OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Godepert

Godepert (o Godebert; vers 645 – Pavia 662) fou rei dels longobards i rei d'Itàlia (661-662).

## Biografia

L'any 661, després de la mort d'Aripert I i d'acord amb la seva voluntat, els seus dos fills, Perctarit (Pertari o Bertari) i Godepert van ser designats successors conjunts sobre el tron llombard. El regne va ser bipartit (cas era únic en la història dels longobards, però habitual, per exemple, entre els seus veïns francs); Godepert va triar com la seva capital a Pavia, mentre que el seu germà es va instal·lar a Milà.
Entre els dos germans es va obrir immediatament un conflicte civil, i Godepert va demanar a través del duc de Torí, Garibald, l'ajuda del duc de Benevent, Grimwald o Grimuald o Grimoald, que va arribar amb tropes procedents no només del seu ducat, sinó també dels de Spoleto i de Túscia (662). Arribat a Pavia, el duc, instigat per Garibald, va matar el rei i va ocupar el tron.

## Referències

* Pau el Diaca, Historia Langobardorum, IV, 51.
# Godefroi Cavaignac

Éléonore-Louis Godefroi Cavaignac (París, 1800 – 5 de maig del 1845), més conegut com a Godefroi Cavaignac, va ser un polític francès i principal oponent a la monarquia de juliol de França.
Nascut a París, era fill de Jean-Baptiste Cavaignac i germà del general Louis-Eugène Cavaignac; era també oncle de Jacques Marie Eugène Godefroy Cavaignac. Com el seu pare, que era un republicà francès del tipus intransigent i que pertanyia a la Convention durant la Revolució francesa, ell va quedar molt decebut pel triomf del principi monàrquic després de la Revolució de 1830, en la qual ell mateix havia participat com també ho va fer en els aixecaments de París durant octubre de 1830 i els de 1832 i 1834. En aquesta tercera ocasió va ser empresonat però va poder fugir a Anglaterra el 1835.
Quan va tornar a França el 1841, treballà a l'equip de La Réforme, i va produir propaganda enèrgica republicana. El 1843, va esdevenir president de la Societat dels Drets de l'Home, de la qual n'havia estat un dels fundadors, el 1832. La seva tasca periodista el va fer molt popular a França. Armand Barbès, arribat a París el 1832, va dir a Étienne Arago, que el seu desig més gran era ésser presentat a Godeffroi Cavaignac.
L'estàtua jacent (1847) de Godefroi Cavaignac a la seva tomba de Montmartre, París, és una de les obres mestres de l'escultor François Rude.

## Notes

* ↑ Roger Merle, Armand Barbès, un révolutionnaire romantique, Éditions Privat, 1977.

## Referències

«Jean Baptiste Cavaignac».
# Grajdanka

Grajdanka (en rus: Гражданка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.023 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Gran (Noruega)

Gran és un municipi situat al comtat d'Innlandet, Noruega. Té 13.695 habitants (2016) i té una superfície de 756 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Jaren.
El municipi és part de la regió d'Hadeland. Limita al nord amb els municipis de Søndre Land i Vestre Toten, a l'est amb Hurdal i Nannestad, al sud amb Lunner i Jevnaker, i a l'oest amb Ringerike. Els nuclis de població són Moen, Brandbu, Gran, i Jaren.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].

## Enllaços externs

* Gran - Lloc web oficial
Viccionari
# Jesús Tomillero Benavente

Jesús Tomillero Benavente (La Línea de la Concepción, 24 de desembre de 1994) és un àrbitre espanyol. El 2015 va rebre atenció mediàtica en ser el primer àrbitre de futbol col·legiat de l'Estat espanyol que va declarar-se obertament gai. Després de les seves declaracions, va denunciar rebre tota mena d'insults i agressions als camps de futbol i amenaces de mort a les xarxes socials. El cas està sent investigat i policies de paisà vigilen casa seva. A causa d'aquesta situació, va deixar l'arbitratge. El 2016 va tornar a arbitrar. El mateix any va fundar l'associació Roja Directa per combatre l'homofòbia. Ha rebut diversos premis i reconeixements per la promoció de la diversitat.

## Referències

* ↑ Oliveira, Joana «El primer árbitro abiertamente gay está bajo protección policial por nuevas amenazas de muerte». El País, 19-09-2016.
* 1 2 Gozalbo, Àlex «L'àrbitre gai amenaçat amb bales». Ara, 16-09-2016.
* ↑ «El árbitro gaditano Jesús Tomillero, premio ‘Deportes' en Baeza por la Diversidad». El Deporte de Jaén.
# Google Course Builder

Google Course Builder és un programari desenvolupat per Google l'any 2012 per al desenvolupament de cursos en línia. La seva ràpida evolució i les múltiples actualitzacionas que ha experimentat, ofereixen un escenari més optimitzat i que permet utilitzar de manera intuitiva les seves funcions i una major personalització dels cursos. Una de les principals característiques de Google Course Builder és la seva adaptació a la necessitat de llibertat que presenten acutalment els estudiants.

## Característiques

El programari Google Course Builder va ser desenvolupat per Google el 2012 per desenvolupar el sue propi curs Inside Search. A partir d'aquest moment, Google va optar per posar a la disposició de qualsevol usuari aquest programari perquè qui vulgui pugui muntar la seva pròpia plataforma educativa. Aquesta eina permet organitzar els cursos en lliçons, en activitats i en avaluacions. Tot i això, l'augment de la demanda d'una formació autogestionada pel discent, ha fet que Google Course Builder intordueixi nou contingut independnt perquè siguin els mateixos estudiants els que triïn què volen aprendre i quan ho volen fer.
Per altra banda, addicionalment, ofereix l'opció d'integrar altres serveis de Google al procés d'aprenentatge. Per instal·lar-ho cal tenir certs coneixements de programació, concretament en creació de material per a cursos online, coneixement d'HTML i coneixement de Javascript.
Actualment, Google ha abandonat els esforços per desenvolupar la seva pròpia plataforma per sumar la seva col·laboració a la plataforma Open edX.

## Referències

* https://www.google.cat/edu/openonline/course-builder/index.html
* https://www.google.cat/edu/openonline/course-builder/index.html
* http://www.e-volucion.es/2015/12/novedades-course-builder-una-herramienta-crear-cursos-on-line
* http://www.educacontic.es/blog/google-course-builder-herramienta-para-montar-cursos-online-i Arxivat 2017-11-07 a Wayback Machine.
# Ingo Hoffman

Ingo Hoffman va ser un pilot de curses automobilístiques brasiler que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 28 de febrer del 1953 a Sao Paulo, Brasil.

## A la F1

Ingo Hoffman va debutar a la primera cursa de la temporada 1976 (la 27a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 25 de gener del 1976 el G.P. de Brasil al circuit de Interlagos.
Va participar en un total de sis curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades consecutives (1976-1977) aconseguint una setena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1976 | Copersucar-Fittipaldi | Fittipaldi | Cosworth | BRA 11 | SUD | | | | | | | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1976 | Copersucar-Fittipaldi | Fittipaldi | Cosworth | | | O.USA NVQ | ESP NVQ | BEL | MON | SUE | FRA NVQ | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | CAN | USA | JAP | | - | 0 |
| 1977 | Copersucar-Fittipaldi | Fittipaldi | Cosworth | ARG Ret | BRA 7 | SUD | O.USA | ESP | MON | BEL | SUE | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | USA | CAN | JAP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Udóbnoie (Kursk)

* Per a altres significats, vegeu «Udóbnoie».
Udóbnoie (en rus: Удобное) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 244 habitants. Pertany al districte rural de Gorxétxnoie.

## Referències

* ↑ «Udobnoye». GeoNames. [Consulta: 1r desembre 2018].
# Big Band Jazz Maresme

La Big Band Jazz Maresme és una big band creada l'any 2005.

## Referències

* ↑ «La Big Band Jazz Maresme té nou disc». beteve.cat, 17-01-2018. Arxivat de l'original el 20 de març 2018. [Consulta: 19 març 2018].

## Enllaços externs

* Web Oficial Arxivat 2018-03-20 a Wayback Machine.
# Cantó de Sissonne

El cantó de Sissonne és un cantó francès del departament de l'Aisne, situat al districte de Laon. Té 20 municipis i el cap és Sissonne.

## Municipis

* Boncourt
* Bucy-lès-Pierrepont
* Chivres-en-Laonnois
* Coucy-lès-Eppes
* Courtrizy-et-Fussigny
* Ébouleau
* Gizy
* Goudelancourt-lès-Pierrepont
* Lappion
* Liesse-Notre-Dame
* Mâchecourt
* Marchais
* Mauregny-en-Haye
* Missy-lès-Pierrepont
* Montaigu
* Nizy-le-Comte
* Sainte-Preuve
* Saint-Erme-Outre-et-Ramecourt
* La Selve
* Sissonne

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1961 | Julien Chapelet | SFIO |
| 1961-1967 | Paul Augeix | MRP, després UDR |
| 1967-1992 | François Lesein | Divers gauche, després Divers droite |
| 1992-1998 | Marcel Blanchard | UDF |
| 1998- | Pierre Marie Lebée | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 10.736 | 10.859 | 10.310 | 10.669 | 10.628 | 10.479 | 10.483 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Gas volcànic

Els gasos volcànics són compostos volàtils emesos per l'escorça terrestre dins un context volcànic i especialment en les erupcions.

## Composició

Els gasos volcànics estan constituïts d'una mescla de gasos diferents, essencialment de vapor d'aigua i de diòxid de carboni a més del diòxid de sofre, monòxid de carboni, sulfur d'hidrogen, clorur d'hidrogen o de d'hidrogen en quantitats no negligibles

## Paper en els processos de l'erupció volcànica

Els gasos volcànics poden ser emesos durant l'erupció per desgasificació de la lava quan aquesta es refreda però també per fumaroles o emergències similars. Les concrecions com els cristalls de sofre es poden formar en les anfractuositats. Els gasos més pesants que l'aire poden restar a sobre del sòl i en certs casos formar mazukus, bosses de gas tòxic, en general de diòxid de carboni, a les conques estancades i que són potencialment mortals per a qualsevol animal o persona.
Si l'emissió d'aquests gasos està sota l'aigua, els gasos poden sorgir en la forma de bombolles que es dissolen si la pressió de l'aigua és prou alta, es poden formar llacs àcids. L'acumulació de gasos volcànics dissolts en les capes d'aigua més profundes d'alguns llacs de cràter pot conduir a la formació d'una erupció límnica que corresponen a l'alliberament sobtat d'aquests gasos com a resultat de les capes d'inversió d'aigua.
L'emissió dels gasos volcànics és un dels factors que determinen l'aparició d'una erupció explosiva i la seva potència. La taxa d'aquests gasos al magma d'una cambra magmàtica i la baixada de la pressió vinculada a l'augment del magma a l'escorça terrestre induirà la formació de bombolles. Com més grans i més nombroses siguin aquestes bombolles, més gran serà l'erupció que pot ocórrer i serà acompanyada per explosions de més gran abast. Si el magma és particularment viscós, especialment els gasos que lluiten per escapar i fan esclatar la lava, polvoritzant la cendra volcànica, o se solidifiquen en forma pedra tosca o en una escuma anomenada reticulita.

## Referències

* ↑ Ouvrage |langue=fr |nom1=Mauro |prénom1=Rosi |nom2=Papale |prénom2=Paolo |nom3=Lupi |prénom3=Luca |nom4=Stoppato |prénom4=Marco |titre=100 volcans actifs dans le monde |éditeur=Delachaux et Niestlé |lien éditeur=Delachaux et Niestlé |lieu=Paris |année=2000 |réimpression=2008 |titre original=Vulcani |année première édition=1999 |pages=335 |titre chapitre=Le Magma |passage=30-31 |isbn=978-2-603-01398-4
# Gerbillus nanus

Gerbillus nanus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a l'Afganistan, Algèria, el Txad, l'Índia, l'Iran, l'Iraq, Mali, Mauritània, el Marroc, el Níger, Oman, el Pakistan, l'Aràbia Saudita, Tunísia, els Emirats Àrabs Units i el Iemen. Els seus hàbitats naturals són els deserts, els semideserts, la terra arable i els jardins. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Schönbrodt, G. Gerbillus nanus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 21 juliol 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Golf de Leyte

El golf de Leyte és un golf situat a l'arxipèlag filipí, a l'est de l'illa de Leyte, a les Filipines, en aigües de la mar de les Filipines (oceà Pacífic).

## Geografia

El golf confronta al nord amb l'illa de Samar, que està separada de Leyte; a l'oest per l'estret de San Juanico; al sud, per l'illa de Mindanao, separada de Leyte per l'estret de Surigao; al sud-est, l'illa de Dinagat tanca parcialment el golf; i a l'est, la petita illa Homonhon i les Suluan se'n situen en l'entrada oriental. Té si fa no fa 130 km de llarg, en direcció nord-sud, i uns 60 km, d'est-oest.

## Història

Al golf de Leyte hi hagué la major batalla naval de la Segona Guerra Mundial, la batalla del Golf de Leyte. Una vegada capturat pels aliats, les illes al golf es convertiren en bases per als B-29 que bombardejaren el Japó el 1945.

## Notes

* 1 2 Woodward, C. Vann; Evan Thomas. The Battle for Leyte Gulf: The Incredible Story of World War II's Largest Naval Battle. Skyhorse Publishing Inc, 1997, p. 3–7. ISBN 1602391947.
# Ginesta vimenera

La ginesta vimenera (Retama sphaerocarpa) és una espècie d'arbust de la família de les fabàcies.
És un arbust d'un to grisenc, gairebé sense fulles i amb tiges primes d'1 a 2 mm de diàmetre que fan la fotosíntesi.
La floració té lloc entre l'abril i el juliol. Té flors grogues, papilionades, de 4 a 7 mm disposades en densos raïms. El fruit és un llegum ovoide o gairebé esfèric, de 6 a 10 mm de color groc pàl·lid.
A Catalunya el podem trobar en zones ermes i zones de còdols dels rius de les zones mediterrànies continentals eixutes (Segrià, Noguera, Les Garrigues…).

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 96. ISBN 84-7306-407-0.
# Gran Premi Ciutat de Mòdena

El Gran Premi Ciutat de Mòdena va ser una cursa ciclista d'un dia que es disputa a Mòdena (Emília-Romanya). La primera edició data del 1996 i formà part del calendari de l'UCI Europa Tour, de 2005 a 2010.
Al llarg de la seva història va tenir diferents noms:
* Gran Premio Città di Misano Adriatico (1996)
* Giro Colline del Chianti Val d'Elsa (2004)
* Gran Premio Città di Misano Adriatico (2005-2006)
* Memorial Viviana Manservisi–dalla Pianura alle Valli e Lidi di Comacchio (2007-2008)
* Gran Premio Città di Modena–Memorial Viviana Manservisi (2010)

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1996 | Nicola Minali | Fabrizio Guidi | Claudio Chiappucci |
| 2004 | Krzyszof Szczawinski | Bo Hamburger | Dario Frigo |
| 2005 | Guillermo Rubén Bongiorno | Paride Grillo | Brett Lancaster |
| 2006 | Daniele Bennati | Enrico Degano | Paride Grillo |
| 2007 | Danilo Napolitano | Paride Grillo | Giuseppe Palumbo |
| 2008 | Alessandro Petacchi | Mauro Abel Richeze | Enrico Rossi |
| 2010 | Francesco Chicchi | Manuel Belletti | Elia Viviani |

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Gaucín

Gaucín és un poble de la província de Màlaga (Andalusia), que pertany a la comarca de la Serranía de Ronda, proper a Marbella, Estepona i Puerto Banús.

## Enllaços externs

* Artesanía Andaluza en Gaucín
* Portal de Gaucín
* "La Gaceta de Gaucín" Arxivat 2012-04-23 a Wayback Machine.
# Giuseppe Sanmartino

Giuseppe Sanmartino (Nàpols, 1720 - Nàpols, 12 de desembre de 1793) va ser un escultor italià.
És considerat com un de les més grans personalitats artístiques de l'escultura italiana del Settecento italià per l'escultura Crist Velat, realitzada en marbre per a la capella principesca de Santa Maria della Pietà, coneguda com a Capella Sansevero o Pietatella situada al costat del palau de Sangro a Nàpols. L'escultura, feta d'un sol bloc de marbre, és considerada una obra mestra de l'escultura del segle xviii europeu i una de les obres mestres més grans de l'escultura de tots els temps.
L'estàtua de Crist Velat és elaboradament artificial (l'historiador de l'art Wittkower la va etiquetar com un esforç hipertròfic) reproduint en pedra l'efecte d'un vel prim. A la mateixa capella, hi ha present l'estàtua antecedent de la "Castedat" d'Antonio Corradini (també anomenada "Modestia").
La finalització amb èxit d'aquest encàrrec li va fer guanyar a Sanmartino més encàrrecs. Aquests inclouen el grup de Sant Agustí a l'església napolitana de Sant'Agostino alla Zecca, la decoració de l'església de l'Annunziata i el monument al príncep Filipo de Nàpols, duc de Calàbria, a la basílica de Santa Chiara. També va executar una sèrie de pessebres.

## Referències

* ↑ Museo Cappella San Severo. Cristo con velo: la leyenda del velo, Consulta: 1 maig 2010
* ↑ Museo Cappella San Severo. Cristo con velo: el trabajo, consulta: 1 maig 2010
* ↑ Antonio Corradini's Modesty

## Bibliografia

* Wittkower, Rudolf. «Art and Architecture Italy, 1600-1750». A: Pelican History of Art. 1980. Penguin Books, 1993, p. 456.

## Enllaços externs

* Web Gallery of Art
# Giuseppe Raddi

Giuseppe Raddi (Florència, 9 de juliol de 1770; illa de Rodes, 6 de setembre de 1829) va ser un botànic italià.

## Biografia

Raddi va obtenir un lloc de treball al Museo di Storia Naturale di Firenze. Ferdinand III, Gran Duc de Toscana va ser el seu patrocinador i el 1817 l'envià al Brasil per estudiar les criptògames d'aquell país. Raddi explorà la conca de l'Orinoco i l'Amazones i formà una col·lecció d'animals i plantes.
El 1828 va ser nomenat memnre de la comissió que va estudiar els jeroglífics d'Egipte sota la direcció de Champollion, però emmalaltí i morí a Rodes quan tornava a Florència.
A més de la botànica va descobrir i estudiar noves espècies de rèptils endèmics del brasil.

## Obres

Les seves obres inclouen Crittogame Brasiliane (2 vols., Florència, 1822) i Plantarum Brasiliensium nova genera et species novae vel minus cognitae on descriu 156 noves espècies de falgueres, etc. (1825).

## Notes

* ↑ The Reptile Database search. www.reptile-database.org.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Referències

* Appletons|wstitle=Raddi, Giuseppe|year=1900
# Gregorio Ros

Gregorio Ros (Granada, 1952 - 4 d'octubre de 2010) va ser un maquillador espanyol, maquillador oficial de Max Factor i maquillador de cinema.
Estudià magisteri a Granada, però ho va deixar per marxar a viure a Barcelona, on va cursar maquillatge a l'Institut del Teatre. Durant un temps va treballar venent roba o de recepcionista a una estació d'esquí. Després va marxar a Madrid, on va fer de venedor fins que va tornar a Barcelona, on va fer de maquillador al cinema per primer cop a la pel·lícula Karnabal d'Els Comediants. El 1986 va fer de maquillador a Barrios altos i va fer amistat amb Victoria Abril, qui el va convèncer de tornar a Madrid. Així va començar a treballar amb Pedro Almodóvar i el 1988 fou nominat al Goya al millor maquillatge i perruqueria per Mujeres al borde de un ataque de nervios juntament amb el perruquer Jesús Moncusí i Vallverdú. Seria novament nominat el 1989 per Las cosas del querer, el 1991 per Tacones lejanos i el 1993 per Kika. Apartat un temps del cinema, va tornar com a maquillador a la pel·lícula de Gonzalo Suárez Mi nombre es sombra (1995). El 1998 va guanyar el Goya al millor maquillatge i perruqueria per La niña de tus ojos, i novament el 2002 per El embrujo de Shanghai. El 2003 es va incorporar a l'equip de Max Factor amb el que ha maquillat, entre altres actors, Antonio Banderas, Paz Vega, Carmen Maura, Miguel Bosé, Jacqueline Bisset, Melanie Griffith o Faye Dunaway. Poc abans de morir va rebre el premi d'honor del Festival de Màlaga per la seva carrera.

## Filmografia (com a estilista)

* Karnabal (1985)
* Barrios altos (1986)
* El juego más divertido (1987)
* Mujeres al borde de un ataque de nervios (1988)
* El mar y el tiempo (1988)
* Las cosas del querer (1989)
* Boom boom (1990)
* Amantes (1991)
* Tacones lejanos (1991)
* Chatarra (1993)
* Kika(1993)
* Mi nombre es sombra (1995)
* En brazos de la mujer madura (1996)
* La niña de tus ojos (1998)
* Lucía y el sexo (2001)
* El embrujo de Shanghai (2002)
* Soldados de Salamina (2003)
* Sexykiller, morirás por ella (2008)

## Referències

* ↑ Fallece Gregorio Ros, maquillador oficial de Max Factor, El Mundo, 5 d'octubre de 2010
* ↑ Gregorio Ros a IMBD
* ↑ Gregorio Ros, ganador de dos 'goyas' como maquillador, El País, 6 d'octubre de 2010
* ↑ Entrevista con Gregorio Ros, El País, 20 d'abril de 2009
# Gregorio Prieto

Gregorio Prieto (Valdepeñas, 2 de maig de 1897 - Valdepeñas, 14 de novembre de 1992) fou un pintor i poeta manxec de la Generació del 27.

## Biografia

El 1915 estudia a l'Acadèmia de Belles Arts de San Fernando. Obté diverses beques i fa les seves primeres exposicions a Barcelona i Madrid. La seva primera exposició individual té lloc a l'Ateneo de Madrid el 1919.
La seva relació amb els principals exponents de la Generació del 27 a Madrid i els contactes amb les avantguardes europees de l'època van marcar la seva formació artística. Rafael Alberti, Luis Cernuda, Federico García Lorca o Vicente Aleixandre són alguns dels artistes amb qui manté correspondència i amistat. Viatja, estudia i exposa a París, Roma, Grècia i Egipte, i en començar la guerra civil espanyola es refugia a Anglaterra. Resideix a Londres fins al 1949 i hi conviu amb el poeta Luis Cernuda. En aquests anys realitza els decorats de La zapatera prodigiosa de Lorca i de Canción de Cuna de Gregorio Martínez Sierra i col·labora amb la BBC com a crític d'art a més de destacar com a retratista (Winston Churchill, Miguel de Unamuno, Federico García Lorca, José Ortega y Gasset, Antonio Machado, Greta Garbo, Bette Davis, Luis Cernuda, etc.)
La seva faceta com a il·lustrador destaca amb les edicions dedicades a Shakespeare i a John Milton, i els poemaris Mundo a Solas de Vicente Alexaindre y Poesía de hoy en España. Gregorio Prieto va ser també el fundador de l'Asociación de Amigos de los Molinos i gràcies a ell i la seva iniciativa es conserven avui molts molins a la Manxa, Mallorca o Andalusia. L'Ajuntament de Valdepeñas el va recompensar amb la construcció d'un molí de vent, el més gran de tot el món, que porta el nom de Gregorio Prieto i mostra part de la seua obra. També en la seua ciutat natal podem trobar la Fundación Gregorio Prieto, inaugurada pel Rei Joan Carles I en una antiga casa amb pati interior que conserva el llegat d'aquest pintor. La seva obra passa per diverses èpoques que el fan anar del collage més Kitsch al paisatge més academicista o a les seues pintures i dibuixos homoeròtics.
El 1982 rep la Medalla d'Or al Mèrit en les Belles Arts. Anys després rep la Medalla d'Or de la Junta de Comunidades de Castilla-La Mancha, és nomenat Acadèmic Honorari de la Real Escuela de Bellas Artes de San Fernando (1990) i mor dos anys després amb 95 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 José Corredor-Matheos. «Gregorio Prieto Muñoz» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ Umbral, Francisco. «El español y los ángeles» (en castellà). El País, 22-12-1986. [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ Treviño Avellaneda, Carlos. Tesis UCM. Fuentes grecolatinas en la iconografía homoerótica de la obra de Gregorio Prieto (en castellà). Universidad Complutense de Madrid, 2016 [Consulta: 21 novembre 2017]. Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine.
* ↑ Ver: Obituario en el diario El País