zachte vernieling, traduïda al català el 2003 com Una dolça destrucció tracta de manera parcialment autobiogràfica els seus anys experimentals a París i la seva relació amb la parella de Hans Andreus i la seva dona dins la colònia existencialista d'artistes flamencs i neerlandesos.
Unes citacions del recull dels Laatste gedichten (Darreres poemes) il·lustren la seva manera de jugar amb la llengua fins a poc abans la seva mort:
| « | Nihilisme conseqüent Això: no hi és. És: no hi és No res: no hi és. No hi és: no hi és. | » |
O la luciditat en la primera estrofa del sonet Laatste gedicht (Darrer poema):
| « | Aquest és el meu darrer poema com que ma vida s'acaba i la passió de crear un xic m'abandona amb, literalment, un càncer que em cruspeix el cos | » |

## Obres destacades

* Muziek voor Kijkdieren (1951), poesia
* De rommeltuin (1971) (El pati desordenat), Premi Zilveren Griffel
* Meester Pompelmoes en de mompelpoes va rebre la distinció Llibre juvenil de l'any 1969
* Natuurgedichten en andere (Poemes sobre la natura i altres), Premi Jan Campert 1970
* Aarde (Terra), Premi de poesia de la ciutat d'Amsterdam, 1964
* Verzamelde gedichten (Obra poètica completa), 1983
Per a una bibliografia primària i secundària completa, vegeu la seva fitxa a la Biblioteca digital de la literatura neerlandesa.

## Referències

* 1 2 Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Biblioteca digital de la literatura neerlandesa.
* ↑ «Hugo Claus, Een zachte vernieling» (en neerlandès). Nederlands Letterenfon, s.d. Arxivat de l'original el 12 d’agost 2020. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Una dolça destrucció». Llibres Cat.
* 1 2 traducció pròpia dels poemes Nihilistisch maar dan ook konsekwent, i Laatste gedicht Laatste gedichten (Darreres poesies) (en neerlandès). Haarlem: Uitgeversmaatschappij Holland, 1977, p. 21 i 31. ISBN 9789025103231.
* 1 2 van der Vegt, Jan. «Johan Wilhelm van der Zant (Hans Andreus)». A: Maatschappij der Nederlandse Letterkunde. Jaarboek van de Maatschappij der Nederlandse Letterkunde (en neerlandès), 1983, p. 165-171.
# La Portorriqueña

La Portorriqueña és una botiga de Barcelona del barri de Raval dedicada a la torrefacció de café i fundada el 1902.
Es va obrir com a petit establiment de queviures situat al carrer del Bonsuccés, al costat de la Rambla, per l’indià Miquel Ferrer i la seva dona Graciales, nascuda a Puerto Rico. El 1908 les seves especialitats eren el sucre, la xocolata La Arabia-Chocolates de la Trapa i el cafè portat de les plantacions de San Felipe i Limón, situades a Ciales, Puerto Rico, propietat d’en Miquel Ferrer. El 1920, La Portorriqueña va obrir una sucursal al carrer Xuclà. Fins a mitjans d’aquella dècada van coexistir les dues botigues, tot i que finalment només va sobreviure la del carrer Xuclà.
Amb la jubilació de Graciales es va fer càrrec de la botiga un empleat seu, Eloy Álvarez, que va deixar la venda de queviures i es va concentrar en el cafè que es torrava cada dia entre les onze del matí i la una del migdia. Després el negoci va passar a mans del seu fill, Jordi Álvarez. El 2006 va passar a la seva viuda, Carme Rigata, fins al 2019 quan va ser comprat per la família Sans, fundadors dels cafès El Magnífico.

## Referències

* ↑ Benavides, Luis. «Taulells centenaris». El Periódico, 25-07-2012. [Consulta: 31 març 2021].
* 1 2 Theros, Xavier. «Les olors de La Portorriqueña». Ara, 30-01-2021. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ Jordan, Marijo. «Un segle torrant cafè». La República. El Punt Avui +, 27-09-2019. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ Martínez, Jesús. «El regalo de un indiano catalán» (en castellà). El Periódico, 22-08-2008. [Consulta: 30 març 2021].