OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Christophe Kern

Christophe Kern (Wissembourg, Baix Rin, 18 de gener de 1981) és un ciclista francès, professional des del 2003 al 2014.
Christophe Kern va destacar en categoria amateur en guanyar el Campionat nacional de contrarellotge el 2001 i la Lieja-Bastogne-Lieja sots 23 de 2002. El 2003 passà a professional a l'equip Brioches La Boulangère, tot guanyant el Gran Premi Rudy Dhaenens.
El 2007 fitxà pel Crédit agricole. El 2008 va obtenir bons resultats amb segones posicions al Campionat de França de contrarellotge i el Tour de Doubs. A la Volta a Espanya aconseguí la segona posició a la classificació de la muntanya, per darrere David Moncoutié.
El 2009 va disputar el seu primer Tour de França, sent líder de la classificació de la muntanya en la 8a etapa.

## Palmarès

* 1999
** 1r a la Volta a la Baixa Saxònia júnior
* 2001
** Campió de França de contrarellotge sub-23
* 2002
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja sub-23
* 2003
** 1r al Gran Premi Rudy Dhaenens
* 2004
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 2011
** Campió de França de contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné

### Resultats al Tour de França

* 2009. 75è de la classificació general
* 2010. 97è de la classificació general
* 2011. Abandona (5a etapa)
* 2012. 83è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. Abandona (17a etapa)
* 2007. 114è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. Abandona (17a etapa)
* 2006. Abandona (11a etapa)
* 2007. 84è de la classificació general
* 2008. 112è de la classificació general

## Enllaços externs

* Web oficial
* Fitxa de Christophe Kern a sitiodeciclismo.net
# Feminisme a França

El feminisme a França es refereix a la història del pensament i moviment feminista a França. Es pot dividir en tres onades principals, la primera de les quals es va centrar principalment a l'obtenció del sufragi i drets civils per a les dones. Es va estendre des de la Revolució Francesa fins a la Segona i Tercera República Francesa, amb contribucions significatives dels moviments revolucionaris de 1848 i la Comuna de París, i va culminar amb la victòria del dret a vot el 1944.
La segona onada de teoria feminista es va estendre entre la dècada de 1940 i la de 1990, i va aparèixer com a reavaluació del paper de la dona a la societat, reconciliant el tractament inferior de la dona a la societat malgrat el seu estatus polític ostensiblement igual al dels homes. Encapçalada per teòrics com Simone de Beauvoir, la segona onada va ser un corrent important dins de la inestabilitat social que va portar i seguir els fets de maig de 1968 a França. Entre els objectius polítics hi havia la garantia de major autonomia corporal per a les dones, especialment a través d'un accés ampliat a l'avortament i a la contracepció.
La tercera onada de teoria feminista va començar a partir de la dècada del 2000, i continua el llegat de la segona onada afegint-hi elements de crítica postcolonial, juntament amb altres discursos en curs, especialment els que envolten el racisme.

## Referències

* ↑ Christine Bard, Les premières femmes au Gouvernement (France, 1936-1981), Histoire@Politique, n°1, May–June 2007 (francès)
* ↑ Michelle Zancarini-Fournel, « Histoire(s) du MLAC (1973-1975) », Clio, numéro 18-2003, Mixité et coéducation, [En ligne], mis en ligne le 04 décembre 2006. URL : http://clio.revues.org/index624.html. Consulté le 19 décembre 2008.
Feminisme :
Dones
Noies
Feminitat
Sororitat :
Història :
Moviments :
Teoria feminista :
# Guerau de Rocabertí

Guerau de Rocabertí (?-1497) pertanyia al llinatge dels Rocabertí de Cabrenys. Fou fill i hereu de Dalmau de Rocabertí i d'Erill i Beatriu de Cervelló. Del pare heretà la baronia de Cabrenys i de la mare el castell de Sant Martí Sarroca. Com el seu pare i els seus oncles, participà en la guerra civil al costat del rei Joan II d'Aragó i, com el seu pare, fou fet presoner al principi del conflicte. El 1469 ja consta com a alliberat. Es va casar amb Elionor de Montcada i van tenir dos fills: Hug, que no va viure gaire temps, i Pere de Rocabertí i de Montcada, l'hereu.

## Referències

* ↑ Els Castells catalans. vol.2. R. Dalmau, 1967, p. 461.
# Proasellus spelaeus

Proasellus spelaeus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie estigobiont.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: la cova Oxibar (els Pirineus Atlàntics, França) i algunes coves de Guipúscoa.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Racovitza, E. G., 1922. Description de trois Asellus cavernicoles nouveaux. Buletinul Societatii de Stiinte din Cluj 1: 401-410.
* 1 2 3 4 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ Crustacés d'eau douce de France métropolitaine Arxivat 2013-12-04 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ La Sociedad de Ciencias Aranzadi (castellà) i (basc)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Premis Naismith

Els Premis Naismith són uns premis anuals de bàsquet concedits per Atlanta Tipoff Club. S'anomenen així en honor de James Naismith, inventor d'aquest esport. Hi ha cinc categories:
* Naismith College Player of the Year (jugador universitari de l'any, homes i dones, Divisió I de l'NCAA)
* Naismith Prep Player of the Year (jugador preparat de l'any)
* Naismith Outstanding Contribution to Basketball (contribució destacada al bàsquet)
* Naismith College Official of the Year (àrbitre universitari de l'any)
# Psychoda amazonensis

Psychoda amazonensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Sud-amèrica: el Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Cordeiro, D. & Bravo, F., 2008. A new species of viviparous moth fly (Diptera, Psychodidae, Psychodinae) from the Brazilian Amazon. Biota Neotrop., 8(2): 115-119.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Danilo Cordeiro, Freddy Bravo i Claudio J. B. de Carvalho, 2011. Taxonomy of Brazilian Psychoda (Latreille, 1796) (Diptera, Psychodidae) with the description of thirteen new species. Zootaxa 3101: 1–37.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
# Procle (desambiguació)

Procle (llatí: Proclus; grec antic: Πρόκλος) és un nom romà i força estès en el món grec. Prové del cognomen Pròcul (que al seu torn prové del praenomen Pròcul) i començà a ser emprat com a prenom els primers segles del primer mil·lenni dC. En canvi, la semblança amb el nom grec Procles és casual, car no estan relacionats.
Entre els personatges anomenats Procle més rellevants hi ha els següents:
* Procle de Règium, metge grec del segle i aC.
* Procle, mosaicista romà dels temps d'August.
* Largí Procle, astròleg i endeví del segle i dC.
* Procle de Mal·los, filòsof estoic grec probablement del segle ii.
* Eutiqui Procle, gramàtic romà del segle ii.
* Procle, religiós romà del segle ii seguidor de Montà.
* Procle de Nàucratis, orador grec del segle ii.
* Procle, prefecte de Constantinoble executat el 389.
* Procle de Constantinoble, sant grec del segle v, patriarca de Constantinoble.
* Procle el Successor, filòsof grec del segle v considerat el successor de Plató.
* Procle Eneròcrit, endeví i inventor bizantí del segle vi
* Procle de Laodicea, escriptor grec
* Procle, autor d'una Crestomatia citada per Foci, s'ha identificat amb el filòsof neoplatònic o amb Eutiqui Procle
* Procle de Pozzuoli, màrtir
# Procles

* Per a altres significats, vegeu «Procles (desambiguació)».
Procles (grec antic: Προκλῆς; llatí: Procles) fou un rei d'Esparta llegendari, germà bessó d'Eurístenes i fill de l'heràclida Aristodem. El pare va morir després del naixement dels bessons i no va poder decidir quin l'havia de succeir i la mare, Àrgia, no podia determinar quin havia nascut primer.
Els espartans van demanar consell a l'oracle de Delfos que va dictaminar que tots dos fossin reis, però amb preeminència pel gran; com que això no se sabia del cert, es va decidir que el que la mare hagués vist primer seria el gran. Així la preeminència fou donada a Eurístenes i seria conservada pels seus descendents.
La mare Àrgia i el seu bessó Teres foren nomenats regents. Els nois es van casar amb dues germanes bessones, filles de Tersandre rei de Cleones, de noms Làtria i Anaxandra, les tombes de les quals Pausànies diu que va veure segles després quan va visitar Esparta.
Procles, juntament amb el seu germà i Temen es van unir per restaurar a Èpit, fill de Cresfontes, a Messènia, però en general, segons Heròdot, els dos germans van estar quasi sempre enfrontats. Segons Poliè, Eurístenes es va emparar del poder però Temen va imposar altre cop la dualitat. Ciceró diu que va morir un any abans que el seu germà, però que els seus fets foren més importants.
Procles va tenir un fill anomenat Sous, que va ser pare d'Euripont i avantpassat de Licurg, el legislador d'Esparta. Va originar la dinastia pròclida.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 462. ISBN 9788496061972.
# Premis YoGa 2014

Els 25è Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2013 per Catacric la nit del 4 al 5 de febrer de 2014 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web, de Facebook i de Twitter. A més, aprofitant el 25è aniversari dels "guardons", s'ha atorgat un premi especial a tres pel·lícules guanyadores d'edicions anteriors.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "Jodí motors (a veces follo coches)" | The Counselor |
| Cinema estranger | Pitjor director | "El gran estafador americano" | David O. Russell, per La part positiva de les coses |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Ni Dios te perdona" | Ryan Gosling, per Only God forgives |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "Quiero ser Carmen de Mairena" | Oprah Winfrey, per El majordom |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "Come, vuela, mama" | Los amantes pasajeros |
| Cinema espanyol | Pitjor directora | "Pues eso" | Isabel Coixet, per Ayer no termina nunca |
| Cinema espanyol | Pitjor aspirant a actor | "Send in the clowns to Guantánamo" | Albert Serra i Juanola |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Malamadre (las malas no te sientan tan bien)" | Belén Rueda, per Séptimo |
| Especials | Ja val, no? | "Tu barba me suena" | Quim Gutiérrez, "per l'ús i abús del seu treball durant el 2013" |
| Especials | Governamental | "Despreciar es fácil con los ojos cegados" | Cristóbal Montoro, "pel seu 'desmesurat amor' al cinema espanyol" |
| Especials | Uno de los nuestros | "El asesino es el mayordomo" | Javier Ocaña |
| Especials | 25 aniversari | "No estaban muertos, estaban de parranda" | The Blair Witch Project, Canción de cuna i La herida luminosa |

## Referències

* ↑ 'Los amantes pasajeros' galardonada como peor película del año, La Vanguardia, 5 de febrer de 2014
* ↑ 'El consejero' y 'Los amantes pasajeros' son las peores películas del año para los premios YoGa 2014, ecartelera, 5 de febrer de 2014
* ↑ Estos son los anti-premios YoGa 2014, Cinemanía, 6 de febrer de 2014
* ↑ 'Los Amantes Pasajeros' y 'El Consejero', las peores películas del año según los Yoga, Antena 3, 5 de febrer de 2014

## Enllaços externs

* 25è Premis YoGa a catacric.org
* Los YoGa eligen lo peor de 2013 a Fotogramas
# Premis YoGa 2009

Els 20è Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2008 per Catacric la nit del 28 al 29 de gener de 2009 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web, de Facebook i de Twitter.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "Sin tetas no hay paraíso" | Sexe a Nova York: La pel·lícula |
| Cinema estranger | Pitjor director | "Quanto solhace" | Catherine Hardwicke, per Crepuscle |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Superfumados" | El duo Robert De Niro-Al Pacino, per Assassinat just |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "No me pidas que te premie, porque te premiaré" | Renée Zellweger, per Appaloosa i Ella és el partit |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "Grandes Espe-ranzas" | La conjura de El Escorial |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "Grandes Espe-ranzas" | Sangre de mayo |
| Cinema espanyol | Pitjor direcció | "En la Cuerda floja" | José Luis Cuerda, per Los girasoles ciegos |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "Dieta no mediterránea" | Javier Cámara, per Fuera de carta i Los girasoles ciegos |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Lo suyo es puro teatro" | Anna Lizaran, per Forasters |
| Cinema espanyol | Uno de los nuestros | "Vicky, Cristina, Bastelona" | Jordi Basté |
| Especials | Intelectuales | "La amenaza fantasma Solomon Shang" | Albert Serra i Jaime Rosales |
| Especials | Académico | "El silencio de los corderos" | Joel Joan |
| Especials | Productor | "El caballero oscuro" | Jaume Roures |

## Referències

* ↑ Garci y Del Real dominan los Razzie españoles, El Correo, 23 de febrer de 2009
* ↑ El reverso de los Oscar. Garci y Del Real dominan los Razzie españoles, El Ideal de Granada, 24 de febrer de 2009

## Enllaços externs

* 20è Premis YoGa a catacric.org
# Prújitsi

Prújitsi (en rus: Пружицы) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, que el 2017 tenia 43 habitants.
# Próspero Fernández Oreamuno

Juan Primitivo Próspero Fernández Oreamuno (n. 18 de juliol de 1834 - m. 12 de març de 1885) va ser president de Costa Rica de 1882 a 1885.

## Estudis

Es va graduar de Batxiller en Filosofia a la Universitat de San Carlos de Guatemala.

## Carrera militar

Va participar en la guerra de 1856-1857 contra els filibusters de William Walker i en el cop militar de 1870 que va portar al poder a Bruno Carranza Ramírez. Durant el govern del seu cunyat Tomás Guardia va ser comandant de plaça de Alajuela i va ascendir a General de Divisió.

## President de la República

Pròsper Fernández Oreamuno va ser President de la República del 10 d'agost de 1882 fins a la seva mort, ocorreguda el 12 de març de 1885.
Durant el seu govern es va implantar el sistema mètric decimal a Costa Rica, es van realitzar importants obres de progrés material, es van signar diversos convenis internacionals significatius, es va emetre el Codi Militar de 1884 (parcialment derogat en 1885) va ser expulsat el Bisbe Monsenyor Bernardo Augusto Thiel i es van emetre les lleis liberals de 1884, que van declarar nul el concordato, van confiscar sense indemnització els cementiris que eren propietat de l'Església Catòlica i van proscriure les comunitats religioses. El Congrés ho va declarar Benemérito de la Pàtria.
El personatge més influent del seu govern va ser el seu cunyat, l'ex President José María Castro Madriz.

## Referències

* ↑ http://www.biografiasyvidas.com/biografia/f/fernandez_prospero.htm
* 1 2 «Próspero Fernández Oreamuno - Guías Costa Rica» (en castelà). [Consulta: 18 juliol 2015].
# Víctor Gómez Pin

Víctor Gómez Pin (Barcelona, 1944) és un filòsof català. Ha estat professor a les Universitat de Dijon, de París, del País Basc i a l'Autònoma de Barcelona. El punt de partida de la seva filosofia és l'obra de Plató i Aristòtil. Als darrers temps s'ha interessat per temes d'epistemologia i de filosofia de les matemàtiques.
Va guanyar el Premi Anagrama d'Assaig l'any 1989 i, l'any 2006, va ser guardonat amb el Premi Espasa d'Assaig pel seu llibre Entre lobos y autómatas.

## Publicacions

* El piscoanálisis. Justificación de Freud (1988)
* La dignidad: Lamento de la razón repudiada (1995)
* Descartes. La exigencia filosófica (1996)
* La tentación pitagórica (1998)
* Los ojos del murciélago, vidas en la caverna global (2000)
* Ciencia de la lógica y lógica del sueño (2002)
* El hombre, un animal singular (2005)
* Tauromaquia, otra forma de comunicar (2006)
* Entre lobos y automatas (2006)
* ¿Qué nos falta para ser felices? (2006)
* Filosofia, interrogaciones que a todos conciernen (2008)
* La tentación pitagórica (2010)
* La mirada de Proust: redención y palabra (2012)
* Reducción y combate del animal humano (2014)
* Descartes: la exigencia filosófica (2014)
* Pitágoras: en la infancia de la filosofía (2019)
* Tras la física. Arranque jónico y renacer cuántico de la filosofía (2019)
* El honor de los filósofos. Barcelona: Acantilado, 2020. ISBN 978-84-17902-29-2.

## Referències

* ↑ «Confinem la nostra gent gran en geriàtrics: vorals de l'ànima», 07-05-2020. [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ «Víctor Gómez Pin». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ El filósofo Víctor Gómez Pin gana el Premio Espasa de Ensayo con 'Entre lobos y autómatas'
* ↑ «Para Todos La 2 - Entrevista - Víctor Gómez Pin, filósofo» (en castellà). RTVE, 20-11-2014. [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ «Víctor Gómez Pin ens presenta el seu llibre "Tras la física. Arranque jónico y renacer cuántico de la filosofía"». TV3, 31-05-2019. [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ Llavina, Jordi. «En filosofia no hi pot haver fidelitats: hi ha dialèctica». Ara, 11-09-2020. [Consulta: 1r novembre 2021].
# Cuiry-lès-Chaudardes

Cuiry-lès-Chaudardes és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cuiry-lès-Chaudardes era de 82 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 30 habitatges eren cases. Dels 26 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cuiry-lès-Chaudardes el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 33 eren actives i 5 eren inactives. De les 33 persones actives 29 estaven ocupades (19 homes i 10 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 5 persones inactives 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa immobiliària.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cuiry-lès-Chaudardes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cuiry-lès-Chaudardes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Can Canal

Can Canal és una masia situada al municipi de Guixers, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Guixers». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya p. 423, 2003. Arxivat de l'original el 2023-12-19. [Consulta: 19 desembre 2023].
# Can Civils (Fornells de la Selva)

Can Civils és una masia de Fornells de la Selva (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de diferents cossos que formen un conjunt allargat amb un cos principal on es troba l'edifici originari. Així a l'entrada podem llegir a la llinda "Jaume Sibilis me fecit 1665". Diferents ampliacions es feren en el segle posterior com es pot comprovar en diferents datacions, 1771, pou de 1701,... Davant l'edificació hi ha una era i una cabana.

## Referències

* 1 2 3 «Can Sibilis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2016].
# Can Cisterna

Can Cisterna és una obra de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de planta basilical orientada a sud-oest. L'estructura de la casa és de planta baixa, pis i golfes. Al primer pis hi ha balcons, sembla que els laterals podrien ser posteriors. Destaca el coronament de línia sinuós de la façana, amb volutes als extrems i un cos més elevat al centre.
L'embigat de fusta ha estat restaurat.

## Referències

* 1 2 «Can Cisterna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Cantó del Buga

El cantó del Buga és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Sarlat e la Canedat. Té 10 municipis i el cap és Al Buga.

## Municipis

* Al Buga
* Campanha
* Flurac
* Jornhac
* Manàuria
* Mausens e Miramont
* Sench Avit de Vialars
* Sent Circ
* Sent Feliç de Relhac e Mòrta Mar
* Savinhac de Miramont

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1979-1998 | Gérard Fayolle | RPR |
| 1998-2004 | Jean-Pierre Gouaud | Divers droite |
| 2004- | Gérard Labrousse | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.564 | 4.677 | 4.460 | 4.531 | 4.571 | 4.693 | 4.843 |