OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hoy por hoy

Hoy por hoy és un informatiu radiofònic espanyol, que es transmet des del dilluns 22 de setembre de 1986 a la Cadena SER. Amb més de trenta anys de transmissions a l'aire, ha aconseguit situar-se líder de la ràdio matinal en nombroses ocasions. El 2002 el programa es va expandir internacionalment i es va començar a transmetre a diversos països llatinoamericans, com Colòmbia i Mèxic, i també als Estats Units.
És, amb una mitjana de tres milions d'oïdors, el programa líder de la ràdio a Espanya. Dirigit i presentat per les periodistes Gemma Nierga i Pepa Bueno, s'emet diàriament de dilluns a divendres de les 6:00h a les 12:20h. El programa, de marcat caràcter informatiu, dedica les primeres hores del programa a repassar l'actualitat espanyola i internacional de tots els àmbits, especialment en el terreny polític. Destaca per l'emissió en directe d'entrevistes amb els personatges més destacats del dia, incloent-hi els principals líders polítics i caps de govern. Aquest tram, entre les 6:00h i les 10:00h hores és presentat per Pepa Bueno. Des de les 10:00h i fins a les 12:20h hores el programa adquireix un to més informal donant entrada a diverses seccions de temàtica variada, en les quals també té cabuda l'humor. Aquest tram és presentat per Gemma Nierga.

## Història

Hoy por hoy va fer la seva primera emissió el 22 de setembre de 1986, dirigit i presentat per Iñaki Gabilondo. Durant els seus primers anys en antena va tenir una dura pugna amb el programa Protagonistas, de Luis del Olmo, que liderava l'audiència de la franja matinal de la ràdio espanyola. En la tercera ona de l'Estudi General de Mitjans (EGM) de 1995 va obtenir el lideratge (2.117.000 d'oïdors d'Hoy por hoy enfront de 2.021.000 de Protagonistas) que ja no abandonaria. Gradualment, va anar augmentant la seva mitjana d'oients fins a arribar als 3.324.000 de la primera ona de 2004 segons l'EGM. El 1995 va rebre un Premi Ondas en la categoria Internacionals de ràdio pel programa especial sobre els 70 anys del naixement de la radiodifusió a Espanya.
El 30 d'agost de 2005 la Cadena SER va anunciar el canvi més important en la història del programa: Iñaki Gabilondo, director i presentador durant gairebé dinou anys, deixava el programa per encarregar-se de dirigir el telenotícies nocturn de la nova cadena de televisió Cuatro, pertanyent al Grup PRISA com la Cadena SER. En substitució de Gabilondo, la Cadena SER va anunciar el fitxatge de Carles Francino, que va dirigir i va presentar Hoy por hoy des del 19 de setembre de 2005.
Cal destacar la incorporació entre finals de 2006 i 2010 de Juanma Ortega com a animador i prescriptor publicitari, després de vuit anys realitzant el programa despertador Anda ya a Los 40 Principales.
Des del 3 de setembre de 2012 condueixen el programa Pepa Bueno i Gemma Nierga com a conseqüència d'una reestructuració de la programació de la Cadena SER. Carles Francino va passar a dirigir a les tardes el programa La ventana, també de la Cadena SER

## Referències

* ↑ «Los Ondas de 1995 apuestan por la creatividad en los programas de radio y televisión». El País [Barcelona], 03-11-1995.

## Enllaços externs

* Hoy por hoy - Lloc web oficial
# Hoya-Gonzalo

Hoya-Gonzalo és un municipi de la província d'Albacete, que es troba a 32 km d'Albacete, en la comarca de la Manxa de Montearagón (Chinchilla de Montearagón).
Ocupa una superfície de 114,6 km², relativament plana, i posseeix un clima continental. El 2006 tenia 808 habitants.
# Ikunolita

La ikunolita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de la seva localitat tipus: la mina Ikuno, situada a la prefectura d'Hyogo, al Japó.

## Característiques

La ikunolita és un sulfur de fórmula química Bi₄S₃. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. És un minerals isostructural amb la joseïta i la laitakarita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ikunolita pertany a «02.DC - Sulfurs metàl·lics, amb variable proporció M:S» juntament amb els següents minerals: hedleyita, ingodita, joseïta-B, kawazulita, laitakarita, nevskita, paraguanajuatita, pilsenita, skippenita, sulfotsumoïta, tel·lurantimoni, tel·lurobismutita, tetradimita, tsumoïta, baksanita, joseïta-C, protojoseïta, sztrokayita, vihorlatita i tel·luronevskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Ikuno, situada a la ciutat d'Asago, a la prefectura d'Hyogo de la regió de Kinki, al Japó. Tot i no tractar-se d'una espècie gens abundant ha estat descrita en tots els continents del planeta.

## Referències

* ↑ «Ikunolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 28 novembre 2017].
# Ikun-Ishar

Ikun-Ishar (o Ikun-Išar) va ser un rei de Mari, una important ciutat-estat a l'antiga Mesopotàmia, probablement cap a l'any 2330 aC.
El seu nom es llegeix a les Tauletes d'Ebla, i el seu regnat va coincidir amb el rei d'Ebla Irkab-Damu. Ebla era tributària de Mari, però amb la pujada al tron d'Irkab-Damu va reduir l'import del tribut que pagava i aquella ciutat-estat es va començar a expandir àmpliament pel territori, fins a convertir-se en un important estat al nord de Síria. Molts petits estats situats al curs de l'Eufrates mitjà van caure sota domini eblaïta. Ikun-Ishar no va poder fer front a l'expansió d'Irkab-Damu i de la ciutat d'Ebla, i el regne de Mari va entrar en decadència, accentuada encara per la pèrdua de poder del seu successor Hida'ar sobre l'Eufrates i sobre les seves antigues possessions, que van passar a mans d'Ebla.

## Referències

* ↑ Archi, Alfonso; Maria Giovanna Biga «A victory over Mari and the fall of Ebla». Journal of cuneiform studies, 55, 2003, pàg. 32-33.
# Ikun-Shamagan

Ikun-Shamagan va ser un rei de Mari, la ciutat-estat de l'antiga Mesopotàmia coneguda per ser un important centre de comerç.
Va regnar cap a l'any 2500 aC o potser cap al 2445 aC, segons les diverses cronologies existents. És un dels tres reis de Mari dels que s'han trobat restes arqueològiques. Els altres dos són Ikun-Shamash (amb qui de vegades se'l confon i que probablement va ser un rei anterior) i Ishqi Mari. Aquests reis de Mari utilitzaven en les seves inscripcions la llengua accàdia en comptes de la llengua sumèria, com feien altres reis de països més al sud.

## Referències

* ↑ Spycket, Agnes. La statuaire du Proche-Orient ancien. Leiden; Köln: E. J. Brill, 1981, p. 87-89. ISBN 9789004062481.
# Ikuo Matsumoto

Ikuo Matsumoto (Prefectura de Tochigi, Japó, 3 de novembre de 1941), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Ikuo Matsumoto va disputar 11 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Impost sobre Vehicles de Tracció Mecànica

L'Impost sobre Vehicles de Tracció Mecànica (també conegut com a impost de circulació) és un impost municipal espanyol d'imposició obligatòria. Grava la titularitat sobre vehicles de tracció mecànica que són aptes per a circular per la via pública.
L'antecedent d'aquest impost va ser el de Circulació. Va ser regulada per la Llei Reguladora d'Hisendes Locals (art. 93.1) i més endavant pel Text Refòs de la Llei Reguladora d'Hisendes Locals (art. 92.1). El 2008, l'impost arribava a variar fins més de 300% entre municipis.
El subjecte passiu és tota persona, física o jurídica, o entitat que tenen el nom en el permís de circulació del vehicle.
Aguilar-Muñoz (2016, p. 117) explica que és controvertit què és considerat vehicle apte per a circular.

## Exempció

Estan exempts els vehicles oficials estatals (estat central, comunitats autònomes i ens locals) adscrits a la defensa nacional o seguretat ciutadana, els de representacions diplomàtica, oficines consulars, agents diplomàtics i funcionaris consulars de carrera acreditats a Espanya, els de vehicles d'organismes internacionals amb seu a Espanya i dels membres amb estatuts diplomàtic, els vehicles establerts en tractats i convenis internacionals, els de persones de mobilitat reduïda determinats a l'apartat A de l'annex II del Reial Decret 2822/1998, de 23 de desembre, els de discapacitats matricul·lats al seu nom per a ús exclusiu, els vehicles destinats a atenció sanitària o trasllat de ferits o malalts, els vehicles destinats al transport públic urbà que excedeixen nou places i els tractors, remolcs, semirremolcs i maquinària que compten amb Cartilla d'Inspecció Agrícola.
L'exempció per a l'Església Catòlica ha sigut plantejada en relació a l'Acord econòmic de 1979. La sentència de 13 de juliol de 1998 del Tribunal Superior de Justícia de Madrid va establir que sí s'aplicava l'exempció.

## Referències

* ↑ Ballesteros Fernández, 1992, p. 517.
* 1 2 Aguilar-Muñoz, 2016, p. 117.
* ↑ Cañamares Arribas, 2012-2013, p. 306.
* ↑ Ballesteros Fernández, 1992, p. 529.
* ↑ Peraita, Laura «El impuesto de circulación varía hasta un 300% entre diferentes municipios». Las Provincias, 09-04-2008 [Consulta: 27 maig 2019].
* 1 2 Aguilar-Muñoz, 2016, p. 121.
* ↑ Aguilar-Muñoz, 2016, p. 119.
* ↑ Aguilar-Muñoz, 2016, p. 120.
* ↑ Cañamares Arribas, 2012-2013, p. 305.
* ↑ Cañamares Arribas, 2012-2013, p. 307.

## Bibliografia

* Ballesteros Fernández, Ángel. Manual de administración local. 2a ed. ampliada i actualitzada. Granada: Comares, 1992. ISBN 84-87708-33-1.
* Cañamares Arribas, Santiago «La (Des)Igualdad religiosa en la tributación local: Las exenciones de las confesiones religiosas en el impuesto de construcciones, instalaciones u obras y en el impuesto sobre vehículos de tracción mecánica». Anuario de la Facultad de Derecho, 30, Data incorrecta, pàg. 299-310.
* Aguilar-Muñoz, Francisco. Los Impuestos Locales en España: Situación actual y perspectiva de futuro. Universidad de Málaga. Servicio de Publicaciones y Divulgación Científica, 2016.
# Incident del Sismik

L'incident del Sismik entre Grècia i Turquia es produí al febrer-març 1987, quan el vaixell de sondeig sísmic turc RV MTA Sismik 1 es disposava a entrar en aigües gregues. El conflicte es va disparar quan el govern grec va anunciar que voldria nacionalitzar la North Aegean Petroleum Company per començar operacions de perforació a la recerca de petroli en la part més contestada de la plataforma continental egea.
El conflicte es va acabar quan el primer ministre turc Turgut Ozal, sota pressió dels Estats Units i altre nacions membres de l'Otan, va ordenar que el vaixell de sondeig sísmic eviti les aigües disputades per ambdós països.

## Referències

* ↑ Stroescu, Oana-Camelia «The Aegean crises' effects on social behaviour. Stereotyping the alterity: the case of the Greek printed media (1974-1996)» (en anglès). Review of Applied Socio- Economic Research, 2, 2011, pàg. 177-182. ISSN: 2247-6172.
* ↑ Cowell, Alan; Times, Special To the New York «Greeks and Turks Ease Aegean Crisis» (en anglès). The New York Times, 29-03-1987. ISSN: 0362-4331.
# Indian Hills (Colorado)

Indian Hills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 1.197 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Indian Hills tenia 1.197 habitants, 494 habitatges, i 338 famílies. La densitat de població era de 98,3 habitants per km².
Dels 494 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 33,1% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.000 $ i la renda mediana per família de 61.538 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.536 $ mentre que les dones 31.087 $. La renda per capita de la població era de 26.696 $. Entorn del 0,3% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Indian Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Indian Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Hyla wrightorum

Hyla wrightorum és una espècie de granota que es troba a Mèxic i als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Amphibian Species of the World 6.2, an Online Reference» (en anglès). Museu Americà d'Història Natural. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «Hyla wrightorum» (en anglès). Universitat de Califòrnia a Berkeley - AmphibiaWeb. [Consulta: 11 agost 2024].
# Hylaeamys acritus

Hylaeamys acritus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del nord-est de Bolívia. Els seus hàbitats naturals són els boscos humits semicaducifolis, els boscos de lianes i les formacions de sabana i cerrado. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Emmons, L.; Patton, J. L. Hylaeamys acritus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25 desembre 2016.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Incaeromene

Incaeromene és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per David E. Gaskin el 1986. La seva única espècie, Incaeromene subuncusella, descrita en el mateix article, es troba a Perú.
L'envergadura és d'uns 15 mm. El nom del gènere es deriva de les paraules «inca» i de «eromene» (paraula del grec antic que significa amant).

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ Gaskin, David E. (1986). "New Genera for the Neotropical "Pareromene" species (Pyralidae: Crambinae)". PDF Journal of the Lepidopterists' Society. 40 (4): 271–288.
# Infanteria de Marina de l'Armada Argentina

El Comandament de la Infanteria de Marina de l'Armada Argentina, és un dels quatre comandaments operatius de la institució. La Infanteria de Marina Argentina (IMARA) té els seus orígens en la Infanteria de Marina Espanyola, en l'època del Virregnat del Riu de la Plata. Després de la independència de la República Argentina va ser administrada per l'Exèrcit Argentí i per l'Armada Argentina, fins que en 1946 va passar per llei a estar totalment sota la jurisdicció de l'Armada Argentina.

## Referències

* ↑ www.ara.mil.ar/
# Ingo Friedrich

Ingo Friedrich (nascut el 24 de gener de 1942, a Kutno - Wartheland) és un exmembre del Parlament Europeu per Alemanya (Baviera). Va ser escollit a la llista de la CSU i s'asseu amb el grup Grup del Partit Popular Europeu. Friedrich és llicenciat universitari en Economia. Va ser membre del consell de districte de Weißenburg-Gunzenhausen (1972 a 1996) i va ser el cap de la delegació CSU al Parlament Europeu entre 1992 i 1999. Ha estat guardonat amb l'Orde Bavaresa de Mèrit i el Creu Federal del Mèrit, de primera classe.
De juliol de 2004 a gener de 2007 Friedrich va ser un dels 14 vicepresidents del Parlament Europeu. Des de l'octubre de 2002, ocupa el càrrec de tresorer del Partit Popular Europeu (EPP). El 16 de gener de 2007, va ser elegit un dels 6 qüestors del Parlament Europeu. Des de setembre de 2009 ha estat President del Senat Econòmic Europeu. El 20 de febrer de 2013, Friedrich va esdevenir membre honorari de PIME Europa, l'organització pro-empresarial dins del Partit Popular Europeu, que té per objecte millorar la situació de les petites i mitjanes empreses de tot Europa.

## Referències

* ↑ «Your MEPs». European Parliament. [Consulta: 21 gener 2010].
* ↑ Anunci de la Membres Honoraria, Bloc de PIME d'Europa, 1 d'abril de 2013.
# Héctor Puricelli

Héctor Puricelli (Montevideo, 15 de setembre de 1916 - Roma, 14 de maig de 2001), conegut a Itàlia com Ettore Puricelli, fou un futbolista i posterior entrenador uruguaià, nacionalitzat italià.

## Trajectòria esportiva

Després de jugar al club Central Español de la seva ciutat natal Montevideo, Puricelli marxà a Itàlia l'any 1938 per a jugar al Bologna FC 1909 de la Sèrie A. El club bolonyès visqué, amb Puricelli a la davantera, una de les seves millors etapes i guanyà la lliga italiana de la temporada 1938-39. Aquesta temporada fou el màxim golejador de la lliga italiana de futbol amb 19 gols, juntament amb Aldo Boffi. Ho tornà a ser la temporada 1940-41 amb 22 gols i guanyà a més la seva segona lliga.
Després de la Segona Guerra Mundial fitxà pel Milan, on assolí diversos subcampionats. Acabà la seva trajectòria a l'AC Legnano de la Serie B.
Jugà un partit internacional amb la selecció italiana de futbol l'any 1939.
També destacà com a entrenador. Alguns dels clubs que dirigí foren AC Milan, Palermo, FC Porto, Varese, Atalanta BC, Lanerossi Vicenza, Foggia o Genoa CFC.

## Palmarès

* Lliga italiana de futbol: 1938-39, 1940-41

## Referències

* ↑ «Enciclopedia Del Calcio». Arxivat de l'original el 2008-03-19. [Consulta: 29 setembre 2010].
* ↑ PlayerHistory.com
# Intragna (Ticino)

Verscio és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Locarno.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Intramuros

Intramuros és el districte emmurallat de la ciutat de Manila (Filipines). Està situat a la riba meridional del riu Pasig a la ubicació original de la ciutat fundada per Miguel López de Legazpi el 1571.
Era el centre governatiu, educatiu i comercial de les Filipines quan era colònia espanyola. Va ser lliurat per Espanya al govern dels Estats Units d'Amèrica amb motiu de la Guerra hispano-estatunidenca 1898, que va acabar amb la sobirania espanyola de les illes després de 333 anys de colonització. Posteriorment, el sector va ser arrasat a la Segona Guerra Mundial per la mateixa aviació nord-americana, ja que allà s'albergava l'estat major de l'ocupació japonesa.
Contenia notables exemples de l'arquitectura colonial espanyola dels segles XVII, XVIII i xix, com hospitals, escoles, convents i diverses seus governamentals. Així apareixen dibuixats per l'Expedició Malaspina (1789-1794). Encara es poden contemplar les muralles que van donar origen al nom de la ciutadella, la versió modernitzada del Palau del Governador (al lloc on s'aixecava l'antic Hotel Anglès, a la plaça de la Catedral); les restes del Fort de Santiago, en honor del sisè governador espanyol de les Filipines, Santiago de Vera, així com moltes esglésies catòliques, com l'església de San Agustín, construïda pel soldat i arquitecte Juan Macias el 1586, que es troba inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO, L'actual Catedral és rèplica de la primitiva, destruïda per un terratrèmol al segle xix a Manila.

## Referències

* ↑ Aguilera Rojas, Javier. Manila, 1571-1898: Occidente en Oriente. Ministerio de Fomento, Secretaría General Técnica, Centro de Publicaciones, 1998, p. 66, 82.
* ↑ Sotos Serrano, Carmen. Los pintores de la expedición de Alejandro Malaspina. Real Academia de la Historia, 1982.

## Bibliografia

* Luengo, Pedro. _arquitectura en Manila, 1739-1762. Fundación Universitaria Española, 2012.

## Vegeu també

* Expedició Malaspina
* Manila
* Ocupació britànica de Manila
Viccionari
# Ib (mitologia)

Ib , simbolitzat pel cor, era considerat una de les parts espirituals més importants de l'ésser humà, segons la mitologia egípcia.
Els egipcis van emprar dues paraules diferents per designar el cor: ib i haty . Amb el terme ib se solen referir al cor com a òrgan que originava els sentiments, la seu del pensament, memòria, intel·ligència, consciència, imaginació, valor, força vital, el desig, etc. La paraula haty (ḥ3ty) solia utilitzar per indicar el cor en el seu aspecte físic. Com per a altres antigues cultures, el cor era la seu de les emocions, també del pensament intel·lectual, consciència i moralitat.
Ib «el cor» en jeroglífic :

## Rellevància en el panteó egipci

L'escatologia egípcia suposava que el cor, després de la mort, era sotmès a la psicostasi: el ib, representat pel cor del difunt, era dipositat pels déus en el plat d'una balança i en l'altre estava situada la Maat, la Justícia i Harmonia universal, simbolitzada per una ploma d'estruç. En les mòmies egípcies, a la zona del cor, se solia posar un escarabeu, la representació de Jepri, l'escarabat símbol de la resurrecció, amb la inscripció: «No parlaràs contra el cor durant el judici d'Osiris». Per als antics egipcis, els components de l'esperit humà són: Ib , Ka, Ba, Akh, Ren i Sheut.

## L'ib en el llenguatge egipci

Entre els antics egipcis, la concepció animista del cor quedava expressada en frases quotidianes com: aut-ib «alegria» (literalment: amplitud de cor), AQA-ib «honrat» (de cor correcte), uba- ib «confiar en» (obrir el cor), ua-ib «insolent» (excés de cor), UAH-ib «capaç de fer» (deixar anar el cor), Beten-ib «insolent» (de cor desafiant), hehy-en-ib «ligent (de cor que cerca), Jak-ib « alienat »(sense cor).

## Referències

* ↑ Actualment, el cor segueix sent el símbol per excel·lència de les emocions amoroses. El fonament d'aquestes suposicions va haver de ser empíric, ja que les emocions tenen el seu reflex en els batecs del cor, a més, qualsevol ésser mor immediatament si rep una ferida al cor, però aquest cor segueix "viu", bategant, moments després de ser extret del cos inert.
* ↑ Collier i Manley, 2003, Introducció als jeroglífics egipcis.

## Bibliografia

* Collier, Mark; Manley, Bill. Versió de Pérez Accino, José R.. Introducció als jeroglífics egipcis. Aliança Editorial, 2003. 8420629375.

## Vegeu també

* Ésser humà (Antic Egipte)
# Izz al-Dawla

Izz-ad-Dawla fou un títol honorífic o làqab. Els títols amb inclusió de Dawla (‘Dinastia’) aparegueren al segle x, i el primer fou per a al-Qàssim, visir del califa al-Muktafi (902-908), que va rebre el de Walí-ad-Dawla (‘Amic de la Dinastia’) des del 902.
Fou corrent a l'època búyida i el principal personatge que el va portar fou Izz-ad-Dawla Bakhtiyar.
# Iconòfor

Un iconòfor és una imatge que apareix al voltant de la caplletra en alguns diccionaris i que, escrita, comença per aquella lletra. Els iconòfors són triats a causa de la lletra inicial del seu nom. És un terme modern creat per la divulgadora de la il·lustració ornamental de diccionaris Thora van Male. L'adaptació al català d'aquest terme és de Joan Puig Malet (l'any 2007 en el bloc de lexicografia Gazophylacium).

## Diccionaris catalans amb iconòfors

* Diccionari de la llengua catalana ab la correspondencia castellana, de Pere Labèrnia (Espasa y Companyía, Barcelona, 1888-1892). És la tercera edició. L'autor dels iconòfors és Apel·les Mestres.
* Diccionario de la lengua castellana con la correspondencia catalana, de Delfí Donadiu (Espasa y Companyía, Barcelona, 1895-1897). L'autor dels iconòfors (diferents als anteriors) és Apel·les Mestres.

## Vegeu també

* Diccionari
* Lexicografia

## Enllaços externs

* Web de la creadora del terme en francès, Thora van Male Arxivat 2007-10-24 a Wayback Machine.
* Bloc on apareixen exemples d'iconòfors catalans
* Viccionari
Viccionari