OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wenceslao Ramírez de Villaurrutia

Wenceslao Ramírez de Villaurrutia (l'Havana, 17 de febrer de 1850 – Madrid, 1933) va ser un diplomàtic, historiador i polític espanyol, i ministre d'Estat durant el regnat d'Alfons XIII.
Senador vitalici el 1905, va ocupar la cartera de ministre d'Estat entre el 27 de gener i el 23 de juny de 1905 en un gabinet presidit per Raimundo Fernández Villaverde.
Com a diplomàtic va ser ministre plenipotenciari a Constantinoble, Atenes i Brussel·les, i ambaixador a Viena (1902-1905), Londres, Roma i París. També fou membre de la Reial Acadèmia de la Història des de 1913 i de la Reial Acadèmia Espanyola des de 1916. El 1906 va rebre el títol de marquès de Villaurrutia.

## Obres

* La conferencia de Algeciras (1906)
* Relaciones de España e Inglaterra durante la Guerra de la Independencia
* Apuntes para la historia diplomática de España (1911, 1914)
* Las mujeres de Fernando VII (1916)
* La reina María Luisa, esposa de Carlos IV (1927)
* Palique diplomático (1928)
* Madame de Staël (1930)
* Fernán-Núñez, el embajador (1931)
* Fernando VII, rey constitucional, y Fernando VII, rey absoluto (1931)
* Lucrecia Borja, la reina gobernadora

## Referències

* ↑ «Wenceslao Ramírez de Villaurrutia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Biografia a xtec.es
* ↑ Web de la RAE
* ↑ Obres de Wenceslau Ramírez de Villaurrutia Arxivat 2015-10-09 a Wayback Machine. a Cervantes Virtual
# Peter Walker

Peter Walker va ser un pilot de curses automobilístiques anglès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Walker va néixer el 7 d'octubre del 1912 a Leeds, Yorkshire. Va morir l'1 de març del 1984 a Newtown, Worcestershire.

## A la F1

Va participar en la primera cursa de la història de la Fórmula 1, el GP de la Gran Bretanya, disputat el 13 de maig del 1950, que formava part del campionat del món de la temporada 1950 de F1, on va participar en aquesta única cursa.
Peter Walker va participar en tres curses més puntuables pel campionat de la F1, el GP de la Gran Bretanya de les temporades (1951 - l'única cursa que va aconseguir acabar - i 1955) i el GP dels Països Baixos també del 1955.
Walker també va disputar nombroses curses no puntuables pel mundial de la F1.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1950 | E.R.A. | E.R.A. | Straight-6 | GBR Ret* | MON | 500 | SUI | FRA | BEL | ITA | | - | 0 |
| 1951 | B.R.M. | B.R.M. | BRM V-6 | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR 7 | ALE | ITA | ESP | - | 0 |
| 1955 | Maserati | Maserati | Straight-6 | ARG | MON | 500 | BEL | HOL Ret | | | | - | 0 |
| 1955 | R.W.R.T. | Connaught | Alta Straight-4 | | | | | | GBR Ret* | ITA | | - | 0 |
(*) Cotxe compartit.

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Thiram

* No s'ha de confondre amb ziram.
Thiram, amb el nom IUPAC: dimetilcarbamotioilsulfanil N,N-dimetilcarbamoditioat, és un fungicida ectoparasiticida de tipus orgànic. Es presenta com una pols cristal·lina blanca o groga. Es fa servir àmpliament per evitar les malalties de les plantes (en la mateixa planta i en les seves llavors) causades per fongs. També s'usa com repel·lent d'animals herbívors (com per exemple els conills, altres rosegadors i els cérvols). Actua contra diverses malalties fúngiques i algunes afeccions per bacteris en humans.

## Propietats químiques

El thiram és un tipus de fungicida amb sofre. És disponible en forma de pols, pols mullable, fluid, grànuls dispersables en aigua i formulacions en suspensió en aigua a més de presentar-se en mescles amb altres fungicides.
El thiram resta gairebé immobilitzat en els sòls argilencs o en sòls d'alt contingut en matèria orgànica del sòl. No es creu que contamini l'aigua subterrània perquè la seva vida mitjana al sòl és només de 15 dies i té la tendència d'enganxar-se a les partícules del sòl.

## Toxicitat

El thiram és moderadament tòxic per ingestió, però és molt tòxic per inhalació. El thiram irrita els ulls, la pell i el tracte respiratori.

## Referències

* 1 2 http://pmep.cce.cornell.edu/profiles/extoxnet/pyrethrins-ziram/thiram-ext.html
* ↑ Howard, P.H. (ed.). 1989. Handbook of Environmental Fate and Exposure Data for Organic Chemicals, Vol. III: Pesticides. Lewis Publishers, Chelsea, MI.
* ↑ Hayes, W.J. and E.R. Laws (ed.). 1990. Handbook of Pesticide Toxicology, Vol. 3, Classes of Pesticides. Academic Press, Inc., NY.
# Plumont

Plumont és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 93 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Plumont era de 93 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 50 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Plumont el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 50 eren actives i 22 eren inactives. De les 50 persones actives 49 estaven ocupades (28 homes i 21 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 22 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una empresa immobiliària.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Plumont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Plumont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Moenkhausia pittieri

Moenkhausia pittieri és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja cucs, crustacis i insectes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Valencia (Veneçuela).

## Referències

* ↑ «Moenkhausia pittieri». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Post, A. 1965. Vergleichende Untersuchungen der Chromosomenzahlen bei Süßwasser-Teleosteern. Z. Zool. Syst. Evol. Forsch. 3:47-93.
* Riehl, R. i H.A. Baensch 1996. Aquarien Atlas, Band 1. Desena edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Vasil'ev, V.P. 1980. Chromosome numbers in fish-like vertebrates and fish. J. Ichthyol. 20(3):1-38.
* Weitzman, S.H. i L. Palmer 1997. A new species of Hyphessobrycon (Teleostei: Characidae) from Neblina region of Venezuela and Brazil, with comments on the putative 'rosy tetra clade'. Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(3):209-242.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Toneu (Vic)

Toneu és una masia de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil.
Masia de planta rectangular coberta a dues vessants, amb el carener paral·lel a la façana, que té un portal rectangular. Consta de planta baixa i dos pisos. Hi ha un cos rectangular adossat a la casa i orientat a tramuntana en el qual hi ha dos pisos de galeries sostingudes per pilars de maó. En aquest mateix sector hi ha diversos cossos que s'afegeixen a l'edificació. Aquesta part és la que ha sofert més transformacions i presenta més alterada la seva primitiva estructura. Hi ha un portal que tanca la lliça.
Construïda amb pedra, amb algunes elements de totxo.

## Història

Antic mas esmentat al fogatge de la parròquia i terme de Sentfores de l'any 1553, segons el qual Joan Toneu habitava el mas.
Al serrat o pla d'en Toneu hi ha sis masos, entre els quals el Toneu és dels més antics.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Toneu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Wenceslas Kalibushi

Wenceslas Kalibushi (Byimana 29 de juny de 1919 – 20 de desembre de 1997) va ser un religiós ruandès, bisbe de Nyundo de 1976 a 1997.
El 9 de desembre de 1976 va ser nomenat bisbe de la diòcesi de Nyundo, i va ser consagrat per l'arquebisbe Vincent Nsengiyumva el 27 de març de 1977. Els seus principals co-consagrats van ser l'arquebisbe André Perraudin i el bisbe Aloys Bigirumwami.
Kalibushi va ser un dels pocs sacerdots en posicionar-se verbalment contra les accions del govern durant la preparació del genocidi ruandès. El 28 de desembre de 1993, ell i els sacerdots de Kibuye i Gisenyi van emetre una carta que criticava el govern per l'entrega d'armes a civils. La seva carta va demanar a les autoritats que expliquessin clarament al públic la utilitat de les armes que s'havien distribuït durant els últims dies. Potser per la disposició de Kalibushi de donar suport a Tutsis i la seva crítica al govern, el seu compost a Nyundo va ser un dels primers objectius dels extremistes hutus.
El matí després de la mort del president Juvénal Habyarimana, el 7 d'abril de 1994, algunes famílies tutsis van arribar a Nyundo per seguretat. Va arribar-hi una gran una multitud hostil i armada, i va començar l'assassinat, incloses dones i nens que es van refugiar a la capella. El matí del 8 d'abril, la milícia va capturar el bisbe, el va despullar i va amenaçar amb matar-lo, però van ser aturatts per un oficial de l'exèrcit. El bisbe Kalibushi va ser portat a Gisenyi i més tard va ser posat en llibertat a petició del Vaticà. El 3 de maig Mons. Vincent Nsengiyumva va escriure una carta als cristians de Nyundo assegurant-los que Kalibushi era sa i estalvi, i que els rumors que havia fugit a Nairobi eren falsos.
Kalibushi es va retirar el 2 de gener 1997 i va morir el 20 de desembre de 1997.

## Referències

* 1 2 Cheney, 2012.
* ↑ Longman, 2010, p. 184.
* ↑ Dupaquier i Mugenzi, 2010, p. 248.
* 1 2 Longman, 2010, p. 189.
* 1 2 Melvern, 2006, p. 170.
* ↑ Desouter, 2000, p. 117.

## Bibliografia

* Cheney, David M. «Bishop Wenceslas Kalibushi». Catholic Hierarchy, 08-09-2012. [Consulta: 3 abril 2013].
* Desouter, Serge. Rwanda le procès du FPR. Editions L'Harmattan, 2000, p. 117. ISBN 978-2-296-59948-2 [Consulta: 3 abril 2013].
* Dupaquier, Jean-François; Mugenzi, Richard. L'agenda du génocide: Le témoignage de Richard Mugenzi, ex-espion rwandais (en francès). KarthalaEditions, 2010-09-01. ISBN 978-2-8111-0413-9 [Consulta: 3 abril 2013].
* Longman, Timothy. Christianity and Genocide in Rwanda. Cambridge University Press, 2010, p. 184. ISBN 978-0-521-19139-5 [Consulta: 3 abril 2013].
* Melvern, Linda. Conspiracy to murder: the Rwandan genocide. Verso, 2006. ISBN 978-1-84467-542-5 [Consulta: 2 abril 2013].
# Portaavions Taiyō

El Taiyō (japonès: 大鷹, Gran Falcó) va ser un portaavions de la Marina Imperial Japonesa, que formava la classe Taiyō amb el Chūyō i l'Unyō.

## Construcció i conversió

La seva construcció s'inicià com el transatlàntic Kasuga Maru (日丸) el 6 de gener de 1940, sent botat al setembre del mateix any, però al febrer de 1941, abans de la seva conclusió, va ser requisat per ser emprat com a transport militar. Després de portar a terme aquesta funció durant uns mesos, es decidí finalment transformar-lo en un portaavions, realitzant-se a Sasebo entre maig i setembre de 1941.

## Historial Operatiu

Igual que els seus bessons, va ser destinat a tasques de transport d'avions, material i personal, sovint en companyia del Chūyō o del Unyō. Igual que ells, també va ser repetidament atacat per submarins, tant el 28 de setembre de 1942 pel USS Trout, el 9 d'abril de 1943 pel USS Tunny, o el 24 de setembre del mateix any pel USS Cabrilla; tot i que en les tres ocasions va aconseguir arribar a port per ser reparat i tornar al servei actiu.
Durant la seva carrera experimentà successius increments al seu armament antiaeri, i fins i tot submarí a la darrera modificació, portant càrregues de profunditat. No obstant això, el 18 d'agost de 1944, prop del cap Bolinao (Luzon), i mentre que escortava un comboi cap a Manila, va rebre l'impacte d'un torpede llançat pel USS Rasher. L'explosió provocà que els dipòsits de combustible d'aviació esclatessin, enfonsant-se en només 26 minuts, amb molt pocs supervivents.

## Referències

* Stille, Mark. Imperial Japanese Navy Aircraft Carriers 1921-45. Osprey Publishing, 2005. ISBN 1-84176-853-7.
# Tahoua

Tahoua és una ciutat del Níger i el centre administratiu de la regió de Tahoua i departament de Tahoua. Té una població de 99.900 (2004) habitants.
La ciutat és principalment una ciutat mercat de l'àrea agrícola del voltant, i un lloc de reunió per als tuaregs del nord i per als fula del sud. També hi ha activitat minera al voltant dels fosfats i el guix.
# Poropuntius birtwistlei

Poropuntius birtwistlei és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la península de Malaca i a Sumatra (Indonèsia).

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Davinder Singh

Davinder Singh (Panjab, 7 de desembre de 1952) és un jugador d'hoquei sobre herba indi, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Devinder Singh». [Consulta: 15 agost 2021].
* ↑ Davinder Singh Garcha a www.sikhsinhockey.com
# Resolució 2289 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2289 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de maig de 2016. Després de recordar les resolucions 2093, 2232 i 2245 sobre Somàlia, el Consell acorda ampliar el mandat de l'AMISOM a Somàlia fins al 8 de juliol de 2016 amb un màxim de 22.126 tropes i permet als països participants prendre totes les mesures necessàries per complir el seu mandat.
El Consell de Seguretat es va reunir amb Somàlia a la seu de Nacions Unides a Nairobi, ja que a Kenya hi havia nombrosos refugiats somalis i patia atacs terroristes del grup somali Al-Xabab.
El 19 de maig es van celebrar reunions a l'aeroport de Mogadiscio, per motius de seguretat. Allà es va instar al govern somali a continuar amb les eleccions presidencials que havien de tenir lloc a l'agost a pesar del malestar al país. Aquest govern ja havia indicat que les eleccions amb sufragi universal serien impossibles, com el 2012, i que només votarien els líders regionals, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends authorization for AU mission in Somalia», 27-05-2016.
* ↑ UN Security Council visits Kenya to discuss Somalia, foxnews.com, 20 de maig de 2016
* ↑ What's in Blue. «Dispatches from the Field: Meetings in Mogadishu», 19-05-2016.
* ↑ Reuters. «Somalia's planned 2016 elections will not be a popular vote», 29-07-2015. Arxivat de l'original el 8 de juny 2016. [Consulta: 19 març 2018].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# The Love of John Ruskin

The Love of John Ruskin és una pel·lícula muda de la Vitagraph i dirigida per Van Dyke Brooke i protagonitzada per Earle Williams i Helen Gardner. La pel·lícula, d’una bobina, es va estrenar el 20 de febrer de 1912. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

John Ruskin coneix Effi quan dona un préstec al seu pare i se n’enamora. Ella accepta casar-se amb ell més per gratitud que per amor. Més tard es presentada al pintor John Everett Millais i els dos s’enamoren. Ruskin se n’adona i tot i que estima molt la seva dona no ho sap demostrar. Amb el cor destrossat decideix no negar la felicitat a la seva dona i es separa. No només conseneix el matrimoni amb Millais sinó que actuar com a padrí de noces, felicitant-los i dient-los un afectuós adéu. Al final es retira a casa seva sol i trist.

## Repartiment

* Earle Williams (John Ruskin)
* Helen Gardner (Mrs. John Ruskin (Effie Gray))
* Leo Delaney (John Everett Millais)
* Julia Swayne Gordon
* Harry T. Morey

## Referències

* ↑ «The Love of John Ruskin» (en anglès). Internet Movie Database IMDb, 20-02-1912. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ «Calendar of licensed releases». The Moving Picture World 11, 6, 10-02-1912, pàg. 594.
* ↑ «Helen Gardner – Women Film Pioneers Project» (en anglès). [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ «The Love of John Ruskin». The Moving Picture World 11, 7, 17-02-1912, pàg. 610.
# Lluís Casassas i Simó

Lluís Casassas i Simó (Sabadell, 2 d'abril de 1922 - Barcelona, 23 de juny de 1992) fou un geògraf català, fill del pedagog renovador Enric Casassas i Cantó, germà del pediatre Oriol Casassas i Simó i del químic Enric Casassas i Simó.

## Biografia

Es llicencià en Geografia a la Universitat de Barcelona l'any 1972 i a partir d'aleshores fou professor d'aquest universitat, on es doctorà l'any 1976 amb la tesi El paper de Barcelona en la formació i en l'ordenació del territori de Catalunya. Col·laborà amb el també geògraf sabadellenc Pau Vila en diversos estudis sobre Barcelona, especialment a Barcelona i la seva rodalia al llarg del temps (1974), i s'interessà per altres aspectes de la geografia catalana: El Lluçanès, evolució entre 1950 i 1970 (1975) o Fires i mercats a Catalunya (1978), però especialment aprofundí en l'organització del territori, per la qual cosa publicà –en col·laboració amb J. Clusa– L'organització territorial de Catalunya (1981) i Organització territorial i administrativa de Barcelona (1981). Des de 1986 va ser catedràtic de geografia regional, fins que es va jubilar el 1988, en què va passar a ser síndic de greuges de la Universitat de Barcelona.

## Referències

* 1 2 Nomenclàtor. «Plaça de Lluís Casassas». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 21 maig 2016].
* 1 2 «Lluís Casassas i Simó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Walesa, l'esperança d'un poble

Walesa, l'esperança d'un poble (polonès: Wałęsa. Człowiek z nadziei) és una pel·lícula biogràfica polonesa del 2013 dirigida per Andrzej Wajda, protagonitzada per Robert Więckiewicz com a Lech Wałęsa. Wajda va declarar al Festival Internacional de Cinema Independent Off Camera de Cracòvia l'abril de 2012 que va preveure problemes després de l'estrena de la pel·lícula. La pel·lícula va ser seleccionada com a candidata polonesa a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa a la 86a edició dels premis, però no va ser nominada. S'ha doblat al català.

## Referències

* ↑ «Walesa biopic 'very difficult' says Wajda». Polskie Radio, 17-04-2012. [Consulta: 20 abril 2012].
* ↑ Roxborough, Scott. «Oscars: Poland Nominates Andrzej Wajda's 'Walesa' in Foreign-Language Category». The Hollywood Reporter, 18-09-2013. [Consulta: 5 octubre 2013].
* ↑ «Walesa, l'esperança d'un poble». ésAdir. [Consulta: 28 juny 2024].
# Port de Maurà

La Port de Maurà és una collada d'alta muntanya situada a 2.296 m alt de terme comunal de Dorres, de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord. És a l'extrem nord-oest del terme de Dorres, al sud-est de la Serra de la Portella de Bac d'Hortell i de la portella d'aquest mateix nom.

## Referències

* ↑ El Port de Maurà en els ortofotomapes de l'IGN
# Timoxè de Corint

Timoxè de Corint (en llatí Timoxenus, en grec antic Τιμόξενος) fou un militar grec fill de Timòcrates.
Va ser un dels comandants de l'exèrcit corinti que l'estat de Corint va enviar a Acarnània l'any 431 aC.

## Referències

* ↑ 2.Timoxenus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1151