OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vichel-Nanteuil

Vichel-Nanteuil és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 98 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vichel-Nanteuil era de 98 persones. Hi havia 29 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles) i 17 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 45 habitatges eren cases. Dels 34 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien una cambra, 1 en tenia dues, 2 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vichel-Nanteuil el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 41 eren actives i 16 eren inactives. De les 41 persones actives 37 estaven ocupades (22 homes i 15 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 16 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Vichel-Nanteuil hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 584 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vichel-Nanteuil a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vichel-Nanteuil a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Valldeperes (Pontils)

* Aquest article tracta sobre el poble del municipi de Pontils. Vegeu-ne altres significats a «Valldeperes».
Valldeperes és un petit nucli de població agregat a Pontils (Conca de Barberà). És un conjunt d'unes poques cases i la seva església, dedicada a la Mare de Déu de l'Esperança, a 670 m d'altitud. Domina una gran vall de terra vermella dedicada als cereals. Es troba just a sobre de la carretera Pontils a la Llacuna.
El 25 de setembre de 2022 el programa En Guàrdia de Catalunya Ràdio dedicà un programa monogràfic a Valldeperes durant la Guerra Civil espanyola.

## Referències

* ↑ Ràdio, Catalunya. «En guàrdia! - Valldeperes, estiu del 1938», 25-09-2022. [Consulta: 23 juny 2023].
# Virginia Driving Hawk Sneve

Virginia Driving Hawk Sneve (Reserva Rosebud, Dakota del Sud 1933) Escriptora sioux. Filla d'un ministre episcopalià, es graduà a la universitat i més tard donà classes a la Universitat de Dakota del Sud i a la reserva Flandreau. Autora de llibres d'història per a joves The apaches (1997), The cherokees (1996), The cheyennes (1996), The Chichi Hoohoo Bogeyman (1993) i Completing the circle (1995).

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia
# Virginia Brindis de Salas

Virginia Brindis de Salas (1908 - 1958) fou una activista, escriptora i poetessa afrouruguaiana, la primera en tota Amèrica del Sud en publicar un llibre i col·leccions de poesia.
Va contribuir de forma activa en el periòdic Nuestra raza, al costat de Pilar Barrios, un altre activista i escriptor afrouruguaià, militant del Partit Autòcton Negre (PAN). La seva obra la va convertir en una de les primeres escriptores uruguaianes en publicar un llibre.
Probablement les col·leccions de poesia Marimorena (1946) i Cien cárceles de amor (1949) són les seves obres més conegudes internacionalment. De fet, l'escriptora xilena Gabriela Mistral va reconèixer la seva influència en tot el continent americà, incloent-hi a Los Angeles, on la seva poesia va contribuir al moviment afroamericà.
El 1954, el seu poema Tango va ser traduït a l'alemany. Virginia Brindis morí a Montevideo amb 50 anys.

## Referències

* 1 2 (anglès) The Encyclopedia of the African and African-American Experience
* ↑ (anglès) Miriam DeCosta-Willis, ed. Daughters of the Diaspora: Afra-Hispanic Writers
* ↑ (anglès) Faculty Senate: Faculty Achievement Database - Marshall University Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Violeta Barba Borderías

Violeta Barba Borderías (Saragossa, 25 d'octubre de 1987) és una advocada laboralista i política aragonesa de Podem, presidenta de les Corts d'Aragó entre el 2016 i el 2019.

## Biografia

Nascuda a Saragossa, és filla de Carlos Barba, expresident de la Societat Espanyola d'Electromedicina i Enginyeria Clínica. El seu avi, Andrés Borderías Martín va ser el primer president del sindicat Central Sindical Independent i de Funcionaris.
Llicenciada en Dret per la Universitat de Saragossa. Va completar els estudis superiors amb el Màster Universitari en Relacions de Gènere, especialitzant-se en Gènere i Treball. Va exercir com a advocada laboralista i de seguretat social, especialment lligada a la defensa dels drets civils.
Implicada en moviments com el 15M, o Democràcia Real Ja!, va abandonar Esquerra Unida, per entrar a formar part de Podem. Des del 2015 va ocupar un dels catorze escons de Podem a les Corts d'Aragó i va ser la número dos del partit en aquesta comunitat autònoma. Va començar aquesta legislatura com a vicepresidenta de les Corts, però després de la renúncia del president, Antonio Cosculluela, va assumir la presidència de la cambra el 9 de setembre de 2016, convertint-se així en la primera dona a exercir aquest càrrec, així com la persona més jove a fer-ho.
Així mateix, va formar part del Consell Ciutadà de Podem Aragó, coordinant l'Àrea de Justícia, lluita contra la corrupció i seguretat fins al 2020.
Guanyadora el febrer de 2019 de les primàries de Podem per seleccionar l'aspirant de la formació a l'alcaldia de Saragossa, va ser presentada com a cap de llista de la candidatura de la coalició Podemos-Equo per a les eleccions municipals de 2019 a Saragossa. Després del descens de vots i de regidors obtinguts per la seva agrupació al consistori saragossà, Barba va comunicar la seva renúncia a l'acta com a regidora, va al·legar pèrdua d'il·lusió en el projecte, i va tornar així a la seva feina com a advocada. El seu seient va ser llavors per la tercera a la llista per Podem, Amparo Bella.

## Distincions

* Premi de Recerca de la Casa de la Mujer per La mujer en el mercado de trabajo y la discriminación indirecta: análisis de los sectores de trabajo feminidad y masculinizados (2014)
* Sòcia d'Honor de l'Associació Aragonesa de Dones Empresàries (2018)

## Referències

* ↑ «Primer presidente de CSIF». Arxivat de l'original el 7 de marzo de 2019. [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ «Biografía Oficial Cortes de Aragón».
* ↑ «Presidencia de las Cortes».
* ↑ «Cargo en Podemos». Arxivat de l'original el 2022-09-28. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ «Violeta Barba gana las primarias de Podemos al Ayuntamiento de Zaragoza». eldiario.es, 08-02-2019.
* ↑ «¿Quién es Violeta Barba, candidata de Podemos a la alcaldía de Zaragoza?». Heraldo, 14-05-2019.
* ↑ «Violeta Barba renuncia a su acta como concejal tras el fracaso de Podemos en las elecciones del 26-M». Heraldo, 03-06-2019.
* ↑ «Premio Casa de la Mujer 2014».
* ↑ «Premios ARAME 2018».
# Frontó (poeta)

Frontó, en llatí Phronton, en grec antic Φρόντων, fou un poeta grec.
Fou l'autor de dos epigrames inclosos a l'Antologia grega. Podria ser el retòric d'Emesa que menciona Suides, i diu que va viure a Roma en temps de Septimi Sever i va morir a la ciutat d'Atenes als seixanta anys, i també que era oncle del famós crític Longí, però no és pas el mateix personatge que l'orador romà Marc Corneli Frontó, tutor d'Antoní Pius, amb que sovint alguns autors antics el confonen.

## Referències

* ↑ Phronton a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 358
Viccionari
# Frontó Ogueta

El Frontó Ogueta és el frontó més important a Vitòria.
Inaugurat el 31 de març de 1979 per l'Ajuntament que n'és propietari, és un frontó curt, apte doncs per a jugar a pilota a mà o a pala curta amb un aforament de fins a 2.155 espectadors. És per això que s'hi solen disputar les finals de campionats tan rellevants com el Quatre i Mig, però també de l'individual o per parelles.
Rep el nom com a homenatge al millor pilotari alabès de tots els temps, Ogueta.
Després de ser reformat el frontó mesura 38,5m de llarg per 10m d'ample, amb un frontis de 9,5m d'alt (çó és, 50cm més baix del reglamentat).

## Referències

* ↑ J.M.E. «El Labrit gana por goleada». Diario de Navarra, 31-07-2008. [Consulta: 7 gener 2009].

## Enllaços externs

* Fitxa del frontó Ogueta Arxivat 2005-03-08 a Wayback Machine.
# Front Renovador

El Front Renovador Autèntic (oficialment en castellà Frente Renovador Auténtico) és un partit polític argentí de centre peronista reconegut legalment el 2019.
Actualment s'integra al Frente de Todos, que va portar el seu candidat Sergio Massa a ser primer diputat nacional per la província de Buenos Aires.

## Referències

* ↑ «BOLETIN OFICIAL REPUBLICA ARGENTINA - FRENTE RENOVADOR AUTENTICO». www.boletinoficial.gob.ar. [Consulta: 26 novembre 2019].
# Front Revolucionari Unit

El Front Revolucionari Unit va ser un grup armat rebel que va lluitar en una guerra a Sierra Leone que durà 11 anys i la perdé (1991-2001). Més endavant esdevení un partit polític. Els líders més majors que sobrevisqueren, Issa Sesay, Morris Kallon i Augustine Gbao, van ser condemnats el febrer de 2009 per crims contra la humanitat i crims de guerra. Aquest exèrcit va emprar nenes soldat.
Una pràctica del Front Revolucionari Unit fou el llançament de parts amputades dels cossos de les seues víctimes a l'escalinata del palau presidencial en resposta a la proposta de pau feta el 1996 pel president Ahmed Tejan Kabbah perquè els grups armats "uniren les mans". Els nens soldats del Front Revolucionari Unit torturaven a les seues víctimes preguntant-los si volien màniga llarga o màniga curta abans de tallar-los els braços.

## Referències

* ↑ «S Leone war crimes trio convicted». Al Jazeera English, 25-02-2009.
* ↑ García Sotelo, Gilda M. Razones y sinrazones sobre las niñas soldados. 1e ed. Madrid: Sepha, 2006, p. 36. ISBN 84-934837-4-5.
* ↑ García Sotelo, 2006, p. 40.
# Fresnes-sur-Escaut

Fresnes-sur-Escaut és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 7.584 habitants. Limita al nord amb Vieux-Condé, al nord-est amb Condé-sur-l'Escaut, a l'est amb Quarouble, al sud-est amb Vicq, al sud amb Onnaing, al sud-oest amb Escautpont i al nord-oest amb Odomez.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 8.983 | 9.069 | 8.373 | 8.218 | 8.107 | 7.607 | 7.584 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1994- | Luc Coppin | Les Verts |
# Fuego en la sangre (pel·lícula de 1953)

Fuego en la sangre és una pel·lícula dramàtica espanyola dirigida el 1953 per Ignasi F. Iquino i protagonitzada per Conchita Bautista i Antonio Casas. Fou produïda per la barcelonina IFI Producción i el director artístic fou Miguel Lluch Suñé.

## Argument

Narra un triangle amorós entre el majoral d'una ramaderia de braus, una noia i el seu promès. Quan a causa de la baralla entre els dos homes mor l'esposa del majoral es desferma la seva ira.

## Repartiment

* Conchita Bautista
* Antonio Casas
* María Cañete
* Modesto Cid
* Marisa de Leza
* Margarita de Mayo
* Juan Gamero
* Angelita Gelán
* Igna Gil
* Luis Induni
* Rafael López Somoza
* Pepe Navarro
* Consuelo de Nieva
* Miguel Paparellias Pulpero
* María Dolores Pradera
* Antonio Vilar

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1953 | Millor actriu principal | Marisa de Leza | Guanyadora |
La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 250.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1953.

## Referències

* ↑ de España p.135
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1953». CEC. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-114

## Bibliografia

* de España, Rafael. Directory of Spanish and Portuguese film-makers and films. Greenwood Press, 1994.
# Fred Ogilvie Loft

Fred Ogilvie Loft o Onondeyoh (Muntanya Bella) (Brantford, Ontario, 1861-1934) Fill d'anglicans mohawks, va treballar en diversos càrrecs administratius menors, fou maçó i superintendent de les Sis Nacions. El 1914 col·laborà en el reclutament per a la guerra, on hi participà com a tinent d'enginyers. En tornar el 1917 fundà la League of Indians of Canada, que celebrà conferències a Ohsweken (Six Nations Reserve, Ontario) el desembre del 1918, a Sault Ste. Marie (Ontario) el 1919, a Elphinstone (Manitoba) el 1920, Thunderchild Reserve, Saskatchewan, el 1921; i Hobbema, Alberta, el 1922. El govern canadenc, però, els considerà subversius per reclamar terres. Col·laborà al creixement de la Lliga malgrat la seva mala salut.
És considerat com a un "dels grans activistes indis de la primera meitat del segle XX".

## Referències

* ↑ Service File at the Library and Archives of Canada
* ↑ Civilization.ca
* ↑ «Indian and Northern Affairs Canada». Arxivat de l'original el March 23, 2008.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2006-02-10 a Wayback Machine.
# Gabriel Peña Aranda

Gabriel Peña Aranda (Madrid, 1936 - 2002) fou un enginyer i polític espanyol. Enginyer aeronàutic de formació, a principis dels anys setanta va ser nomenat director general de l'Empresa Nacional d'Òptica. A les acaballes del franquisme va ocupar l'influent càrrec de director general de Radiodifusió i Televisió de Radiotelevisió Espanyola. Es va mantenir en el lloc menys d'un any, ja que l'agost de 1976, amb el primer Govern d'Adolfo Suárez va ser nomenat Governador Civil de Santander. El seu mandat fou sacsejat per la polèmica quan la guàrdia civil va agredir al diputat socialista santanderí Jaime Blanco.
L'agost de 1978 presentà la seva dimissió davant el llavors ministre de l'Interior, Rodolfo Martín Villa, i passà a ocupar el càrrec d'adjunt director per a assumptes relacionats amb la Defensa a l'Institut Nacional d'Indústria.
Després de la victòria electoral del PSOE, presenta la seva dimissió al gener de 1983, i es va dedicar des de llavors a l'activitat empresarial en la societat Boetticher i Navarro.

## Referències

* ↑ Palacio, Manuel. La televisión durante la Transición española. Cátedra, 2012. ISBN 978-84-376-3068-7. Arxivat 2014-12-05 a Wayback Machine.
* ↑ Gabriel Peña Aranda, enfrentado con la izquierda y la derecha
* ↑ Martín Villa acepta la dimisión del gobernador civil de Santander, El País, 20 de setembre de 1978
* ↑ Gabriel Peña Aranda, nuevo presidente del comité directivo del CETME, El País, 13 de desembre de 1978
* ↑ Gestiber compra el 81% de Boetticher, que estaba en manos de sus directivos, El País, 16 de desembre de 1988.
# Gamarús de la Patagònia

El gamarús de la Patagònia (Strix rufipes) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita boscos del centre i sud de Xile i zona limítrofa de l'Argentina, fins a la Terra del Foc. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Gamarús de la Patagònia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 263. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Rufous-legged Owl. Strix rufipes» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Garfield (Kansas)

Garfield és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 198 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Garfield tenia 198 habitants, 83 habitatges, i 62 famílies. La densitat de població era de 141,6 habitants/km².
Dels 83 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,2% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 21,2% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.500 $ i la renda mediana per família de 39.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 15.767 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Garfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Garfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Garfield (personatge)

Garfield és un personatge de ficció i el protagonista que dona nom a la tira de còmic Garfield, creada per Jim Davis. La tira se centra en Garfield i el retrata com un gat tigrat taronja, gandul, gras i cínic. A ell li encanta la lasanya i el cafè, i alhora odia els dilluns, en Nermal i les panses. Garfield relaciona amb molts per la seva passió pel menjar, per la seva habilitat a menjar en excés i la seva manca de motivació per sortir. El seu hobby preferit és dormir i per ell "Diet is 'die' with a 'T'." (literalment 'Dieta és 'morir' amb una 'T'; joc de paraules amb les paraules "die", morir, i 'diet', dieta). També diu repetidament "Odio els dilluns".
Garfield va néixer el 19 de juny de 1978 a la cuina del restaurant italià Mamma Leoni i pesava recent-nascut 5 lliures i 6 unces. Només nàixer ja li encantava la lasanya. Des de llavors, sempre ha tingut predilecció pel menjar. Tanmateix, el propietari del restaurant Mamma Leoni ha d'escollir entre quedar-se en Garfield o abaixar la persiana del restaurant per manca de pasta; així doncs, Garfield és venut a una botiga d'animals. Més endavant, Garfield es troba accidentalment amb la seva mare de nou la Nit de Nadal i es troba amb el seu avi (al costat de la seva mare) per primera vegada.

## Nom

Jim Davis va escollir el nom de Garfield pel seu avi, James Garfield Davis, el qual va ser anomenat President James A. Garfield. Segons una entrevista amb Jim Davis en el segon llibre recopilatori de Garfield, Garfield Gains Weight, el nom "Garfield" li fa pensar en "... Un gat gras...o en un Sant Bernard... o una línia neta de roba interior tèrmica".

## Actors de veu

Diversos actors han interpretat en Garfield en les diferents aparicions d'aquest personatge en les pantalles:
* Scott Beach - un spot televisiu breu, Fantastic Funnies (1980).
* Lorenzo Music - 1982-2000; en especials de TV i a Garfield i els seus amics.
* Bill Murray - 2004-2006; en les pel·lícules mixtes (live-action/animació).
* Franc Welker - 2007-2020; A la sèrie de TV The Garfield Show i Garfield Gets Real, Garfield's Fun Fest, Garfield's Pet Force.
* Chris Pratt - 2024 Garfield: La pel·lícula

## Referències

* ↑ Garfield: His 9 Lives
* ↑ Garfield on the Town
* ↑ «Jim Davis: The Man Behind the Cat». Pressroom.garfield.com, 19-06-1978. Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 2 juliol 2010].
# Fukomys kafuensis

Fukomys kafuensis és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates talp. És endèmica de Zàmbia. Es tracta d'un animal social de vida subterrània que viu en colònies de diversos exemplars. El seu hàbitat natural són els herbassars, tot i que també se la troba en zones agrícoles. Està amenaçada per la caça excessiva. Originalment fou descrita com a espècie del gènere Cryptomys.
El seu nom específic, kafuensis, es refereix al fet que la seva localitat tipus és el Parc Nacional del Kafue.

## Referències

* ↑ Cotterill, F. P. D.; Maree, S. Fukomys kafuensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 30 desembre 2014.
* ↑ Burda, H.; Zima, J.; Scharff, A.; Macholán, M.; Kawalika, M «The karyotypes of Cryptomys anselli sp. nova and Cryptomys kafuensis sp. nova: new species of the common mole-rat from Zambia (Rodentia, Bathyergidae)» (en anglès). Zeitschrift für Säugetierkunde, 64, 1999, pàg. 36-50.
# Gai Aurunculeu

Gai Aurunculeu és el nom dels següents personatges:
* Gai Aurunculeu, pretor el 209 aC
* Gai Aurunculeu, ambaixador romà
# Gai Aureli Cota

Gai Aureli Cota és el nom dels següents personatges:
* Gai Aureli Cota, cònsol el 252 aC i 248 aC.
* Gai Aureli Cota, cònsol el 200 aC.
* Gai Aureli Cota, cònsol el 75 aC.
# Fundació Europea de Formació

La Fundació Europea de Formació (ETF) és un organisme de la Unió Europea (UE) que vetlla per la promoció de la Formació Professional en països no comunitaris.

## Història

Fou creada l'any 1990 per consens entre el Consell de la Unió Europea i el Parlament Europeu, entrant en funcionament el gener de 1994. Des dels seus inicis la seva seu ha estat ubicada a la ciutat italiana de Torí.
El seu actual director executiu és la romanesa Madlen Serban.

## Funcions

La Fundació contribueix a la millora de la Formació Professional en països no comunitaris, en la seva majoria en països candidats a integrar-se a la Unió i a l'Àfrica del Nord, l'Orient Pròxim, la zona dels Balcans i l'antiga Unió Soviètica.
La Fundació oferix a aquests països perspectives, coneixements tècnics i experiència en la formació de persones per a nous treballs i en el desenvolupament de programs d'aprenentatge.
Col·labora estretament amb la seva agència germana, el Centre Europeu per al Desenvolupament de la Formació Professional, que té el mandat en l'educació i la formació professional en els Estats membres de la UE.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal de la Fundació