OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Perlesta spatulata

Perlesta spatulata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Canad. Ent. 38:222.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F., 1938. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 13(1):53-87.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:148.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:348.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Petrocoris

Els petrocoris (llatí Petrocorii) foren un poble gal que Claudi Ptolemeu situa a Aquitània. La seva capital fou Vesunna (moderna Perigord). Cèsar diu que van enviar cinc mil homes a Alèsia. Segons Plini el Vell vivien a la vora del Tarnis (Tarn) que marcava la frontera amb el territori de Tolosa, però això és un error, ja que entremig hi havia d'haver els cadurcs. Estrabó els esmenta com a veïns dels niciòbroges, cadurcs, lemovices i arverns i diu que el seu territori tenia mines de ferro. Altres ciutats del seu territori foren Corterate, Trajectus i Diolindum.

## Etimologia

L'etimologia del terme « Petrocorii » no es discuteix entre els lingüistes, només els historiadors la interpreten de vegades de manera diferent.
El primer element s'explica pel gal petru- « quatre ». Es dedueix de l'ordinal petuar(ios) testificat en un objecte de ceràmica de La Graufesenque, a Millau (tuđđos petuar « quarta fornada ») i del compost gal llatinitzat petorritum (« (carruatge) de quatre rodes »), a més de diversos topònims Petromantalo, Pierremande « carrefour », cruïlla (del llatí quadri-furcus). La forma petru- està ben documentada a Petru-sidius, petru-decameto (« catorze »), etc. Es pot comparar amb el gal·lès pedwar : pedr- i el bretó pevar, que volen dir « quatre ». És la mateixa etimologia que el llatí quadru- i del gòtic fidur- (cf. anglès four) tots ells remuntant a l'indoeuropeu *kʷetur̥ / *kʷetru-.
El segon element corios vol dir « exèrcit » i es retroba a l'etnònim Tricorii « els tres exèrcits » (amb tri- traduït per « tres ») i els Coriosolites, així com dins diversos topònims i noms de persona. Es tracta del mateix mot present a les llengües cèltiques modernes (cf. irlandès cuire traduït « tropa » o « exèrcit »; bretó antic cor- que vol dir « família », « tropa »), un parent del germànic *hari- (en gòtic harjis transcrit « exèrcit » i en alt alemany antic hari amb idèntic significat) i del grec koiranos « cap d'exèrcit ».
El sentit general de Petrocorii seria ja que el dels « quatre exèrcits » o « els quatre clans ».

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre VII, LXXV.3». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 71. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ «Petrocorii» (en francès). arbre-celtique.com. L'encyclopédie - L'Arbre Celtique, 1999. [Consulta: 10 febrer 2014].
* ↑ Delamarre 2003, p. 249-250
* 1 2 Delamarre 2003, p. 125
* ↑ Lot, Ferdinand. «cap. 37». A: La Gaule. Les fondements ethniques, sociaux et politiques de la nation française. París: Arthème Fayard (Fayard, maison d'édition), 1967, p. 437.
* ↑ Lambert, Pierre-Yves; Michel Lejeune (pref.). «cap. 35». A: La langue gauloise. Description linguistique, commentaire d'inscriptions choisies. 2a edició. París: Errance (Éditions Errance), 1994, p. 239. ISBN 2877720896.
* ↑ Penaud, Guy. «cap. 395-396». A: Le Grand Livre de Périgueux. Éditions la Lauze, 2003, p. 601. ISBN 2-912032-50-4.

### Bibliografia

* Delamarre, Xavier. Errance. Dictionnaire de la langue gauloise : Une approche linguistique du vieux-celtique continental (en francès), 2003, p. 440. Delamarre2003. ISBN 2877722376. .
# Petrodòlar

El petrodòlar és un dòlar EUA obtingut a través de la venda de petroli per part d'un país exportador a un altre.

## Context

Des del 1945 la força del dòlar ha residit en ser la divisa internacional per a les transaccions petrolieres globals. Llavors, Estats Units d'Amèrica ha anat imprimint centenars de bilions d'aquests "petrodòlars" que usaven les nacions per comprar petroli i energia a països productors (com els que formen l'OPEP). Aquests estats venien el producte a altres nacions a canvi de dòlars, que eren reciclats cap als Estats Units a través de productes econòmics com bons, obligacions i deute en general.

## Terme petrodòlar

Com a conseqüència d'aquest fenomen, Ibrahim Oweiss, professor d'economia de la universitat de Georgetown l'any 1973 va encunyar el terme "petrodòlar".
Aquests "petrodòlars" han actuat favorablement a l'economia dels països de l'OPEP, deixant-los en una posició d'avantatge. Fruit d'aquesta, alguns països han creat els fons sobirans, que han permès paradoxalment ajudar a empreses amb dificultats davant d'una situació econòmica complicada.
La recent pujada del preu del barril de Brent que ha experimentat durant el primer semestre del 2008, arribant a preus de fins a 146 dòlars ha donat més petrodòlars a aquests països exportadors de cru.

## Referències

* La benedicció dels petrodòlars (català)
# Pistas para volver a casa

Pistas para volver a casa és una pel·lícula dramàtica argentina de 2015 escrita i dirigida per Jazmín Stuart. La cinta és protagonitzada per Erica Rivas i Juan Minujín

## Sinopsi

Dina i Pascual són dos germans que van a la recerca d'un tresor després que el seu pare Antonio, internat a un hospital, els reveli que va enterrar uns diners. Pel camí es troben amb Celina, la seva mare, que els va abandonar fa 30 anys.

## Repartiment

* Erica Rivas com Dina.
* Juan Minujín com Pascual.
* Hugo Arana com Antonio.
* Beatriz Spelzini com Celina.

## Recepció

Als Premis Cóndor de Plata 2016 fou nominada a la millor opera prima i a la millor actriu (Erica Rivas). També va participar al Festival Internacional de Cinema d'Hermosillo, on fou nominada a la millor pel·lícula internacional.

## Referències

* ↑ «Jazmín Stuart estrena "Pistas para volver a casa"» (en español). La Nación. [Consulta: 8 abril 2016].
* ↑ “Pistas para volver a casa”, ressenyaa Clarín
* ↑ «Los nominados a los premios Cóndor de Plata [Latinoamérica]». El Ciudadano. [Consulta: 6 abril 2016].
* ↑ Acercar a la gente al séptimo arte, misión del Festival de Hermosillo, 20 Minutos, 26 de novembre de 2015

## Enllaços externs

* Pistas para volver a casa (2014) a Cinenacional.com
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Pistacia palaestina

Pistacia palaestina o pistatxer de Palestina, és un arbre o arbust del gènere del pistatxer comu en la regió del llevant del Mediterrani, especialment Israel, Palestina i Síria). En anglès s'anomena terebinth el mateix nom que es dona a Pistacia terebinthus que és un arbre natiu de l'oest de la conca del mediterrani.

## Descripció

Pistacia palaestina es distingeix de P. terebinthus per tenir els seus folíols ovalats amb els marges una mica pilosos

## Història

Aquest arbre es menciona a la Bíblia, per exemple al llibre del Gènesi, sota el nom hebreu d'"elah" (plural "elim") de vegades es tradueix com roure, el dos tipus d'arbre creixen junts a la seva zona. La Vall d'Elah, és a dir la Vall del pistatxer de Palestina, és on diu la Bíblia que David vencé a Goliat.

## Imatges

* Inflorescència
* Mont Meron a Israel amb fulles de color vermell

## Referències

* ↑ Flowers of the Mediterranean by Oleg Polunin and Anthony Huxley, 1966.
# Picot de Xile

El picot de Xile (Colaptes pitius) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita Xile i la zona adjacent de l'Argentina.

## Descripció

* Fa 32 - 34 cm de llarg. Sense dimorfisme sexual. Ulls groguens.
* Zones superiors brunes ribetejades de blanc. Pit blanquinós amb barrat negrós. Galtes, gola, zones auriculars i al voltant dels ulls, marró clar.

## Hàbitat i distribució

Boscos del centre i sud de Xile i zones limítrofes del sud de l'Argentina.
# Picot de Reichenow

El picot de Reichenow (Campethera scriptoricauda) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita els boscos de Moçambic, centre i sud-est Malawi i centre i est de Tanzània.
# Phlyctimantis leonardi

Phlyctimantis leonardi és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a la República del Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, Gabon i, possiblement també, a Angola.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A., Largen, M. & Burger, M. 2004. Phlyctimantis leonardi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Plaça de Gato Pérez

Plaça de Gato Pérez és una petita plaça del barri de Gràcia de Barcelona, a la cruïlla del carrer de Josep Torres i del carrer Tagamanent. En comparació amb la resta de places gracienques és relativament recent, atès que va ser inaugurada el 18 d'octubre de 1990; va comptar amb l'actuació del grup local Sabor de Gràcia.
L'espai rep el seu nom en honor al cantautor argentí de nom artístic homònim, el qual va estar molt vinculat al barri i especialment als carrers que acullen la plaça. És al bar Petxina, ubicat a la mateixa plaça i que actualment és una fusteria, on l'artista s'intruí en la rumba catalana veient actuar els gitanos i sumant-s'hi a ells. Un altre edifici emblemàtic va ser el taller de reparacions de Harley Davidson que hi hagué en el número 11.
La plaça fa 265 m² i l'envolten diversos edificis, encara que cap està numerat a aquesta, sinó que pertanyen al carrer Torres. El paviment té la particularitat de conformar una silueta de mitja guitarra a través de llambordes vermelles, rajoles de formigó i peces de granits. A l'escocell de l'únic arbre de la plaça s'hi instal·là una placa en ferro anomenada A Gato Pérez promoguda per la Unió Gitana de Gràcia el maig de 1991; actualment s'ha retirat.
Ha estat el centre neuràlgic de la Festa Major de Gràcia al carrer Torres en els diferents períodes que el veïnat hi ha participat. En la dècada de 1990 van obtenir molt bons resultats amb dos primers premis (1990 i 1991) i diversos segons.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Segura i Capellades, 2003, p. 120-122.
* ↑ «La ruta felina de la petita Triana» (en catalan). [Consulta: 23 juliol 2022].

## Bibliografia

* Segura i Capellades, Carme; Farré i Olivé, Eduard; Camps i Sala, Esteve. Les Places de Gràcia. Impressions de Josep Buch. Taller d'Història de Gràcia, 2003, p. 120-122. DL B 48984-2001.
# Peter van Anrooy

Peter van Anrooy (Zaltbommel, 13 d'octubre de 1879 - la Haia, 31 de desembre de 1954) fou un compositor i director d'orquestra neerlandès de música clàssica.
Van Anrooy va néixer a Zaltbommel a la província de Güeldes, fill de Jozefa Helena Maria Pool i de Peter Gijsbert van Anrooij, apotecari. La família aviat es va traslladar a Utrecht, on van Anrooy va aprendre piano, violí i composició en una escola de música (1890-1899). Després durant dos anys va estudiar direcció a Dresden i Moscou. A Moscou també va rebre lliçons de contrapunt de Serguei Tanéiev. Després d'acabar els estudis, van Anrooy tocava violí amb orquestres a Glasgow i Zuric i el 1905 va tornar als Països Baixos, on cap al 1905 va assumir llocs de director d'orquestra amb l'Orquestra de Groningen i director d'una escola de música. A Groningen va obtenir un títol de doctorat honorari el 1914.
Van Anrooy va continuar dirigint amb diverses orquestres neerlandeses fins al 1940. Mentre que ea l'inici es va centrar sobretot en clàssics com Bach, Mozart, Beethoven, Debussy, Ravel, Mahler i Strauss, després va posar més atenció als compositors neerlandesos moderns. També va compondre ell mateix, començant per una peça de piano Mars voor piano vierhandig (Marxa per piano a quatre mans) el 1891 i acabant amb variacions en melodies neerlandeses el 1937. La seva composició més coneguda és Piet Hein Rhapsodie voor symfonieorkest, que es va basar en la cançó neerlandesa De Zilvervloot (flota del tresor espanyol) de J.J. Viotta en J.P. Heije. Després de la Segona Guerra Mundial, entre 1947 i 1954 va emetre un programa setmanal de ràdio educativa a AVRO (Associació General de Radiodifusió) sobre la comprensió de la música clàssica.
Van Anrooy tenia un fort caràcter i estava actiu políticament. El 1933 va signar el manifest «Bruinboek van de Hitler-terreur en de Rijksdagbrand» (traduït: «Llibre marró del terror de Hilter i el foc del Reichstag») i el 1937 es va negar a dirigir la cançó nazi Horst-Wessel-Lied al matrimoni del príncep Bernat de Lippe-Biesterfeld i Juliana dels Països Baixos. Com a resultat, la seva música va ser prohibida durant la guerra. El 29 de novembre de 1906 van Anrooy es va casar amb Frederique Johanna Adolphina de l'Espinasse; van tenir dues filles.

## Referències

* 1 2 Thijsse, W.H.. «Anrooij, Peter Gijsbert van (1879-1954)». A: Biografisch Woordenboek van Nederland (en neerlandès), 12-11-2013.
* ↑ Kiliaan, Joyce. «Peter van Anrooy 1879–1954, Dirigent en Componist». A: C.A.M. Gietman et alii (eds.). Biografisch Woordenboek Gelderland (en neerlandès). volum 3, Bekende en onbekende mannen en vrouwen uit de Gelderse geschiedenis. Hilversum: Verloren, 2002, p. 14–17.
# Pokémon: The Mastermind of Mirage Pokémon

The Mastermind of Mirage Pokémon (‘El cervell dels Pokémon Miratge’) als Estats Units, coneguda al Japó com a Senritsu no Mirāju Pokemon (戦慄のミラージュポケモン, lit. L'aterridor miratge Pokémon) és un episodi especial de televisió de l'anime Pokémon, creat per al desè aniversari de la franquícia Pokémon. Va ser estrenat als Estats Units el 29 d'abril del 2006 a Kids' WB!. Al Japó, va ser llançat al web oficial com a 戦慄のミラージュポケモン el 13 d'octubre del 2006. A Hispanoamèrica, va ser estrenat per Cartoon Network el 13 de juliol del 2008 en un especial pel dia del nen anomenat «Dia Super Secret».
Aquesta va ser la primera producció doblada per Pokémon USA i TAJ Productions en lloc de 4Kids als Estats Units. A causa del canvi de concessió de llicències, els actors de doblatge que havia treballat durant vuit anys en la versió de 4Kids, van ser reemplaçats per altres actors de veu.

## Referències

* ↑ Mullin, J. «Pokemon Movie 8 - Lucario & The Mystery of Mew» (en anglès). IGN, 17 maig 2012. [Consulta: 14 abril 2024].
* 1 2 Camp, B.; Davis, J. Anime Classics Zettai! 100 Must-See Japanese Animation Masterpieces (en anglès). Stone Bridge Press, 2011. ISBN 9781611725193.
# Pokémon: The Movie 2000

Pokémon: The Movie 2000 (劇場版ポケットモンスター 幻のポケモン ルギア爆誕, Gekijōban Poketto Monsutā Maboroshi no Pokémon Rugia Bakutan, lit. ‘Pokémon: La Pel·lícula: El Pokémon Fantasma, el Naixement explosiu de Lugia’) és la segona pel·lícula del anime Pokémon. Obtingué una recaptació global de 70 milions de dòlars.

## Repartiment

| Personatge | Actor de veu (Japó) |
| Ash Ketchum | Rica Matsumoto |
| Pikachu | Ikue Ōtani |
| Misty | Mayumi Iizuka |
| Tracey Sketchit | Tomokazu Seki |
| Marill | Mika Kanai |
| Jessie | Megumi Hayashibara |
| James | Shinichirō Miki |
| Meowth | Inuko Inuyama |
| Lawrence III | Takeshi Kaga |
| Melody | Akiko Hiramatsu |
| Maren | Kotono Mitsuishi |
| Elder | Chikao Ōtsuka |
| Profesor Oak | Unshou Ishizuka |
| Narrador | Unshou Ishizuka |
| Delia Ketchum | Masami Toyoshima |
| Profesora Ivy | Keiko Han |
| Slowking | Masatoshi Hamada |
| Lugia | Kōichi Yamadera |

## Referències

* ↑ Galbraith IV, 2008, p. 407.
* ↑ Cañadas, Y. «PokéMania cinèfila». El Cinèfil, 23 juliol 2016. [Consulta: 13 abril 2024].

## Bibliografia

* Galbraith IV, Stuart. The Toho Studios Story: A History and Complete Filmography (en anglès). Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-1461673743.
# Picot negre emplomallat

El picot negre emplomallat (Campephilus pollens) és una espècie d'ocell de la família dels pícids. Habita la selva humida dels Andes, entre els 900 i 3650 m, des de Colòmbia i sud-oest de Veneçuela, cap al sud, a través de l'Equador fins al nord del Perú.
# Picot negre esplèndid

El picot negre esplèndid (Campephilus splendens) és una espècie d'ocell de la família dels pícids. Habita la selva humida i clars de les terres baixes fins als 1100 m, a Panamà, nord-oest de Colòmbia i oest de l'Equador. Ha estat considerat una subespècie de Campephilus haematogaster però avui són considerats espècies diferents.

## Referències

* ↑ H Winkler i D.A. Christie (2017). Woodpeckers (Picidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona
# Pierre Frieden

Pierre Frieden (Mertert, 28 d'octubre de 1892 - Zúric, 23 de febrer de 1959) fou un escriptor i polític luxemburguès, Primer Ministre de Luxemburg durant onze mesos, del 29 de març de 1958 fins a la seva mort, el 23 de febrer de 1959. També va exercir el càrrec de ministre de l'Interior des de 1951.

## Biografia

De 1912 a 1916 va estudiar filosofia i literatura a la ciutat de Luxemburg i en Friburg, Zúric, Ginebra i Múnic. El 1919 es va convertir en professor i va ensenyar fins al 1940 al Lycée classique de Diekirch, l'Ateneu de Luxemburg i a les Cours Supérieurs.
Durant la invasió alemanya de Luxemburg el 1940 ell va ser l'únic membre del govern que no va poder escapar a l'exili. Del 18 de setembre fins al 4 de novembre de 1942 va ser internat en el camp de concentració d'Hinzert. El 1944, després de l'alliberació de Luxemburg, es va convertir en Ministre d'Educació, Cultura i Ciència per ordre de Pierre Dupong. Des del 14 de desembre de 1945 al 15 de juliol 1948 va ser membre del Consell d'Estat.
Va tornar al seu lloc com a Ministre d'Educació, Cultura i Ciència durant el govern de Joseph Bech,-primer ministre després de la mort de Pierre Dupong el 1953-. També va ser Ministre de l'Interior. El 29 de maig de 1958 es va convertir en primer ministre. Solament un any més tard, el 1959, va morir a Zuric.

## Obra literària

L'obra literària de Pierre Frieden té com a centre la llum d'un humanisme catòlic.
Publicacions en francès
* De la primauté du spirituel
* Variations sur le thème humaniste et européen
* Vertus de l'humanisme chrétien
Publicacions en alemany
* Das französische Bildungswesen in Geschichte und Gegenwart
* Meditationen um den Menschen. Band 1
* Meditationen um den Menschen. Band 2
* Fritz Endres. Erlebnissse aus Gefängnis und KZ
# Picot alabarrat septentrional

El picot alabarrat septentrional (Colaptes melanochloros) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita diversos medis boscosos de l'est i sud del Brasil, est del Paraguai, Uruguai.

## Referències

* ↑ «picot alabarrat septentrional». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 26 abril 2021].
# Pietro de Litala

Pietro de Litala o Pietro Delitala (Bosa, Sardenya, 1550 - 1590?) fou un escriptor sard, fill del vescomte de Sanluri. És considerat el primer poeta sard que emprà l'italià a les seves poesies, a Rime diverse (Càller, 1595), llengua que adoptà després de fugir de Sardenya a causa d'un disputa amorosa i visitar Còrsega i Itàlia, on es va fer amic de Torquato Tasso. Quan tornà a Sardenya fou arrestat per la Inquisició, però fou alliberat per la intercessió del bisbe de Bosa, Giovanni Francesco Fara, a qui dedicà alguns poemes.
# Pont del Remei de Castelló de Tor

El Pont del Remei de Castelló de Tor és una obra del Pont de Suert (Alta Ribagorça) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Pont de Castelló de Tor d'un arc, tot de pedra, d'esquena d'ase, molt ben conservat, amb baranes i el terra de palets. Té a tocar l'ermita de la Mare de Déu del Remei. És situat sobre la Noguera de Tor, afluent per l'esquerra del riu Noguera Ribagorçana.

## Referències

* ↑ «Pont del Remei de Castelló de Tor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Pontremoli

Pontremoli és un comune (municipi) de la província de Massa i Carrara, a la regió italiana de la Toscana. Es troba a la vall alta del Magra, a 40 quilòmetres al nord-est de La Spezia per ferrocarril i a 90 quilòmetres al sud-oest de Parma. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 7.182 habitants.
Pontremoli limita amb els següents municipis: Berceto, Borgo Val di Taro, Corniglio, Filattiera, Mulazzo, Zeri, Albareto i Villafranca in Lunigiana

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 25 febrer 2020].
# Pimelodus blochii

Pimelodus blochii és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes. Els mascles poden assolir els 35 cm de llargària total. Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco i Amazones.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Cervigón, F., R. Cipriani, W. Fischer, L. Garibaldi, M. Hendrickx, A.J. Lemus, R. Márquez, J.M. Poutiers, G. Robaina i B. Rodriguez 1992. Fichas FAO de identificación de especies para los fines de la pesca. Guía de campo de las especies comerciales marinas y de aquas salobres de la costa septentrional de Sur América. FAO, Roma, Itàlia. 513 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Cuvier, G. & Valenciennes, A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Historie naturelle des poissons. v. 15: i-xxxi + 1-540, Pls. 421-455.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.