OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'ombra de la guillotina

L'ombra de la guillotina (títol original en anglès: Dangerous Exile) és una pel·lícula britànica de Brian Desmond Hurst, estrenada el 1958. Ha estat doblada al català

## Argument

El 1795, un montgolfier aparentment a la deriva baixa cap a una illa del Pembroke al país de Gal·les, i un noi en cau indemne. És recollit per Virginia Traill, una jove americana que s'està amb la seva tia, la castellana Lady Lydia Fell. El misteriós nen es nega a respondre totes les preguntes, però en arribar diversos francesos a l'illa, les dues dones creuen que el nen és de manera versemblant de noble nissaga.
En efecte, el noi és l'objecte d'un pols: els revolucionaris han vingut a buscar-lo per monàrquic, i el duc Philippe de Beauvais, arriba per protegir-lo i que resti a l'illa. La identitat del noi és llavors descoberta: es tracta del delfí Lluís XVII que els ciutadans volen executar en nom de la Revolució francesa com ja ho han fet amb els seus pares. Philippe de Beauvais porta una lluita acarnissada per defensar el nen reial tot tement per la vida del seu propi fill que ha ocupat el lloc del delfí a la presó del Temple a París, esperant que podrà ensarronar els revolucionaris fins que sigui definitivament fora de perill el jove monarca.

## Repartiment

* Louis Jourdan: El duc Philippe de Beauvais
* Belinda Lee: Virginia Traill
* Keith Michell: el coronel Saint-Gérard
* Richard O'Sullivan: Lluís XVII/Richard de Beauvais
* Martita Hunt: Lady Lydia Fell
* Finlay Currie: Monsieur Pacient
* Anne Heywood: Glynis
* Jean Mercure: El cap de la polícia
* Jacques Brunius: De Chassagne
* Jean Claudio: De Castres, el company de Philippe a París
* Raymond Gérôme: El ciutadà en cap de la Revolució
* Terence Longdon: Coronel Sir Frederick Venner

## Crítica

El crític de cinema estatunidenc David Sterritt coincideix amb el del The New York Times, Howard Thompson, per dir que malgrat la seva manca de suspens, la pel·lícula té tanmateix una captivant gràcia i les seves qualitats: minucioses decoracions interiors del castell, paisatges costaners blavencs i obacs calabossos parisencs

### Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 288 (anglès)
* Sight & Sound, hivern 1957-58, p. 162 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 95, maig 1959 (francès)

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'ombra de la guillotina. esadir.cat.
* ↑ «Dangerous exile». The New York Times.
* ↑ http://www.tcm.com/tcmdb/title/72211/Dangerous-Exile/misc-notes.html
# La Font de l'Abat

La Font de l'Abat és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà. És en territori del poble d'Hortoneda.
Està situat al sud-oest d'Hortoneda, al nord-est del Roc de Torrent Pregon, a la dreta de la part alta de la llau dels Pastors. És al nord i a sota de la Font de l'Abat, que li dona el nom, al sud-est dels Trossos de la Font dels Malalts i al nord-oest de lo Montiell.
# La Rosita

La Rosita és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.729 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Rosita tenia 1.729 habitants, 435 habitatges, i 394 famílies. La densitat de població era de 208 habitants/km².
Dels 435 habitatges en un 65,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,7% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 9,4% no eren unitats familiars. En el 9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,7% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 14,3% de 45 a 60 i un 5,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 12.864 $ i la renda mediana per família de 13.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 12.273 $ mentre que les dones 10.268 $. La renda per capita de la població era de 4.228 $. Aproximadament el 60,3% de les famílies i el 58,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Rosita». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Rosita». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# La Torre del Senyor (Espluga de Serra)

La Torre del Senyor, anomenada lo Tossal és una muntanya de 1.210,2 metres que es troba a l'antic municipi d'Espluga de Serra, de l'Alta Ribagorça, ara del terme de Tremp, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat a ponent i a prop del poble de la Torre de Tamúrcia i al nord-est dels Masos de Tamúrcia.
# La legge

La legge (en francès La Loi i estrenada als Estats Units com Where the Hot Wind Blows) és una pel·lícula franco-italiana de 1959 dirigida per Jules Dassin. L'argument és basta en la novel·la La Loi de Roger Vailland.

## Trama

La bella Marietta (Gina Lollobrigida) és una noia d'un poble petit que viu al poble pesquer de Porto Manacore, al sud d'Itàlia, un poble corrupte governat per un petit lladre Matteo Brigante (Yves Montand). Un enginyer, Enrico Tosso (Marcello Mastroianni) arriba a la ciutat per drenar els aiguamolls i ajuda els vilatans a recuperar la seva ciutat.

## Repartiment

* Gina Lollobrigida - Marietta
* Pierre Brasseur - Don Cesare
* Marcello Mastroianni - Enrico Tosso, l'enginyer
* Melina Mercouri - Donna Lucrezia
* Yves Montand - Matteo Brigante
* Raf Mattioli - Francesco Brigante
* Vittorio Caprioli - Attilio, l'inspector
* Lidia Alfonsi - Giuseppina
* Gianrico Tedeschi - Primer Mocassí
* Nino Vingelli - Pizzaccio
* Bruno Carotenuto - Balbo
* Luisa Rivelli - Elvira
* Anna Maria Bottini - Maria
* Anna Arena - Anna, la dona d'Attilio
* Edda Soligo - Giulia
* Joe Dassin - Nico

## Producció

El rodatge va tenir lloc sobretot al Gargano: precisament a Carpino, mentre que algunes escenes es van rodar a Rodi Garganico, Ischitella, Peschici i San Menaio. La localitat "Baia di Manacore" existeix realment a poca distància de Peschici. És una de les primeres pel·lícules rodades al promontori del Gargano. Si a la novel·la i a la versió francesa la història està ambientada al Gargano, a la versió italiana l'escenari de la història es trasllada a Còrsega.

## Taquilla

Segons els registres de MGM, la pel·lícula va guanyar 750.000 dòlars als Estats Units i Canadà i 325.000 a altres llocs, la qual cosa va suposar una pèrdua neta per a l'estudi de 39.000 dòlars.

## Referències

* ↑ Eleanor Mannikka «NY Times: The Law». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2008 [Consulta: 22 març 2009]. Arxivat 6 April 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-04-06. [Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ «Baia di Manacore, Peschici sul Gargano, Peschici Puglia». www.peschici.it. [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ The Eddie Mannix Ledger, Los Angeles: Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study.

## Enllaços externs

* La legge a TCM Movie Database (anglès)
* The Law a Catàleg de l'American Film Institute (anglès)
* La legge (part 1) a Dailymotion
# Kylie Palmer

Kylie Jayne Palmer OAM (nascuda el 25 de febrer de 1990 a Brisbane), és una nedadora de distància estil lliure d'Austràlia.
Ella va atendre en la Grace Lutheran College, Rothwell. Va ser capitana d'Esports per a la seva casa, Pegasus i va representar a l'escola en molts esdeveniments aquàtics.
En els Campionats de Curs Curt d'Austràlia de 2007 va establir un rècord de la Mancomunitat d'Austràlia i en estil lliure de 800 metres amb un temps de 8:14.11.
Ella va representar a Austràlia en els Jocs de la Mancomunitat de 2006, on va acabar cinquena en l'estil lliure de 400 metres. En el Campionat Mundial de Melbourne de 2007 va arribar octava en l'estil lliure de 800 metres.
En el Campionat del Món de curs curt de 2008 en Manchester va guanyar 4 medalles. Dos títols més de 200 i 400 metres estil lliure, una medalla de plata en 800 metres estil lliure i una medalla de bronze amb el 4 × 200 metres de relleu estil lliure.
En el campionat de natació d'Austràlia de 2008 va guanyar els 800 metres estil lliure en un temps de millor marca personal amb 8:24.30, per tant va classificar pels Jocs Olímpics d'Estiu de 2008. A més, en acabar quarta en l'estil lliure de 200 metres, va classificar per nedar en relleu en els jocs.
En els Jocs Olímpics de Beijing, el 14 d'agost de 2008, va guanyar l'or per a l'equip femení de relleus 4 × 200, amb altres membres com Stephanie Rice, Bronte Barratt i Linda MacKenzie. L'equip australià va vèncer a les superpotències del món, EUA i Xina, per batre el rècord mundial de 7:44:31 per 5.78 segons. Palmer va ser la nedadora més ràpida del seu equip, donant a Austràlia un avantatge de 3,14 segons.
En els Jocs de la Mancomunitat de 2010, Palmer va guanyar la medalla d'or en l'estil lliure de 200 metres amb un temps d'1:57:50.

## Referències

* ↑ «Palmer, Kylie Jane». It's An Honour. Department of the Prevalgui Minister and Cabinet. Arxivat de l'original el 2014-11-26. [Consulta: 26 gener 2009].

## Enllaços externs

* Kylie Palmer at Swimming Australia Arxivat 2013-08-11 a Wayback Machine.
# La caiguda de l'Imperi Romà

La caiguda de l'Imperi Romà (títol original: The Fall of the Roman Empire) és una pel·lícula èpica del 1964 dirigida per Anthony Mann i produïda per Samuel Bronston que narra la caiguda de l'Imperi Romà. Està doblada al català.

## Argument

Aquesta pel·lícula narra els últims moments de Marc Aureli i el regne de Còmmode. És una pel·lícula d'acció que parla del principi de la caiguda de l'Imperi Romà. És la història de la cobdícia personal a la recerca de poder, i els efectes d'aquesta pèrdua de poder. És també la narració de la difícil situació d'un poble al caire d'un abisme polític.

## Sobre la pel·lícula

* El fòrum romà concebut pels decoradors Veniero Colosanti i John Moore figura entre els decorats més grans que mai s'han construït per a una pel·lícula. La construcció d'aquest fòrum de 437 metres de llargada i 251 d'amplada comença en un terreny de 27 hectàrees a Las Matas, prop de Madrid, el 10 d'octubre del 1962. Mil cent obrers van passar-hi set mesos erigint 601 columnes, 350 estàtues i 27 edificis a escala real, la part més alta del decorat era el temple de Júpiter, l'estàtua eqüestre del qual, situada a la teulada, culminava a més de 86 metres d'alçada.
* La caiguda de l'Imperi Romà figura a la llista de pel·lícules menys rendibles de tota la història del cinema, amb només 1,9 milions de dòlars de recaptament a Amèrica del Nord amb un pressupost de més de 20 milions.

## Referències

* ↑ «La caiguda de l'Imperi romà». esadir.cat. [Consulta: 11 febrer 2024].
# Lalande-de-Pomerol

Lalande-de-Pomerol és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Petita Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 519 | 631 | 704 | 723 | 715 | 614 | 683 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Christian Courty | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Lalasis

Lalasis (en grec antic Λαλασίς, encara que Claudi Ptolemeu l'anomena Δαλασίς 'Dalasis') era un districte de Cilícia situat al damunt del districte de Selenitis, que s'estenia probablement des de les muntanyes del Taure en direcció nord.
Plini el Vell esmenta una ciutat anomenada Lalasis a Isàuria, que situa al nord del Taure, i, si és així hauria estat la capital d'aquest districte. Probablement és la mateixa ciutat que Esteve de Bizanci anomena Lalisanda, i que segons ell, s'havia anomenat Dalisanda. Si és cert, aquesta seria la Dalisanda que menciona el geògraf Hièrocles al segle VI.
Basili de Selèucia diu que la ciutat es trobava en una posició elevada i que tenia abundància d'aigua.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lalasis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 maig 2021].
# Lanzo Torinese

Lanzo Torinese (arpità Lans) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 5.368 habitants. Està situat a les Valls de Lanzo, una de les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Balangero, Cafasse, Coassolo Torinese, Germagnano, Monastero di Lanzo i Pessinetto.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2011 | Andrea Filippin | Llista cívica |
| 2011- | Ernestina Assalto | Llista cívica |
# Lanzuela

Lanzuela és un municipi d'Aragó situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de Jiloca.
# Labastida

Labastida (en basc Bastida) és un municipi d'Àlaba, de la Quadrilla de Laguardia-Rioja Alabesa. Limita al nord amb els municipis alabesos d'Urizaharra i Zanbrana, al sud amb els riojans de Briones, Gimileo i San Vicente de la Sonsierra, i a l'est amb els de Briñas i Haro. Està format per dues poblacions:
* Labastida, nucli principal del municipi.
* Salinillas de Buradón, que forma un concejo dins del municipi.

## Personatges il·lustres

* Domingo Salazar (1522-1594), frare dominic que predicà a les Filipines
* Manuel Quintano (1756-1818)

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Ajuntament Arxivat 2019-12-11 a Wayback Machine.
* (basc) Bastida a euskadi.net Arxivat 2007-07-24 a Wayback Machine.
* (castellà) Bastida a Enciclopèdia Auñamendi
# Laeta Kalogridis

Laeta Elizabeth Kalogridis (n. 30 d'agost de 1965) és una guionista i productora executiva estatunidenca. Ha escrit guions per a pel·lícules com ara Alexander, Night Watch, Pathfinder i Shutter Island. També va fer de productora executiva per a sèries de televisió com Birds of Prey i Bionic Woman.
El 2013, Kalogridis i el seu company, Patrick Lussier, van signar un contracte per escriure el guió per a l'última pel·lícula de la sèrie de Terminator, l'anomenada Terminator: Genisys. També és la fundadora de la línia "pacifista" durant la Vaga de guionistes a Hollywood de 2007-2008.

## Vida personal

Va néixer a Winter Haven, Florida. És d'ascendència greco-nord-americana.

## Filmografia
### Cinema i televisió

| Any | Títol | Crèdits |
| 2002 | Birds of Prey | Productora executiva |
| 2004 | Alexander | Guionista |
| 2006 | Night Watch | Guionista |
| 2007 | Pathfinder | Guionista |
| 2007 | Bionic Woman | Productora executiva |
| 2009 | Avatar | Productora executiva |
| 2010 | Shutter Island | Productora executiva; guionista |
| 2013 | White House Down | Productora |
| 2015 | Terminator Gènesi | Coguionista |
| 2018 | The House with a Clock in Its Walls | Productora executiva |
| 2018 | Altered Carbon | Creadora, productora executiva i coguionista |
| 2018 | Alita: Battle Angel | Coguionista |

## Referències

* ↑ «Laeta Kalogridis». IMDb. [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ «Laeta Kalogridis And Patrick Lussier Set To Script New 'Terminator' - Deadline.com». Deadline.com.
* ↑ «Laeta Kalogridis - Hollywood's Hottest Screenwriter, and Producer», 28-03-2010.
# La Coma (Llobera)

La Coma és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Catàleg de masies i cases rurals». Ajuntament de Llobera. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Leptobarbus hosii

Leptobarbus hosii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Leng Chunhui

Leng Chunhui –en xinès, 冷春慧– (3 de juliol de 1972) és una esportista xinesa que va competir en judo.
Va guanyar una medalla d'or al Campionat Mundial de Judo de 1993, i una medalla de plata al Campionat Asiàtic de Judo de 1991. Als Jocs Asiàtics de 1994 va aconseguir una medalla de plata.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1993 | Hamilton ( Canadà) | 1 | –72 kg |
| Jocs Asiàtics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1994 | Hiroshima ( Japó) | 2 | –72 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1991 | Osaka ( Japó) | 2 | –72 kg |

## Referències

* ↑ Leng Chunhui Arxivat 2012-12-16 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ Leng Chunhui en Judoinside.com (anglès)
* ↑ «Resultats del Campionat Asiàtic de Judo (1966–2011)». BBWeb-Arena (anglès)
* ↑ Leng Chunhui en Judoinside.com (anglès)
# Lenees

A l'antiga Atenes, les Lenees (en grec antic Λήναια) eren unes festes en honor de Dionís Leneu. L'epítet fa referència o bé a ληνός ("lenós", una àmfora de vi) o bé a les Ληνάι ("Lenai", les mènades).
Els jonis celebraven la festa el 12è dia del més de Leneon, que correspon al gener-febrer del calendari julià. A Atenes, que seguia el calendari àtic, aquest mes, anomenat Gamelion, correspon aproximadament al gener actual. Algunes fonts diuen que aquestes festes en un principi se celebraven juntament amb les Dionísia i que posteriorment es van separar. Probablement aquest festival, o una part del festival rebia el nom d'Ambrosia.
Durant la festivitat, s'oferien en primer lloc els primers vins premsats al temple del déu, i després assistien a un banquet que se celebrava a càrrec de l'erari públic. Més tard hi havia una processó (πομπή). Se'n sap molt poca cosa dels ritus, però sí sabem que hi havia concursos dramàtics que se celebraven al teatre de Dionís, inaugurat vora el 440 aC, i en els quals les representacions teatrals tenien un lloc destacat.
Durant la processó tenien lloc una gran quantitat de bromes entre els participants i la gent del públic, normalment de caràcter obscè, que semblen introduïdes des de la festa de l'Antestèria. Només hi participaven els atenesos, i per això eren menys lluïdes que les Dionísia, ja que no hi assistien estrangers. El primer dia es cantaven ditirambes, i el vencedor del concurs rebia una corona d'heura. La festa central la duien a terme unes dones anomenades Lenèides, que mostraven un frenesí com les bacants. Després es feien els concursos teatrals al teatre de Dionís, i a les Lenees, l'autor de comèdies Aristòfanes va representar Els acarnesos, Les vespes i Els cavallers.
Els romans celebraven una festa semblant, probablement derivada d'aquesta, anomenada Brumàlia.

## Referències

* ↑ Redondo Sánchez, Jordi. Introducció a la religió i la mitologia gregues. València: Publicacions de la Universitat de València, 2006, p. 120. ISBN 978-84-370 [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ Cano, Joan «Plutos i l'assignació de la riquesa». Literatura i economia, 2016, pàg. 21-44 [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ Smith, William (ed.). «Dionysia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 24-XI-2020].
# Laura Iglesias Romero

Laura Iglesias Romero (Benavente, 1926) va ser professora d'investigació del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC). Va desenvolupar la seva activitat principal com a química experta en espectroscòpia atòmica, especialitat de la qual va ser pionera.
Bona part del seu treball el va portar a terme a l'Institut d'Òptica Daza de Valdés, fundat en 1946 pel Prof. José Otero. L'Institut d'Òptica ha passat a denominar-se Centre de Física Miguel Antonio Catalàn (CFMAC), en honor de l'il·lustre químic Miguel Catalán Sañudo, del qual Iglesias va ser deixeble. Actualment integra els instituts d'Estructura de la Matèria, Institut d'Òptica i Institut de Física Fonamental.
Pensionada pel CSIC, Iglesias va treballar amb el professor Shenstone el 1958, degà de la Facultat de Física de la Universitat de Princeton (Nova Jersey), amb qui Catalán havia col·laborat. Després, Iglesias es traslladaria a Washington, per treballar contractada en el "National Bureau of Standards" (1959). Després de rebutjar diverses ofertes va tornar a Espanya, vinculant-se de nou al CSIC.
En aquesta nova etapa es va dedicar a l'obtenció i observació d'espectres d'elements de transició d'interès astrofísic, útils per conèixer el moviment de les estrelles, i també d'altres elements pesants del sistema periòdic. Entre l'agost de 1953 i Juliol de 1957 va treballar com a Professora Adjunta d'Estructura Atòmic-Molecular i Espectroscòpia a la Universitat Complutense de Madrid.
Els seus treballs sobre espectroscòpia de metalls pesants es van realitzar sempre gràcies a la col·laboració amb el National Bureau of Standards (EUA), organisme públic dels Estats Units, en el qual va treballar com a investigadora des de 1965.
Aquesta científica, que va ser investigadora del CSIC, ha donat nom al I Premio Laura Iglesias de Divulgación Científica convocat per la Fundación Museo de la Ciencia de Valladolid i la Junta de Castella i Lleó, que va guanyar la matemàtica Capi Corrales.

## Referències

* 1 2 3 «¿Recuerdas? Laura Iglesias». "A Mayor Ciencia". Revista del Museo de la Ciencia de Valladolid, Núm. 2, 2008, pàg. Pàg. 5. Arxivat de l'original el 13 de juliol 2013 [Consulta: 5 desembre 2015].
* ↑ «Laura Iglesias Romero - CSIC» (en castellà). Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 5 desembre 2015].
* ↑ «INSTITUTO DE OPTICA. CSIC» (en castellà). [Consulta: 5 desembre 2015].
* 1 2 «Mara Dierssen recibe el II Premio Laura Iglesias de Divulgación Científica». NorteCastilla.es, 04-03-2009. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2015 [Consulta: 5 desembre 2015].
* ↑ «Centro de Física Miguel Antonio Catalán» (en castellà). [Consulta: 5 desembre 2015].
# Les Torres (urbanització)

Les Torres és una urbanització del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situada al sud del terme municipal, cap a la meitat del límit meridional del terme. És a llevant de la carretera C-1413b, en terres de la masia de les Torres, al nord-est de la urbanització de les Clotes. Queda a migdia del Càmping L'Illa.
El seu accés és per la carretera BV-1413b, just al sud del punt quilomètric 3.

## Enllaços externs

* Les Torres en el seu entorn, a l'Institut Català de Cartografia