OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luís Campos (futbol)

Luís Filipe Hipólito Reis Pedrosa Campos (nascut el 6 de setembre de 1964) és un executiu de futbol portuguès i antic entrenador que treballa com a assessor de futbol del club francès Paris Saint-Germain.

## Carrera

Campos va començar a entrenar a les lligues inferiors de Portugal als 27 anys amb el UD Leiria, i va dirigir diversos equips amateurs i finalment equips professionals a la Primeira League portuguesa. Com a entrenador del Gil Vicente, Campos va posar fi a la ratxa de 27 partits invictes de José Mourinho amb el Porto. El 2012, Campos es va convertir en escolta i analista tàctic del Reial Madrid sota Mourinho.
Campos es va fer un nom com a director esportiu a Mònaco del 2013 al 2016. Va supervisar els traspassos de Radamel Falcao, João Moutinho, James Rodríguez, Fabinho, Anthony Martial, Ricardo Carvalho, Dimitar Berbatov, Bernardo Silva, Tiémoué Bakayoko, Geoffrey Kondogbia i Thomas Lemar, entre d'altres. Es va convertir en el director esportiu de Lille el 2017. El 18 de desembre de 2020, Campos va deixar el Lille després d'un canvi de titular al club.
El 10 de juny de 2022, Campos es va incorporar al campió francès Paris Saint-Germain com a assessor de futbol. Segons el club, el paper d'assessor de futbol implica "centrar-se en el rendiment, la contractació i la vessant organitzativa" de l'equip.

## Referències

* ↑ «Luís Campos: The rise of football's most underrated sporting director».
* ↑ «Luis Campos: The transfer chief with the Midas touch». Sky Sports.
* ↑ «Luis Campos, l'homme invisible qui tire les ficelles à Monaco». Eurosport, 16-04-2014.
* ↑ Deniran-Alleyne, Tashan. «'Written in the stars!' - Excited Tottenham fans react to big Luis Campos announcement». football.london, 18-12-2020. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «Luis Campos is Paris Saint-Germain new Football Advisor». Paris Saint-Germain F.C., 10-06-2022. [Consulta: 10 juny 2022].

## Enllaços externs

* Perfil FDB
* Perfil BDFutbol
# Setmana Olímpica de Vela de Barcelona

La Setmana Olímpica de Vela de Barcelona - Trofeu Ciutat de Barcelona de Vela és una competició de vela lleugera que es disputa a Barcelona cada any des de 1993. Reuneix als millors professionals de la vela d'arreu, essent catalogada de nivell 2 per la ISAF, la qual representa la màxima categoria de les competicions de vela després dels mundials i els Jocs Olímpics, que són de nivell 1.
La competició, on estan representades totes les classes olímpiques, reuneix als millors especialistes del moment al món. Es disputa entre els mesos de març i abril en quatre camps de regates situats enfront del Port Olímpic de Barcelona, al mateix lloc on es disputaren les proves de vela dels Jocs Olímpics de Barcelona 1992.
L'edició del 2006 reuní més de 200 regatistes de classes olímpiques de 28 països diferents.
# Canet de Fals

Canet de Fals és el més jove dels nuclis de població del municipi de Fonollosa a la zona oriental del municipi de Fonollosa, al terme de Fals, proper a Sant Joan de Vilatorrada.

## Història

Aquesta barri es va construir des dels anys setanta del segle xx, a principi sense qualsevol autorització ni infraestructures bàsiques. Avui, paradoxalment, aquesta urbanització agrupa a la majoria de la població del terme. Va néixer com a habitatges de segona residència, però cada vegada més gent hi viu de manera permanent. El nom de Canet ve del promotor de la urbanització, Lluís Canet i Foix. Canet de Fals té dos sectors diferenciats: la zona de les Deu d'últimes i la zona de La Masia, la primera a l'altiplà i la segona, a la vall.
Dins de Canet de Fals destaca, per la seva importància patrimonial i històrica, la Masia Can Joan, que allotja un restaurant de renom.

## Demografia

El municipi de Fonollosa el 2020 tenia 1.459 habitants, dels quals gairebé la meitat viuen de Canet de Fals.
| Població total | 1.459 |
| Variació anual | 0,41% |
| Variació 2016-2020 | 4,14% |
| Habitants per km² | 28 |
| Homes | 752 |
| Dones | 707 |
| Percentatge de joves | 14,94% |
| Percentatge d'adults | 64,70% |
| Percentatge pob. gran | 20,36% |
| Índex d'envelliment | 136,24 |
| Edat mitjana | 44,42 |
| Índex de dependència global | 54,56 |
| Índex de recanvi | 131,08 |

## Llocs d'interès i monuments

A Canet de Fals es troben la piscina i la llar d'infants municipals així com altres instal·lacions esportives com ara camp de futbol, pistes de tennis, de bàsquet, de vòlei platja, de futbito i de petanca. Antigament hi havien dues piscines gestionades per l'Associació de Veïns «La Fulla». A la fi dels anys 90 l'associació en va cedir la titularitat a l'ajuntament. L'ajuntament va mantenir la que es estava en millor estat de conservació. La llar d'infants municipal i el local docial municipal de Canet de Fals es van construir al lloc de la piscina tancada.
* Jaumandreu, masia del segle xi, l'actual edifici data del segle xvii
* Sant Joan de Jaumandreu, petita església del segle xvii

## Entitats

* Associació de Veïns «La Fulla»

## Referències

* ↑ «Canet de Fals». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ Valdenebro, Raquel. Inventari Patrimoni Cultural de Fonollosa (pdf). Fonollosa: Diputació de Barcelona, octubre 2005, p. 14.
* 1 2 3 «Coneix Canet de Fals». Fonollosa Turisme, 30-05-2016. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Dades demogràfiques». Diputació de Barcelona, 15-02-2021. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ «Jaumandreu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «Sant Joan Baptista de Jaumandreu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
* ↑ «Associació de Veïns i Veïnes». Ajuntament de Fonollosa. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Josep Tomàs Monserrat

Josep Tomàs Monserrat (Llucmajor, 1934 - Palma, 8 de desembre de 2023) fou un metge mallorquí especialista en psiquiatria i medicina del treball.
Estudià medicina a la Universitat de Barcelona, on es llicencià el 1959. En aquest mateix any, ingressà al Cos de Sanitat de l'Armada i fou destinat el 1961 a l'Hospital de Marina de Cartagena. El 1966, es doctorà a la Universitat de València amb la tesi La obra médico-quirúrgica de Juan Creus i Manso. En l'Armada assolí el grau Coronel metge.
Entre les seves contribucions a la medicina destaca la introducció el 1965 de la medicina hiperbàrica a Mallorca i les seves investigacions sobre la història de la medicina a Mallorca. El 1980 fou nomenat acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Palma (des de 1999 Reial Acadèmia de Medicina de les Illes Balears) i el 1994 va rebre el títol de Honorary Director de la Interamerican Medical and Health Association.
Morí a Palma el 8 de desembre del 2023 al dematí, a 89 anys.

## Obres

* Ritmos biológicos, conjuntament amb Bartomeu Mestre Mestre. (1976)
* Medicina y Médicos. Mallorca, siglo XIX (1976).
* El colegio de Médicos de Baleares 1882-1982 (1985).
* Médicos y sociedad. Mallorca 1936-1944 (1991).
* El grip de l'any 18 a Llucmajor: notes sobre l'epidèmia. Moderna (1982).
* Del miedo a la sumisión. Medicina y Santo Oficio en Mallorca (ss. XVI-XVIII). Lleonard Muntaner (2009).

## Distincions

* Creu del Mèrit Naval de 1a Classe i Creu de San Hermenegildo.
* Medalles de plata de la Creu Roja i de la Societat Espanyola de Salvament de Nàufrags.
* Estàtua de Jaume III concedida per l'Ajuntament de Llucmajor el març de 2019.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 207. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Sánchez, Juanjo. «Muere el doctor José Tomás Monserrat» (en castellà). Diario de Mallorca, 08-12-2023. [Consulta: 12 desembre 2023].
# Sergio Rodríguez

Sergio Rodríguez és el nom dels següents personatges:
* Sergio Rodríguez García (Mataró, 1984), futbolista català
* Sergio Rodríguez Gómez (Tenerife, 1986), jugador de bàsquet
* Sergio Rodríguez Viera (Colonia del Sacramento, 1928 - Alacant, 1986), futbolista i entrenador uruguaià
* Sergio-Jesús Rodríguez (Guadalajara, 1967), novel·lista i poeta mexicà
# Mètode de la falsa posició

En anàlisi numèrica, el mètode de la falsa posició (o també regula falsi) és un algorisme iteratiu que permet trobar l'arrel aproximada d'una funció. Es pot pensar com una modificació del mètode de la secant, fent que convergeixi sempre cap a una arrel.

## Introducció
### Mètode recursiu

El de la falsa posició és un mètode recursiu que partint de dos valors inicials va trobant aproximacions cada vegada millors de l'arrel de la funció. És a dir, que es crea una successió de $\{x_{i}\}_{i\geq 0}$ de manera que
   $\lim _{n\to \infty }x_{n}=\alpha$
on $\,f(\alpha )=0$ és l'arrel de la funció.

### Fonament de l'algorisme

Una manera de trobar una arrel d'una funció és aplicar el teorema del valor mitjà entre $[x_{n},\alpha ]\,$, d'on obtenim que:
   $\alpha =x_{n}-{\frac {f(x_{n})}{f'(c)}},\quad c\in (x_{n},\alpha )$
Donat que $\,c$ és un valor desconegut, podem aproximar-lo i en lloc de $\,\alpha$ obtindrem una segona aproximació de l'arrel que anomenarem $\,x_{n+1}$, d'on podrem obtenir una tercera aproximació, i així successivament.

## Definició formal

Sigui $f:[a,b]\rightarrow \mathbb {R}$ una funció contínua tal que $f(a)\cdot f(b)<0$, el teorema de Bolzano ens assegura que existeix com a mínim una arrel de la funció en aquest interval. Tenint en compte aquestes condicions, el mètode de la falsa posició es defineix com:
* Sigui $\,x_{n'}$ el més gran dels $\{x_{n-1},\ldots ,x_{0}\}$ que compleix que $f(x_{n})\cdot f(x_{n'})<0$, llavors trobem el següent element de la sèrie recurrent com:
* $x_{n+1}=x_{n}-{\frac {f(x_{n})}{f(x_{n})-f(x_{n'})}}(x_{n}-x_{n'}),\quad n\geq 1$
* on $x_{0}=a,\,x_{1}=b$.
Així doncs, el mètode de la falsa posició aproxima $\,f'(c)\approx {\frac {f(x_{n})-f(x_{n'})}{x_{n}-x_{n'}}}$.

## Exemple

Suposant que es vol resoldre l'equació $\,\cos(x)=x^{3}$. Cal definir $\,f(x)=\cos(x)-x^{3}$, i trobar dos valors $\,a,b:f(a)\cdot f(b)<0$. Aquests dos valors poden ser $\,a=0=x_{0},b=1=x_{1}$, ja que $f(a)>0,f(b)<0$. Es fa la primera iteració per trobar la segona aproximació:
   $x_{2}=1-{\frac {\cos(1)-1^{3}}{\cos(1)-1^{3}-\cos(0)+0^{3}}}(1-0)=0.68507$
Donat que $f(x_{2})>0$, tenim que $\,n=2,n'=1$. És a dir, que la següent iteració és:
   $x_{3}=0.68507-{\frac {\cos(0.68507)-0.68507^{3}}{\cos(0.68507)-0.68507^{3}-\cos(1)+1^{3}}}(0.68507-1)=0.84136$
Ara $\,f(x_{3})>0$, per tant $\,n=3,n'=1$. És a dir, que:
   $x_{3}=0.84136-{\frac {\cos(0.84136)-0.84136^{3}}{\cos(0.84136)-0.84136^{3}-\cos(0.68507)+0.68507^{3}}}(0.84136-0.68507)=0.86255$
Si repetim unes quantes vegades el procés i utilitzem més xifres decimals arribem a que:
   $\alpha \approx x_{15}=0.8654744033102$

## Vegeu també

* Mètode de la bisecció
* Mètode de la corda
* Mètode de la secant
* Mètode de Newton
# Katiarsita

La katiarsita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de la seva composició química: potassi (K), titani i arsènic.

## Característiques

La katiarsita és un arsenat de fórmula química KTiO(AsO₄). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És un dels pocs minerals aprovats de titani i arsènic, i l'únic mineral amb aquests elements trobat a l'entorn d'una fumarola volcànica.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Arsenàtnaia, situada al segon con d'escòria de l'avanç nord de la Gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik, a l'óblast de Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Katiarsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juny 2019].
# Katib Čelebi

Mustafà ibn Abd Allah, també Hadjji Khalifa, de malnom Katib Çelebi fou un historiador bibliògraf i geògraf, el principal del segle xvii a l'Imperi Otomà, nascut a Istanbul el 7 de febrer de 1609 i mort sobtadament el 6 d'octubre de 1657. Va escriure nombroses obres com a mínim vint-i-dos títols són esmentats a l'Enciclopèdia de l'Islam.

## Referències

* ↑ Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Kātib Čelebi».
# Juan Antonio Reig Pla

Juan Antonio Reig Pla (Cocentaina, 7 de juliol de 1947) és un sacerdot catòlic valencià. Ha estat bisbe de les diòcesis de Sogorb-Castelló, Cartagena i Alcalà d'Henares successivament.
Fill de Manuel Reig i Amparo Pla, Juan Antonio va nàixer el 7 de juliol de 1947 a Cocentaina, el Comtat. Fou batejat l'11 de juliol a la Parròquia de l'Assumpció on més endavant també va rebre la primera comunió i la confirmació. Més tard va estudiar al Seminari Metropolità de València on va obtenir el batxillerat en teologia l'any 1970. El 3 de juliol del mateix any fou ordenat Diaca.
Va rebre l'ordenació sacerdotal a València el 8 de juliol de 1971, incardinant-se com a sacerdot a la mateixa arxidiòcesi. Com a sacerdot, fou vicari a l'Església Parroquial de Sant Joan Baptista de Manises entre els anys 1971 i 1973. El mateix any es llicencià en Sagrada Teologia a la Universitat Pontifícia de Salamanca. Entre els anys 1973 i 1976 fou becari a l'Església de Santa Maria de Montserrat dels Espanyols, a Roma. L'any 1978 es doctorà en Teologia Moral a la Universitat Pontifícia Lateranense. Aquell any va tornar a València per a exercir diversos càrrecs com ara Prefecte de Filosofia al Seminari Metropolità fins a l'any 1979, rector del Seminari Major fins a l'any 1985, Capellà de l'Església parroquial de Sant Maur i Sant Francesc i Vicari episcopal fins a l'any 1989, Canonge penitenciari de la Catedral de València fins a l'any 1996 i delegat episcopal de Pastoral Familiar entre els anys 1990 i 1996.
El 22 de febrer de 1996, el Papa Joan Pau II el nomenà Bisbe de Sogorb-Castelló, rebent l'ordenació episcopal el 14 d'abril del mateix any a la Catedral de Sogorb. Dins de la Conferència Episcopal Espanyola (CEE), ha presidit des de 1999 la Subcomissió Episcopal per a la Família i la Defensa de la Vida i també ha estat vicepresident de la Comissió Episcopal d'Apostolat Seglar. Anys més tard, el 24 de setembre de 2005, el Papa Benet XVI signà el seu nomenament com a Bisbe de Cartagena; prenent possessió canònica el 19 de novembre del mateix any a la Catedral de Múrcia. Poc temps després, el 7 de març de 2009 el mateix Papa Benet XVI el va nomenar bisbe d'Alcalá de Henares, prenent possessió canònica el 25 d'abril del mateix any a la Catedral d'Alcalá de Henares. Actualment, també és vicepresident de la secció espanyola del Pontifici Institut Joan Pau II per a l'Estudi del Matrimoni i la Família, depenent de la Universitat Pontifícia Lateranense.
El 7 de juliol de 2022, en complir 75 anys, va presentar la seva renúncia al Papa com a bisbe d'Alcalá de Henares.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-04-20. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-04-06. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-06-23. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ Reig Plà presenta su renuncia al Papa como obispo de Alcalá. 08/07/2022.

## Enllaços externs

* Catholic Hierarchy. Bishop Juan Antonio Reig Pla
* Obispado de Alcalá de Henares. Nota biográfica. Juan Antonio Reig Pla
* Obispado de Alcalá de Henares. Publicaciones de Juan Antonio Reig Pla
# Juan Antonio Rodríguez Villamuela

Juan Antonio Rodríguez Villamuela, conegut esportivament com a Juan Rodríguez (Màlaga, 1 d'abril de 1982) és un exfutbolista professional andalús, que ocupava la posició de migcampista.
Durant 13 temporades, va jugar 325 partits a La Liga representant el Màlaga CF, Deportivo i Getafe CF, i hi va marcar en total 20 gols.

## Trajectòria

Format al planter del Màlaga CF, l'any 2000 arriba al primer filial mal·lacità, amb qui juga a la Segona Divisió a la temporada 03/04. Eixe mateix any debuta a la màxima categoria amb el Málaga, tot apareixent en dos partits. A la campanya següent ja es consolida al primer equip, amb cinc gols en 27 partits.
L'estiu del 2006 el Málaga perd la categoria, però el migcampista fitxa pel Deportivo de La Coruña, equip en el qual s'ha fet amb la titularitat al mig del camp. El 2011, amb el descens del club gallec, va fitxar pel Getafe CF.

## Referències

* ↑ «El Getafe fa oficial el fitxatge de Juan Rodríguez» (en castellà). Getafe: Marca.com, 24-06-2011. [Consulta: 24 juny 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# José Ramón Navarro Miranda

José Ramón Navarro Miranda (Santa Cruz de Tenerife, Illes Canàries, 16 de novembre de 1959) és un magistrat i professor espanyol. Actualment des del dia 8 de gener de 2014 és el President de l'Audiència Nacional d'Espanya.
Nascut a Santa Cruz de Tenerife l'any 1959. Des de 1976 a 1981 va assistir a la Facultat de la Universitat Complutense de Madrid, on es va llicenciar en Dret.
En 1984 va ingressar per concurs-oposició, amb el número 1 en el Cos Jurídic de la Defensa. Des de 1986 és acadèmic de la Real Acadèmia de Jurisprudència i Legislació, situada a Madrid. Posteriorment el dia 12 de novembre de 1991, va ingressar en la carrera judicial després d'haver superat el concurs entre juristes de reconeguda competència, convocat per Acord del Ple del Consell General del Poder Judicial (CGPJ), havent promocionat a la categoria de Magistrat i en haver estat destinat en diferents òrgans judicials de l'àmbit territorial de les Illes Canàries durant més de sis anys.
Seguidament un de les seves destinacions judicials van ser en els jutjats de primera instància i instrucció de Xixona (Alacant), Icod dels Vins, La Orotava (Santa Cruz de Tenerife) i Manresa (Barcelona).
L'any 1999, va passar a ser titular del jutjat d'instrucció número 1 de la ciutat de Santa Cruz de Tenerife, fins a desembre de 2004 que va presidir l'Audiència Provincial de Santa Cruz de Tenerife. Al juny de 2013 va ser nomenat President del Tribunal Superior de Justícia de Canàries. Des de llavors actualment és membre de l'Associació de Jutges i Magistrats Francisco de Vitòria (FV).
Al seu torn, en matèria docent és co-director de la Càtedra «Francisco Tomás i Valenta» de la Universitat de la Llacuna, de la qual a l'Escola de Pràctica Jurídica d'aquesta universitat així mateix és professor de Dret civil. Igualment al seu torn a la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED) és tutor de Dret constitucional i internacional públic de la Facultat de Dret i professor d'Administració i Legislació Ambiental de la Facultat de Ciències Mediambientals.
Actualment des del dia 8 de gener de 2014, en successió de Ricardo Noces (però oficialment d'Ángel Juanes), és el nou President de l'Audiència Nacional d'Espanya, nomenat pel president Mariano Rajoy davant la presència del Rei Juan Carlos I.

## Condecoració

* Medalla al mèrit de la Justícia a Canàries amb Distintiu de Plata.

## Referències

* ↑ «El magistrado tinerfeño José Ramón Navarro Miranda, nuevo presidente de la Audiencia Nacional» (en castellà). eldiario.es.
# Judith Brito

Judith Brito (Itatiba, 1958) és una politòloga i periodista brasilera. Es llicencià en administració pública per la Fundació Getulio Vargas, i té un màster en ciència política per la Universitat Catòlica. Desenvolupa activitats professionals per al grup Folha de S. Paulo; fou presidenta de l'Associació Nacional de Diaris.
Judith Brito treballà com a investigadora en ciència política en la dècada de 1980, al Centre Brasiler d'Anàlisi i Planejament, i en el desaparegut Institut d'Estudis Econòmics, Socials i Polítics de São Paulo. Fou docent durant quatre anys de la Fundació Getúlio Vargas.
En les eleccions de 1982 fou regidora pel Partido dos Trabalhadores.
Judith sosté que els mitjans de comunicació han pres el paper de l'oposició als governs populars de Lula i Dilma:
| « | «La llibertat de premsa és un bé comú que s'ha de limitar. En aquest dret general, el contrapunt és sempre una qüestió de responsabilitat dels mitjans i, per descomptat, els mitjans de comunicació estan fent el paper de l'oposició en aquest país, perquè l'oposició està profundament afeblida. I aquest paper d'oposició i investigació molesta molt al govern». | » |

## Obres publicades

* Judith Brito, Ricardo Pedreira. ANJ-Associação Nacional de Jornais. As melhores primeiras páginas dos jornais brasileiros (en portugués), 2010, p. 216. ISBN 8562795011.
* Judith Brito. Independent Publisher. Las Mágicas Aventuras de Sebastian Y Su Abuelito (en portugués), 2010. ISBN 1450716547.
* Judith Brito. Mãe é Mãe (en portugués), 2005. ISBN 85-7402-566-6.
* Judith Brito. Ah! O Amor... (en portugués), 2006. ISBN 85-7402-725-1.

## Referències

* ↑ «Judith Brito» (en portugués). [Consulta: 27 març 2013]. Arxivat 2013-10-12 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-10-12. [Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ «Judith Brito é reconduzida à presidência da ANJ» (en portugués). , 20-08-2010 [Consulta: 27 març 2013].
* ↑ Dona Judith Brito que você não conhece
* ↑ Tatiana Farah. «Entidades de imprensa e Fecomercio estudam ir à Justiça contra Plano Nacional de Direitos Humanos» (en portugués). O Globo, 18-03-2010. Arxivat de l'original el 6 de juliol de 2011. [Consulta: 12 febrer 2011].
# Juan Jimeno Montalbán

Juan Jimeno Montalbán (Carmona 1912- Mutxamel 1997) fou un militant anarcosindicalista i lluitador antifranquista espanyol.

## Biografia

Abans de la guerra civil espanyola treballà com a ferroviari i era afiliat al Sindicat Ferroviari de la Confederació Nacional del Treball (CNT) de Madrid. La fi del conflicte l'agafà a Alacant, on el 28 de març de 1939 aconseguí pujar al Stanbrook, un vaixell britànic i arribar a Orà (Algèria). La seva experiència laboral li va permetre de treballar als ferrocarrils algerians, cosa que li va permetre col·laborar en l'evasió de molts companys internats al Camp Morand (Ksar el Boukhari, afores d'Alger) i de les Companyies de Treballadors Estrangers (CTE).
A final de la dècada de 1950 s'instal·là al Marroc. En 1960 fou un dels fundadors a Casablanca de l'Asociación Cultural Armonia, amb José Muñoz Congost i altres companys, de la qual serà el primer president. Arran de la reunificació de la CNT en l'exili i de la formació de l'organisme semiclandestí de lluita antifranquista Defensa Interior (DI) el 1961, va ser nomenat delegat d'aquesta organització i del nucli del Moviment Llibertari Espanyol (MLE) en l'exili al nord d'Àfrica.
El 1965 abandonà el Marroc i s'instal·là a Bèlgica, militant en la Federació Local de la CNT de Lieja. A la mort de Franco en 1975 tornà a la Península i milità en el Sindicat de Jubilats i en el d'Oficis Diversos de CNT d'Alacant fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ «Juan Jimeno Montalbán». Anarcoefemèrides del 28 de gener. Estel Negre.
* ↑ Herbosa Alonsa, José Avelina. «Listado de Pasajeros del Stranbrook» (en castellà). Asociación CulturalAlicante Vivo.
* ↑ «Juan Jimeno» (en francès). Dictionnaire des militants anarchistes, 23-07-2008.
# Knokke-Heist-Bredene

La Knokke-Heist-Bredene va ser una cursa ciclista femenina belga que es disputa anualment per les carreteres entre Knokke-Heist i Bredene, a la província de Flandes Occidental. Creada el 2010, va formar part del calendari de la Unió Ciclista Internacional.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2010 | Emma Silversides | Helene Vandermassen | Grace Verbeke |
| 2011 | Winanda Spoor | Heleen van Vliet | Christine Majerus |
| 2012 | Liesbet De Vocht | Else Belmans | Maaike Polspoel |
| 2013 | Giorgia Bronzini | Jolien D'Hoore | Martina Zwick |

## Enllaços externs

* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Kubban

Kubban (àrab: كوبان, Kūbān) fou una de les primeres, potser fins i tot la primera, fortalesa egípcia a Núbia, establerta vers el 1900 aC, anterior a la fortalesa de Buhen. Ha estat documentada el cinquè any de regnat de Senusret I. Està situada al nord de Buhen. Fou evacuada vers el 1650 aC.

## Referències

* ↑ Morris, Ellen. Ancient Egyptian Imperialism (en anglès). John Wiley & Sons, 2018-05-29. ISBN 9781119467670.