OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Suminoe

Suminoe (住之江区, Suminoe-ku) és un dels 24 districtes urbans de la ciutat d'Osaka, capital de la prefectura homònima, a la regió de Kansai, Japó. Sumiyoshi és el districte urbà amb més superfície de tota Osaka i on s'hi troba part del port d'Osaka.

## Geografia

El districte urbà de Suminoe es troba localitzat a l'extrem sud-occidental de la ciutat d'Osaka, capital de la prefectura homònima. El terme del districte de Suminoe limita amb els de Taishō i Nishinari al nord; amb la ciutat de Sakai al sud; amb Sumiyoshi a l'est i amb la badia d'Osaka, a la mar interior de Seto, a l'oest.

### Barris

Els chōchō o barris del districte són els següents:
* Anryū (安立)
* Izumi (泉)
* Kita-Kagaya (北加賀屋)
* Kitajima (北島)
* Kohama (粉浜)
* Kohama-Nishi (粉浜西)
* Shibatani (柴谷)
* Shin-Kitajima (新北島)
* Suminoe (住之江)
* Naka-Kagaya (中加賀屋)
* Nankō-Naka (南港中)
* Nankō-Higashi (南港東)
* Nankō-Minami (南港南)
* Nankō-Kita (南港北)
* Nishi-Kagaya (西加賀屋)
* Nishi-Suminoe (西住之江)
* Hamaguchi-Higashi (浜口東)
* Hamaguchi-Nishi (浜口西)
* Higashi-Kagaya (東加賀屋)
* Hirabayashi-Minami (平林南)
* Hirabayashi-Kita (平林北)
* Misaki (御崎)
* Midorigi (緑木)
* Minami-Kagaya (南加賀屋)

## Història

El districte de Suminoe va ser fundat el 22 de juliol de 1974, en l'última remodelació de les divisions administratives de la ciutat d'Osaka. Suminoe va sorgir com una escissió de l'aleshores sector occidental del districte de Sumiyoshi. El 28 i 29 de juny de 2019 s'hi va celebrar a l'Intex Osaka la cimera del G-20 d'Osaka, sent la primera vegada que el Japó acollia una cimera del grup dels vint.

## Transport
### Ferrocarril

* Metro d'Osaka
** Tamade - Kitakagaya - Suminoe-kōen - Cosmosquare - Trade Center-mae - Nakafutō - Port Town-nishi - Port Town-higashi - Ferry Terminal - Nankō-higashi - Nankōguchi - Hirabayashi
* Ferrocarril Elèctric Nankai
** Suminoe
* Xarxa de Tramvies d'Osaka-Sakai (Hankai)
** Hosoigawa - Anryū-machi - Abikomichi

### Carretera

* Autopista d'Osaka-Kobe (Hanshin)
* Nacional 26 - Nacional 479
* Carreteres prefecturals i municipals

### Marítim

* Port d'Osaka-Port Sud (大阪南港, Ōsaka nankō)
** Destinacions: Shikoku, Kyushu, Xangai, Pusan.

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27125
* ↑ https://minchizu.jp/osaka/o-suminoe.html
* ↑ https://www.oml.city.osaka.lg.jp/index.php?page_id=1149
* ↑ 大阪観光局© «TO OSAKA BY FERRY» (en anglès). OSAKA-INFO, 29-01-2018. Arxivat 2020-07-31 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 7 desembre 2020].
* ↑ «Port & Harbor Bureau, City of Osaka/Port & Harbor Bureau/Port Facilities/International Ferry Terminal» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-06-14.
# Michael Mann

Michael Kenneth Mann (Chicago, 5 de febrer de 1943) és un director, guionista i productor de cinema estatunidenc.

## Biografia

El seu pare, Jack, era un immigrant rus veterà de la Segona Guerra Mundial, i la seva mare, Esther, era filla d'una família originària de Chicago. Mann va estar molt unit al seu pare i al seu avi patern, Sam Mann. Va créixer al veïnatge de Humboldt Park, i sent adolescent va introduir-se en l'emergent escena musical del blues de Chicago.
Va estudiar anglès a la Universitat de Wisconsin-Madison, en la que fou un membre actiu de la fraternitat Pi Lambda Phi, i desenvolupà una gran devoció per la història, la filosofia i l'arquitectura. Fou en aquesta època quan va veure la pel·lícula Dr. Strangelove, de Stanley Kubrick, i s'enamorà del cinema. De fet, considerà aquesta pel·lícula com una vertadera revelació, segons va narrar en el periòdic Weekly de Los Angeles.
Posteriorment estudià a la London's International Film School per iniciar la seva carrera en televisió en la dècada del 1970 en la sèrie Starsky i Hutch. La seva primera pel·lícula per al cinema fou Lladre, protagonitzada per James Caan i realitzada el 1981. El seu següent èxit professional vindria de la mà de l'arxiconeguda sèrie Miami Vice ('Corrupció a Miami'), de la qual n'és creador i productor, i que adaptaria el 2006 en la seva versió cinematogràfica. Posteriorment, el 1986, portaria al cinema la primera adaptació del famós personatge Hannibal Lecter amb Manhunter. El seu ascens i consagració davant de la indústria cinematogràfica, la crítica i el públic es produí després de realitzar L'últim dels mohicans, el 1992, i es confirmà amb Heat el 1995. Des de llavors ha estat considerat un dels millors directors del present cinema estatunidenc tant a nivell narratiu com visual.

## Característiques del seu cinema

Mann té un estil molt propi, en la majoria de les seves pel·lícules els protagonistes són homes solitaris, tenaços i amb valors morals definits, encara que moltes vegades siguin criminals. Les grans ciutats solen ser gairebé un personatge més en les seves pel·lícules i en elles aconsegueix transmetre un grau d'intimisme a primera vista impossible.
Empra molt els colors per a narrar les seves pel·lícules, així com música allunyada de les tradicionals bandes sonores i propera al pop-rock ambiental. També convé destacar-ne que com a director ha dirigit multitud d'actors premiats i nominats als famosos Oscars.

## Filmografia com a director

* 1971: Jaunpuri (curtmetratge)
* 1972: 17 Days Down the Line (curtmetratge)
* 1978: Vega$ (sèrie de televisió)
* 1979: The Jericho Mile (tv)
* 1981: Lladre
* 1983: The Keep
* 1986: Manhunter
* 1989: Miami Vice (tv)
* 1992: L'últim dels mohicans
* 1995: Heat
* 1999: El dilema
* 2001: Ali
* 2004: Collateral
* 2006: Miami Vice (pel·lícula)
* 2007: Arms and the Man
* 2008: The Few
* 2008: Damage Control
* 2009: Enemics públics
* 2015: Blackhat

## Referències

* ↑ «Potència visual contra el poder». El Punt Avui, 30-01-2015, pàg. 21, Suplement Cultura.
# Molí de Baix (Olost)

El Molí de Baix és una obra d'Olost (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí format per dos cossos de planta rectangular disposats en forma de L, i cobert a dues aigües. Es conserva la boca d'entrada de l'aigua composta per un arc de mig punt resseguit per dovelles de pedra. Els murs de l'edifici també són de pedra. A l'interior es conserven alguns elements del mecanisme del molí, però en estat de conservació dolent. A l'exterior hi ha restes de la bassa.

## Referències

* ↑ «Molí de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 agost 2021].
# O Xallas

O Xallas és una comarca de Galícia situada a la província de la Corunya. Limita amb Bergantiños, la Terra de Soneira i la comarca de Fisterra al nord, amb la comarca de Muros a l'oest, i la comarca de Noia, A Barcala i la comarca de Santiago a l'est. En formen part els municipis de:
* Mazaricos
* Santa Comba
# Qassimiut

Qassimiut és un assentament del sud-oest de Groenlàndia que forma part del municipi de Kujalleq. El 2016 tenia 26 habitants.
# Rajoleria Can Quintana

* Aquest article tracta sobre Can Quintana de Llambilles. Vegeu-ne altres significats a « Can Quintana (desambiguació)».
La Rajoleria Can Quintana és una obra de Llambilles (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un forn original del segle xviii del que es conserven pocs vestigis. Actualment es conserva la majoria de parts del segle xix amb murs de maó vist i una estructura d'arcades, una frontal com accés a l'interior en arc de mig punt de maó pla, arcs cecs apuntats rebaixats, i a l'interior, arcs de mig punt que formen una galeria on s'aplega la maquinària.

## Història

El propietari continua amb la producció vuit generacions després. La primera dada que apareix és l'any 1784. El forn que es conserva és del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Rajoleria Can Quintana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2016].
# Jalalpur

«Jalalpur» té aquests significats:
* Jalalpur (Uttar Pradesh), ciutat i municipi del districte d'Ambedkar Nagar a Uttar Pradesh (Índia)
* Jalalpur Sharif, poble al districte de Jhelum al tehsil de Pind Dadan Khan, a la província del Panjab (Pakistan)
# Stock car

El terme anglès stock car pot traduir-se com a«automòbil de producció», «de línia», «de sèrie» o «estàndard». Originalment es referia a un automòbil no modificat respecte a la configuració de fàbrica, a diferència dels preparats per a carreres. Actualment es refereix als automòbils utilitzats a la NASCAR (National Association for Stock Car Auto Racing).
El perquè d'utilitzar aquest terme -quan actualment disten molt d'una configuració de fàbrica- ve de la tradició de la NASCAR, l'organització més important de competicions de stock cars. Quan la NASCAR va ser fundada per Williams France Sr. per regular les competicions d'automòbils de sèrie, es requeria que qualsevol automòbil que desitgés competir-hi havia d'estar construït completament amb peces disponibles al públic en concessionaris i tallers. De fet, en els inicis de la NASCAR les actuacions eren tan de sèrie que era fàcil veure als competidors arribar als autòdroms en els mateixos vehicles amb què competien.
Actualment, els automòbils de sèrie de les divisions majors de la NASCAR són prototips de carreres; és a dir, els seus xassís, motors i equipament de seguretat són completament diferents dels de qualsevol automòbil del carrer.

## Vegeu també

* NASCAR
* Fórmula 1
* Pit stop

## Referències

* ↑ «NASCAR Racing Breaking News: Trackside Live, Every Week, Every Sprint Cup Race - MikeMulhern.net». [Consulta: 17 abril 2016].
* ↑ «NASCAR Engine Rules - How NASCAR Engines Work - HowStuffWorks». HowStuffWorks. [Consulta: 17 abril 2016].
# Mike Mills (director)

* Aquest article tracta sobre el director de cinema. Si cerqueu el músic de R.E.M., vegeu «Mike Mills».
Michael Chadbourne "Mike" Mills (nascut el 20 de març de 1966) és un director de pel·lícules i vídeos musicals, escriptor i dissenyador gràfic. Se'l coneix sobretot per les seves pel·lícules independents Thumbsucker, Beginners, 20th Century Women i C'mon C'mon. Fou nominat a un Oscar al millor guió original per 20th Century Women.

## Biografia

Mills va néixer a Berkeley, Califòrnia, fill de Janet L. "Jan" Dowd, delineant, i Paul Chadbourne Mills, historiador de l'art i director de museu. La seva mare va morir de càncer de cervell el 1999. Sis mesos després de la mort de la mare, el seu pare Paul va declarar-se gai, als 75 anys després de 44 anys de matrimoni. Va morir de càncer de pulmó al cap de cinc anys. Beginners està basat en aquesta experiència.

## Referències

* ↑ Bradshaw, James. «Beginners: A late dash out of the closet», 10-09-2011. Arxivat de l'original el 18 setembre 2010. [Consulta: 13 setembre 2011].
* ↑ http://www.thomasreynolds.com/mills_sb.html
* ↑ Mike Mills' tribute to women who made him a man
* ↑ Who is Who in the West

## Enllaços externs

* Mike Mills - Lloc web oficial , amb una galeria de la seva obra
* Bloc de Mike Mills
* IONCINEMA.com TIFF 2010 Viral: Mike Mills' Beginners
# Les Agulles (Montserrat)

Les Agulles es troba a Montserrat (Catalunya), la qual és una de les seues regions més espectaculars i una part essencial del seu paisatge.

## Descripció

Aquesta regió té el perfil més serrat de la muntanya, gràcies a una gran concentració de monòlits de conglomerat de forma cilíndrica i cim arrodonit. Per la seua personalitat destaquen, entre d'altres, la Roca Gran de la Portella, la Saca Gran, Les Bessones, La Mà i La Bola de la Partió. En la darrera agulla, el desgast erosiu ha originat una gran bola de conglomerat que, vista de lluny, sembla que faci equilibris sobre un pedestal. Aquesta excursió segueix una ruta pintoresca i poc freqüentada, que permet conèixer Les Agulles des de dins. Passant per sobre del Refugi Vicenç Barbé (890 m), seguirem el cim de la carena enllaçant els colls de la Portella i el Portell Estret. El camí serpenteja pel laberint de canals i replans que omplen els reduïts espais entre agulla i agulla, pujant i baixant constantment com una muntanya russa.

## Accés

Cal deixar el cotxe al Coll de Can Maçana (716 m) i pujar al pas de la Portella. Pugem en direcció nord per un pendent costerut fins a superar una canal molt curta i fàcil que acaba en un replà. Seguim avançant per camí poc marcat fins al peu de l'agulla del Sol Ponent i, després d'una baixada, entrem a l'alzinar. Sobtadament, el camí s'acaba al peu d'una paret força vertical que hem de superar amb l'ajuda de dues cordes fixes. El sender segueix per terreny força vertical i anem grimpant sobre conglomerat i arrels de savina fins a arribar al replà dels Merlets, on podrem gaudir d'una vista panoràmica de Les Agulles. Tornem a entrar a l'alzinar per fer-nos un tip d'anar amunt i avall, evitant agafar els camins que baixen fins al refugi. Passarem per tres llocs característics: una canal estreta i costeruda, que farem de baixada; un ressalt curt però vertical, que superarem amb l'ajuda d'arrels, i un collet molt estret entre les agulles de la Petitona i la Triroca. Després del collet, el camí baixa fins al Portell Estret (1.008 m), on girem a la dreta per a baixar per la canal Ampla. La sendera desemboca al camí del Pas del Príncep, que agafarem a la dreta per anar fins al refugi. Passat el refugi, seguim recte avall en direcció oest fins a arribar al torrent, on el camí fa un tomb a l'esquerra. Arribem a un trencall en què seguim recte per a retornar al pas de la Portella. A partir d'ací, desfem el camí fins a tornar al cotxe.

## Observacions

La sendera no sempre està ben marcada i haurem d'emprar la intuïció per no perdre el fil de la carena.

## Referències

* 1 2 3 4 Balcells i Badia, David, 2014. Montserrat: 50 indrets amb encant. Valls: Cossetània Edicions. Col·lecció Khroma, 12. ISBN 9788490342084. Pàgs. 34-35.

## Enllaços externs

* Itinerari circular per la regió de les Agulles i dels Frares Encantats (pel Coll de Port) - Patronat de la Muntanya de Montserrat (català)
* Wikiloc (català)
* Circular per Montserrat: les Agulles i els Ecos (català)
# Osamu Hashimoto

    En aquest nom japonès, el cognom és Hashimoto.
Osamu Hashimoto (japonès: 橋本 治) (Suginami, 25 de març de 1948 - Shinjuku, 29 de gener de 2019) va ser un escriptor japonès.
Va realitzar una traducció, incorporant-hi diverses anotacions, d'una de les obres cabdals de la literatura japonesa: el Genji Monogatari.

## Obres

* Hasu to Katana: Doshite Otoko Wa otoko O Kowagaru No Ka

## Referències

* ↑ Bookfinder.com

## Enllaços externs

* Obres d'Osamu Hashimoto (a HMV).
# Rastislau I de la Gran Moràvia

Rastislav I fou un príncep de la Gran Moràvia (Gran Moràvia, segle ix - Baviera, Alemanya, 870). Va fer evangelitzar els seus dominis, cridant per a això els germans Ciril i Metodi. És venerat com a sant per l'Església Ortodoxa.

## Biografia

Després de 846, Lluís el Germànic el nomena successor de Mojmír I. Per deslliurar-se de la tutela de l'emperador, es converteix al cristianisme. En 855 porta el seu exèrcit fins al riu Tisza, a la frontera amb l'Imperi Búlgar, per estendre el seu domini. Per aconseguir l'evangelització del seu poble, s'alia amb l'Imperi Romà d'Orient. Invita llavors els monjos Ciril i Metodi, en 863, perquè se n'encarreguin. La Bíblia i els llibres litúrgics es tradueixen llavors a l'eslau, escrivint-les amb escriptura glagolítica, inventada pels dos monjos. La conversió tingué èxit.
Rastislav fou derrocat pel seu nebot Svatopluk I, que el deixà cec i el condemnà a mort; morí a Baviera el 870.

## Veneració

Pel seu paper en la cristianització de l'Europa Oriental, fou canonitzat el 1994 per l'Església Ortodoxa de Txèquia i Eslovàquia.

## Referències

* ↑ Bowlus, Charles R. Franks, Moravians, and Magyars: The Struggle for the Middle Danube, 788-907 (en anglès). Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 1995, p. 104. ISBN 9780812232769.
# Rafael Vecina Aceijas

Rafael Vecina Aceijas (Badalona, 26 d'abril de 1964) és un exjugador de bàsquet català. Amb els seus 2,05 metres d'alçada va jugar en la posició de pivot.

## Carrera esportiva

Vecina es va formar a la pedrera del Sant Josep de Badalona, per jugar després a les categories inferiors del Barça. Tot i això, va ser amb el Joventut amb qui va debutar a la lliga ACB la temporada 1984-85. En total va jugar dos anys a la Penya, en les que va guanyar un títol: la Copa Federación davant el Reial Madrid.
El 1986 fitxa pel Caja Ronda, de Primera B, amb qui assoleix l'ascens a l'ACB aquella mateixa temporada. Jugaria amb l'equip malagueny cinc temporades més, totes a la màxima categoria. La temporada 1992-93 i la següent jugaria a l'Estudiantes, després estaria dos anys jugant al Baloncesto Salamanca per retornar a l'Estudiantes i jugar-ne altres dues temporades més, on es retiraria la temporada 1997-98.
Va ser internacional amb les seleccions promeses i júnior, així com amb l'absoluta, amb la que va jugar en 24 ocasions, incloent l'Europeu de Zagreb el 1989.
Un cop retirat com a jugador, va ser ajudant de Pepu Hernández amb la selecció espanyola, guanyant la medalla d'or al Campionat del Món de bàsquet de 2006 celebrat al Japó. També seria ajudant de Pepu entrenant el DKV Joventut la temporada 2010-11.

## Referències

* ↑ Rafael Vecina Aceijas jugador a l'ACB
* ↑ «Rafa Vecina: Engañosa fragilidad». Endesa Basket Lover, 15-12-2014 [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ Rafael Vecina Aceijas entrenador a l'ACB (enllaç obsolet)
# Jardí històric

La Carta de Florència proposa una definició dels jardins històrics: «Una composició arquitectural i vegetal que, des del punt de vista de la història o de l'art, presenta un interès públic». Aquesta definició és útil, ja que la confusió és freqüent entre jardí antic, jardí a l'antiga i jardí històric. Les preguntes són múltiples:
Que és el que constitueix el valor patrimonial d'un jardí? Quin és el seu valor d'ús? Què testimonia? Com avaluar-ne la historicitat?
I abans de tot, aquests jardins històrics, han de continuar proveint l'atmosfera que els és pròpia de qui els recorri.

## La classificació

A França, un jardí és classificat com a monument històric quan és considerat important de conservar-lo en el patrimoni nacional pels records que s'hi relacionen o pel seu valor artístic.
Però és un monument històric viu, format de plantes, d'arbusts i d'arbres que creixen, espesseixen, decauen, desapareixen. Pot haver estat deixat a l'abandonament pel seu propietari, una tempesta el pot haver destrossat. És necessari d'avaluar a intervals regulars si aquest jardí presenta encara, o pot presentar després de restauració, les qualitats que han estat l'origen de la seva classificació.

## El control

* L'article 24 de la Carta de Florència insisteix en la qualificació de les persones que garanteixen el control dels jardins històrics: «Reconeix doncs que una pedagogia apropiada garanteix la formació d'aquestes persones, ja es tracti d' historiadors, d'arquitectes, de paisatgistes, de jardiners, de botànics». Sense oblidar els mestres d'obra que són els escollits locals per a qui una formació cultural i tècnica sembla indispensable.
* Les restauracions no han de ser empreses més que en cas de sinistre o bé gestió i manteniment mal realitzats, quan els vestigis i la documentació siguin suficients. Les condicions mediambientals d'existència del jardí han de correspondre encara a les de la seva època de creació.
Quan hom es proposa de reconstituir un jardí desaparegut, no el podrà fer reconèixer jardí històric. La Carta de Florència, al seu article 17 és molt clara sobre aquest punt: «Quan un jardí ha desaparegut totalment o no es posseeixen més que elements conjecturals dels seus estats successius, no es podria intentar una restitució de la noció de jardí històric. L'obra que s'inspiraria en aquest cas en formes tradicionals sobre l'emplaçament d'un antic jardí o on cap jardí no hauria existit prèviament, aixecaria llavors nocions d'evocació o de creació, excloent tota qualificació de jardí històric».

## Referències

* chartre de Florence 1982
* séminaire Barbirey (Jean-Marie Vincent. Marie-Christine Labourdette)
# Microthrissa moeruensis

Microthrissa moeruensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 3,5 cm de llargària màxima.
* Cos esvelt.
* 12-18 radis tous a l'aleta dorsal i 16-18 a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical (6°S-10°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Mweru (Zàmbia i la República Democràtica del Congo).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Boulenger G. A., 1902. Additions à la faune ichthyologique de bassin du Congo. Matériaux pour la faune du Congo. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 2 (fasc. 2). 19-57.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Gourène, G. i G.G. Teugels, 1994. Synopsis de la classification et phylogénie des Pellonulinae de l'Afrique Occidentale et Centrale (Teleostei; Clupeidae). J. Afr. Zool. 108(1):77-91.
* ↑ Mwape, L.M., 2003. Bemba local names of lake fishes in northern Zambia. p. 246-249. A: M.L.D. Palomares, B. Samb, T. Diouf, J.M. Vakily i D. Pauly (eds.) Fish biodiversity: local studies as basis for global inferences. ACP-EU Fish. Res. Rep. 14:281 p.
* ↑ Poll, M., 1948. Poissons recueillis au Katanga par H.J. Bredo. Bull. Mus. r. Hist. nat. Belg. 24(21):24 p.
* ↑ Poll, M., G.G. Teugels i P.J.P. Whitehead, 1984. Clupeidae. P. 41-55. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Monarca blau coronat

El monarca blau coronat (Hypothymis azurea) és una petita ocell passeriforme del sud-est asiàtic.

## Descripció

El mascle mesura uns 16 cm de llarg i el seu plomatge és principalment de color blau pàl·lid a excepció del baix ventre. Té el clatell negre i un pitet negre ben contrastat. Els mascles de la subespècie de Sri Lanka (H. a. ceylonensis) no tenen ni el clatell, ni el pitet negres.

## Distribució i hàbitat

Es distribueix per tot el sud-est tropical d'Àsia, des de l'Índia i Sri Lanka fins a Indonèsia i Filipines. Les poblacions en la major part de la seva distribució són molt abundants, però en Bangladesh els seus efectius estan disminuint ràpidament a causa de la seva caça excessiva i descontrolada com a hobby amb pistoles d'aire comprimit i rifles.
Sol viure en boscos densos i altres hàbitats ben arbrats.

## Referències

* ↑ «Monarca blau coronat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Oboian

Oboian (en rus: Обоянь) és una ciutat de l'óblast de Kursk, a Rússia, que el 2017 tenia 13.413 habitants. És la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ Закон Курской области от 21 октября 2004 года № 48-ЗКО «О муниципальных образованиях Курской области»
* ↑ Речка Обоянка
* ↑ Танков А. А.. Историческая летопись Курского дворянства.