OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Majo (Torregrossa)

Cal Majo és un monument del municipi de Torregrossa (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres pisos i façana coronada amb un petit frontó, finestres simètriques u la central amb decoracions de gust neoclàssic. A la part del darrere hi ha una galeria amb arcades. La porta principal presenta una magnífica llinda de pedra.

## Història

Datat de l'any 1829. Antic molí d'oli. Durant la guerra civil va servir de caserna als membres del POM.
Tot i tenir una planta més, aquest edifici guarda moltes similituds formals amb Cal Salvià, ubicada a un carrer proper.
Ha estat restaurada recentment, conservant la seva estructura original. Els acabats de façana han estat substituïts per un arrebossat pintat. La modificació més important és la construcció annexa, ara amb terrassa balustrada i abans cobert amb teula.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Majo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Noces reials

Noces reials (original: Royal Wedding ) és una pel·lícula musical de 1951 dirigida per Stanley Donen amb Fred Astaire, Jane Powell i Peter Lawford. Ha estat doblada al català.

## Argument

Tom i Ellen Bowen són germà i germana i estan entre les vedettes més populars de Broadway. Ellen enllaça les conquestes que no estima i Tom és un solter endurit. L'un i l'altre tenen un sant horror respecte al matrimoni. Però en el viatge en el vaixell que els porta a Londres, Ellen coneix el playboy Lord John Brindale amb qui comença un idil·li que es converteix en més seriós del que havien previst. Pel seu costat Tom s'enamora d'Anne Ashmond, una ballarina anglesa que fa una prova per a l'espectacle...

## Repartiment

* Fred Astaire: Tom Bowen
* Jane Powell: Ellen Bowen
* Peter Lawford: Lord John Brindale
* Sarah Churchill: Anne Ashmond
* Keenan Wynn: Irvin Klinger/Edgar Klinger
* Albert Sharpe: James Ashmond
* Henri Letondal: Purser

## Al voltant de la pel·lícula

* El guió de la pel·lícula descriu realment una part de la vida de Fred Astaire i de la seva germana Adele Astaire.
* Sarah Churchill era la filla de Winston Churchill mentre que Peter Lawford era el cunyat de John Fitzgerald Kennedy i Robert Kennedy.

## Referències

* ↑ «Noces reials». esadir.cat. [Consulta: 25 gener 2012].
# Notts County Football Club

El Notts County Football Club és un club de futbol d'Anglaterra, de la ciutat de Nottingham, al comtat de Nottinghamshire.

## Història

El Notts County va ser format el 1862. És el club professional més antic del món. El 1888 fou membre fundador de la lliga anglesa de futbol. El 1891 arribà a la final de la FA Cup però fou derrotat per 3 a 1 pel Blackburn Rovers. Tres anys més tard, el 1894, assolí el títol de copa en vèncer el Bolton Wanderers per 4 a 1. Fou el primer club que fou capaç de guanyar la competició sense ser mèmbre de la primera divisió anglesa.

## Estadis

Entre 1867 i 1883 el club va jugar a Meadows Cricket Ground i posteriorment al Castle Cricket Club. Ocasionalment jugà a Trent Bridge. El 1883 s'establí al Trent Bridge cricket ground, en ser abandonat pels seus rivals, Nottingham Forest. El 1910 s'instal·là a Meadow Lane, el seu actual estadi.

## Palmarès

* Copa d'Anglaterra (1): 1893–94
* Segona divisió d'Anglaterra (2): 1896–97, 1913–14, 1922–23
* Copa anglo-italiana de futbol (1): 1994–95

## Futbolistes destacats

| Daniel Allsopp Jeff Astle Joe Bacuzzi Les Bradd Steve Carter Trevor Christie Henry Cursham Dixie Dean Mark Draper Tony Hateley Albert Iremonger Eddie Gannon Ernest Greenhalgh | Tommy Johnson Brian Kilcline Tommy Lawton David Needham Dennis Pearce Jermaine Pennant Jackie Sewell Mordecai Sherwin Craig Short Phil Turner David Watson Hughie Gallacher Tom Johnston | James Logan Arthur Mann Don Masson Gordon Mair Iain McCulloch Ian McParland Gary McSwegan Martin O'Neill Nigel Worthington Steve Finnan Radojko Avramovic Jason Lee |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (anglès)
* Dades i opinions
# Nottoway

El nottoway o cheroenhaka és una llengua iroquesa extingida de Virgínia. Hi ha alguns intents de reviure-la. El nottoway està relacionat amb el tuscarora. Actualment encara hi ha indis nottoway, no sols a Virgínia, sinó també a Wisconsin i Canadà, on alguns dels seus avantpassats van fugir al segle XVIII; la llengua, però, s'ha perdut gairebé totalment, i és coneguda només per unes poques llistes de paraules escasses anotades fa 200 anys.
El vocabulari o la llengua (Dar-sun-ke) dels Indis Cheroenhaka (Nottoway) és una compilació de llistes i materials de base que es remunten al 4 de març de 1820. Una carta escrita a mà de l'antic president Thomas Jefferson a Peter S. DuPonceau, del 7 de juliol de 1820, estableix que el vocabulari indi Cheroenhaka (Nottoway) fou obtingut el 4 de març de 1820 d'una dona de nom d'Edie Turner, senyalada com a la seva “reina” i que havia adquirit una còpia del vocabulari de John Woods, un ex professor de Matemàtiques a la College of William and Mary. Jefferson també infereix en la seva carta de 7 de juliol de 1820, que en el moment de l'enregistrament del vocabulari, els membres de la Tribu Índia Cheroenhaka (Nottoway), al comtat de Southampton Virgínia, encara vivien a set mil hectàrees de terra tribal en la reserva, a l'oest del riu Nottoway, a dos quilòmetres de Jerusalem [Courtland…WDB] al comtat de Southampton de Virgínia.

## Vegeu també

* Nottoways
* Meherrin

## Referències

* ↑ «Nottoway». Ethnologue, 2009. [Consulta: 18 gener 2013].
* ↑ «Nottoway Language». Native Languages of the Americas Site, 2009. [Consulta: 18 gener 2013].
* ↑ «Cheroenhaka Language». Cheroenhaka (Nottoway) Indian Tribe, 2007. Arxivat de l'original el 29 de desembre 2012. [Consulta: 18 gener 2013].
# Novembre Elèctric

Novembre Elèctric és un grup musical espanyol. És format pel compositor valencià Yeray Calvo, juntament amb els madrilenys Rodrigo Domínguez i Sergio León.
El seu primer treball discogràfic, Intacte, naix en 2014, i entre els seus referents figuren noms internacionals com Bon Iver o Sigur Rós. Les cançons están majoritàriament escrites en valencià, encara que també hi ha dos temes, d'un projecte anterior, compostos en castellà. L'àlbum va obtindre el Premi Ovidi 2014 al Millor Disc de Pop.
En 2016 presenten un disc, Tremole, amb textos del poeta aldaier Hèctor Serra, concretament quatorze cançons basades en el seu primer poemari, Trèmolo.
Amb el tercer àlbum, Quart minvant (2018), el projecte adopta un nou format de banda musical, amb les incorporacions de Bert Posada (guitarra elèctrica) i Adrián Díaz (baix). Aquest treball és guardonat com a millor disc de pop als Premis Ovidi 2018. En la primera edició dels Premis Carles Santos de la Música Valenciana, el grup també va rebre els premis al millor disc pop i al millor disseny, per la tasca realitzada per Noemí Larred per a Quart Minvant.
El 2020 va tornar amb un EP sota el títol Lluna nova (Directe a Malamute).

## Discografia

* Intacte (Mésdemil, 2014)
* Tremole (Mésdemil, 2016)
* Quart Minvant (Primavera d'Hivern, 2018)
* Lluna nova (Directe a Malamute) (Primavera d'Hivern, 2020; EP)

## Referències

* ↑ Pérez de Ziriza, Carlos «El ‘folk’ oníric de Novembre Elèctric enlluerna a la primera». El País, 12-03-2014.
* ↑ «Novembre Elèctric - Intacte, by Novembre Elèctric». [Consulta: 19 juliol 2018].
* ↑ «Novembre Electric i Hèctor Serra - Tremole, by Mésdemil». [Consulta: 19 juliol 2018].
* ↑ «Tremole, Novembre Elèctric posa música als poemes d'Hèctor Serra». Tresdeu.com, 02-11-2015.
* ↑ «Novembre Elèctric estrena un nou format de banda amb el llançament del disc 'Quart Minvant'». Diari la Veu, 06-03-2018.
* ↑ «Consulta el palmarès dels XIII Premis Ovidi». Enderrock.cat.
* ↑ «Els Premis Carles Santos de la Música Valenciana certifiquen 2018 com l'any d'Els Jóvens». Diari la Veu, 08-11-2018.
* ↑ Enderrock.cat. «Novembre Elèctric - Lluna nova (Directe a Malamute) | Enderrock.cat», 31-01-2020. [Consulta: 23 juliol 2021].

## Enllaços externs

* «Novembre Elèctric». Viasona.
# Novembre

El novembre o santandria és l'onzè mes de l'any en el calendari gregorià i té 30 dies. El nom li ve d'haver estat el novè mes del calendari romà i, en el cas de la variant algueresa, del sard Sant'Andria.
En aquest mes es recorden els difunts. El primer de novembre és la solemnitat de Tots Sants i l'endemà de la Commemoració dels difunts. El 27 de novembre és la festa de la Mare de Déu de la Medalla Miraculosa

## Esdevediments

1 de Novembre: Tots Sants (Catalunya) i el Dia De Los Muertos (Mexic)

## Referències

* ↑ Sanna i Useri, Josep. Diccionari català de l'Alguer. L'Alguer/Barcelona: Fundació del II Congrés de la Llengua Catalana i Editorial Regina, 1988, p. 974. ISBN 84-7129-391-9.
# Oglesby (Illinois)

Oglesby és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del tenia 3.647 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oglesby tenia 3.647 habitants, 1.583 habitatges, i 1.016 famílies. La densitat de població era de 352 habitants/km².
Dels 1.583 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,6% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 44.778 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.875 $ mentre que les dones 20.331 $. La renda per capita de la població era de 18.674 $. Aproximadament el 9,5% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oglesby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oglesby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Orbetello

Orbetello és un municipi situat al territori de la província de Grosseto, a la regió de la Toscana (Itàlia).
Limita amb els municipis de Capalbio, Magliano in Toscana, Manciano i Monte Argentario.
Pertanyen al municipi les frazioni d'Albinia, Ansedonia, Fonteblanda, Giannella i Talamone
Al municipi es pot visitar el Frontó de Talamone, obra etrusca del s.II aC.

## Galeria

* LLac d'Orbetello
* Palau
* Runes de Cosa

## Referències

* ↑ Comune di Orbetello- Statuto.
# One Penn Plaza

El One Penn Plaza és un gratacel prop de Pennsylvania Station a New York, a l'oest de la 7a Avinguda, entre els carrers 33 i 34.
Concebut per Kahn & Jacobs, va ser acabat de construir el 1972. Ateny 229 metres d'alçada i té 57 pisos. La seva estructura és d'acer i betó, amb parets exteriors de vidre solar gris i d'alumini.
# Otel·lo (pel·lícula de 1995)

Otel·lo (títol original: Othello) és una pel·lícula de 1995 basada en la tragèdia de William Shakespeare del mateix nom. La pel·lícula va ser dirigida per Oliver Parker i té com a protagonistes a Laurence Fishburne, Irène Jacob i Kenneth Branagh. Destaca per ser la primera producció cinematogràfica rodada per un gran estudi amb un actor afroamericà interpretant el paper de Otel·lo, encara que existeixen altres pel·lícules anteriors, de baix pressupost, protagonitzades per Ted Lange i Yaphet Kotto. Ha estat doblada al català.

## Argument

Es va rodar a Itàlia. La pel·lícula segueix la història de l'obra de prop, però hi ha retallades en moltes línies. A més, afegeix escenes que no estan en l'obra, incloent una escena de sexe entre Otel·lo i Desdèmona, somnis en els quals Otel·lo imagina una suposada relació de Desdèmona amb Casio, una escena en la qual balla Desdèmona per Otel·lo i una escena final en la qual els cossos dels morts són enterrats en el mar. La pel·lícula també utilitza imatges fortes, com quan Emilia diu que els homes roten a les dones quan han acabat amb elles. Iago, que l'ha utilitzat en el seu complot contra Otel·lo, es veu tancant la porta en el fons.

## Repartiment

* Laurence Fishburne: Otel·lo
* Kenneth Branagh: Iago
* Irène Jacob: Desdèmona
* Nathaniel Parker: Cassio
* Michael Maloney: Roderigo
* Pierre Vaneck: Brabantio
* Nicholas Farrell: Montano
* Anna Patrick: Emilia
* Michael Sheen: Lodovico
* André Oumansky: Gratiano
* Indra Ové: Bianca
* Gabriele Ferzetti: Duc de Venècia

## Rebuda

* La pel·lícula no va ser un èxit econòmic, guanyant només 2,1 milions de dòlars als Estats Units amb un pressupost d'11 milions dòlars (no obstant això, tenien una Repartiment en un nombre de cinemes molt limitat). Es van rebre comentaris molt positius, especialment per al personatge de Iago interpretat per Branagh. Janet Maslin va escriure en el New York Times "l'excel·lent rendiment de Branagh, com l'home els maquiavèl·lics plans del qual guien la història de la caiguda de Otel·lo, garanteixen per a aquesta pel·lícula una immediatesa que qualsevol tipus de públic va a entendre." Branagh va ser nominat a un premi Screen Actors Guild Award (Sindicat d'actors) per la seva actuació, en la categoria de "Millor Interpretació per un actor secundari".
* "Molt teatral, però el text és tan potent que el resultat és interessant"
* "Minuciós i intimista retorn al text de Shakespeare"

## Referències

* ↑ Othello (1989)
* ↑ Othello (1980)
* ↑ «Otel·lo». esadir.cat.
* ↑ «Othello». The New York Times.
* ↑ Othello (1995) - Box office / business
* ↑ "Fishburne and Branagh Meet Their Fate in Venice", New York Times, Dec. 14, 1995
* ↑ Premis d'Othello (1995)
* ↑ Casanova, María «Othello». Cinemanía.
* ↑ Martínez, Luis «Othello». El País.
# Nou Partit Patriòtic de Ghana

El Nou Partit Patriòtic (New Patriotic Party) és un partit polític de Ghana, de tendència liberal i considerat a la dreta del Congrés Nacional Democràtic de Ghana. Va ser fundat per competir a les eleccions del 1996 i el seu candidat John Kufuor fou derrotat, però va guanyar després, el 2000, exercint la presidencia en el període 2001-2005, i essent reelegit el 2004 pel període 2005-2009. A les darreres eleccions del desembre de 2004 el partit va obtenir la majoria al Parlament amb 129 escons (de 230). El seu president és Harona Esseku.
# Olaberria

Olaberria és un municipi de Guipúscoa, al País Basc.

## Economia

Segons el Catàleg Industrial Basc les següents empreses industrials d'Olaberria superen els 50 treballadors:
* Arcelor Mittal Olaberria
* Gruas de Obras: fabricació d'estructures metàl·liques per a grues. Pertany al Grup Jaso.
* Hine: automatització industrial.
Al municipi hi ha des de l'any 2000 un Centre Comercial de Carrefour dirigit a tota la comarca.

## Personatges il·lustres naturals d'Olaberria

* Aitor Begiristain (1964): exfutbolista internacional i actual director tècnic del Manchester City

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Olaberria/Olaberriko Udala Arxivat 2012-04-22 a Wayback Machine.
* Olaberria a Google Maps
# Oladi

Els oladi - oладьи (rus) - són unes postres tradicionals russes semblants a les creps, fetes a partir de farina, ous, sucre i llet. A diferència de les creps, tenen un gust diferent perquè se'ls afegeix soda o llevat a la massa.
# Palus Epidemiarum

El Palus Epidemiarum (en llatí, Pantà de les Epidèmies) és una petita mare, situada en el la part sud-oest de la cara visible de la Lluna. Es troba al sud-oest de la Mare Nubium i al sud-est de la Mare Humorum. Forma una banda aspra de terreny inundat de colades de lava generalment amb rumb oest-est, amb una extensió orientada cap al nord en el seu límit occidental. Aquesta mare és notable per un sistema d'esquerdes en el seu costat occidental denominat Rimae Ramsden, i sobretot per la Rima Hesiodus, una canal de gran amplària que s'estén des de centre del Palus Epidemiarum cap a l'est-nord-est al llarg d'uns 300 km. El cràter inundat de lava Capuanus ocupa el centre del sector sud de la mare, annex a un entrant del contorn. Proper a l'extrem occidental es troba el cràter també inundat de lava Ramsden, amb el cràter Cichus en l'extrem oriental de la mare.
L'extensió del nord de la mare aconsegueix l'exterior dels brocals dels cràters Campanus i Mercator. Una vall estreta entre aquests dos cràters uneix el Palus Epidemiarum amb la Mare Nubium, amb una de les esquerdes del Rimae Ramsden seguint el curs d'aquesta esquerda. El petit cràter-doble emmurallat Marth, situat al sud del punt central d'aquesta extensió.
Les coordenades selenogràfiques del Palus Epidemiarum són 32° 00′ S, 28° 12′ O﻿ / ﻿32.0°S,28.2°O﻿ / -32.0; -28.2﻿ (Palus Epidemiarum) . El seu diàmetre envolupant és d'uns 286 km. Dades altimètrics de la missió Clementine mostren un pendent descendent de l'oest cap a l'est, amb una diferència de cota d'uns 2 km entre els seus punts extrems.
La seva designació va ser inclosa per Adela Blagg i Karl Müller en la seva relació de 1935.

## Vegeu també

* Llista de mars lunars
* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ "Palus Epidemiarum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 10 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 10 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Palus Epidemiarum» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-31. [Consulta: 10 juliol 2018].
# Palau de Longleat

Longleat és un palauet d'estil isabelí del segle xvi dissenyat per Robert Smythson en un entorn boscós.
És una propietat adjacent al poble d'Horningsham prop de les ciutats de Warminster a Wiltshire, i de Frome i Somerset (Anglaterra).
L'habitatge continua sent propietat de la família de John Thynne, que va acabar de construir-la el 1580. Inclou un parc dissenyat per Capability Brown, un jardí floral d'inspiració francesa, un ferrocarril de via estreta, el laberint més gran del món (2,5 km de senders, plantat el 1975), un terreny de joc, un hivernacle de papallones, el "Mirall del rei Artur" (laberint) i un Safari Park.
La façana queda marcada per tres fileres de finestres simètriques coronades amb una balustrada de la qual sobresurten decoratives xemeneies. L'arquitectura interior combina els estils perpendicular i italià amb el gust francès desenvolupat als castells del Loira i la sobrietat geomètrica flamenca. Cada un dels representants de la dinastia ha deixat la seva pròpia empremta. Als apartaments es poden veure una col·lecció de vestits i dos gabinets de porcellana europea i anglesa. També es poden visitar les cuines victorianes i les dependències, que comprenen un escorxador i una quadra amb forja.
La principal atracció del Safari Park, que es recorre amb cotxe, són els seus lleons, però també trobem wallabis, girafes, zebres, llames, dromedaris, camells, rinoceronts blancs, cérvols, micus rhesus, elefants de l'Índia, llops grisos del Canadà i diferents races de tigres.
Es va fer servir com a decorat de la pel·lícula índia Mohabbatein.

## Enllaços externs

* Palau de Longleat - Lloc web oficial
# ONF

ONF té els següents significats:
* Orquestra Nacional de França, orquestra simfònica de França
* National Film Board of Canada (del seu nom en francès Office National du Film), institució pública de producció i promoció de l'audiovisual del Canadà
* Oficina Nacional dels Boscos (del seu nom en francès Office National des Forêts), organisme públic de gestió dels boscos de França
# Pancarta

Una pancarta és un cartell informatiu o propagandístic fet de roba, plàstic o d'altres materials. Pot tenir disposició vertical o horitzontal i té escrits o impresos missatges que generalment són de caràcter reivindicatiu.
Les pancartes de protesta són passejades, mitjançant bastons llargs lligats o enganxats a la roba o plàstic amb què són fetes, per assistents a una manifestació. La pancarta més gran d'una manifestació sol ser la que es presenta a la capçalera, portada pels participants més reconeguts. Les pancartes també poden ser clavades o enganxades en murs, arbres i en objectes mòbils per tal que en pugui llegir el missatge com més gent millor.
Com a mitjà d'expressió artística, la bandera de protesta pot tenir un disseny força elaborat, però també pot consistir senzillament en un eslògan ruixat amb esprai en un tros de llençol o en cartolines. És habitual l'ús de lletres adhesives enganxades al suport.
De pancartes se'n poden fer amb materials diversos, com ara:
* Cartó
* Poliuretà
* Lona
* Tela

## Referències

* ↑ WordReference.com Diccionari de la llengua espanyola
* ↑ Diccionari de la Llengua Catalana
* ↑ Com fer una pancarta a Haga usted mísmo su diseño gráfico, Roger Walton,Keith Gillies,Lindsey Heppell,John Laing, 1984, pág. 87

## Vegeu també

* Estendard
* Mida de paper
* Grafit (art)
# Organització de Resistència Nacional

L'Organització de Resistència Nacional (ORN) fou creada a Barcelona a començaments de 1945 no pas com a partit ni moviment unitari. Es tractava d'un grup molt reduït de nacionalistes catalans amb alguns mitjans econòmics i disconformes amb la línia d'actuació dels partits tradicionals, ja que consideraven com a àmbit d'actuació no sols Catalunya sinó els Països Catalans.
De la mateixa manera que el Front Nacional de Catalunya, consideraven que ERC havia fracassat i que calia crear alguna força genuïnament catalana, tot i que pactaren amb altres grups (sobretot amb Estat Català), i amb Josep Irla i Bosch contra Franco.
Es tractava d'un grup conspiratiu, quasi sectari i clandestí, format al voltant de Joan Ballester i Canals, Joan Mateu i Ballester, Gabriel Xammar, i també Joan Grases i Rueda, i Manuel Blasi i Mora (dels sectors d'Estat Català corresponents a les antigues Federació Nacional d'Estudiants de Catalunya i Nosaltres Sols!, respectivament).
L'Organització de Resistència Nacional mantenia contactes personals amb gent de confiança d'arreu dels Països Catalans i tenia nuclis a Barcelona, Tarragona, Sabadell, Terrassa, Valls, València, Castelló de la Plana i Ciutat de Mallorca. La seva revista, Bandera del Poble Català, tenia una certa difusió.
Es van mantenir força actius entre 1945 i 1947. Joan Ballester i Canals participà en les tasques d'espionatge del FNC per a França i la Gran Bretanya. Joan Grases els aconseguí el finançament de cinc emrpesaris que els donaven 5.000 pessetes al mes (entre ells, Narcís de Carreras i Margarit, de Catalana de Gas) i participà en la reaparició del Bloc Escolar Nacionalista. Malgrat això, va desaparèixer l'estiu de 1947 quan es consolidà el franquisme i els seus membres, veient impossible l'enderrocament armat del franquisme, es dedicaren a la resistència cultural.

## Referències

* ↑ de Riquer, Borja; Carbonell i Curell, Anna; Abad i Carilla, Montserrat. Història, política, societat i cultura dels països catalans: La llarga postguerra. Enciclopèdia Catalana, 2008, p.227. ISBN 8441224838.

## Bibliografia

* Albert Viladot i Presas Nacionalisme i premsa clandestina (1939-1951). Barcelona, Curial, 1987
# Ocell de tempesta fumat

El petrell de Markham (Hydrobates markhami) és un ocell marí de la família dels hidrobàtids (Hydrobatidae) que cria principalment a la Península de Paracas, a Perú, i altres illes properes de Perú i Xile. Es dispersa pels mars al voltant
# Orsk

Orsk (en rus Орск) és una ciutat de l'óblast d'Orenburg, a Rússia. Es troba sobre el riu Ural. És la segona ciutat més gran de l'óblast d'Orenburg.

## Persones il·lustres

* Aleksandra Goriàtxkina, Gran Mestre d'escacs