OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kelmscott

Kelmscott és una població i parròquia civil d'Anglaterra situada sobre el Riu Tàmesi a West Oxfordshire, a uns 3 km de Lechlade del veí Gloucestershire. Des de l'any 2000 s'ha annexat Little Faringdon. L'any 2011 tenia 198 habitants.

## Kelmscott Manor

Kelmscott Manor és una casa feta de pedra de Cotswold construïda cap al 1570 i ampliada el segle xvii. Va ser la casa de William Morris. Kelmscott Manor actualment pertany a la Society of Antiquaries of London.
Morris va rebatejar la seva casa de Londres com Kelmscott House, Va donar lloc a la seva premsa privada, Kelmscott Press.

## Referències

* ↑ «Area: Kelmscott (Parish): Key Figures for 2011 Census: Key Statistics». Neighbourhood Statistics. Office for National Statistics. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 30 març 2015].
* ↑ Kelmscott Manor
* ↑ National Heritage List for England |num=1053377 |desc=Manor Farmhouse with attached wall and gate pier |grade=II |accessdate= 4 abril 2015
* Fisher, A.S.T.. The History of Broadwell, Oxfordshire, with Filkins, Kelmscott and Holwell. privately published, 1968.
* Sherwood, Jennifer; Pevsner, Nikolaus. Oxfordshire. Penguin Books, 1974, p. 665–667. ISBN 0-14-071045-0.

## Enllaços externs

* Kelmscott Village
# Josep Vives

Josep Vives és el nom dels següents personatges:
* Josep Vives i Bracons (Sabadell 1902 - 1985), artista, dissenyador i promotor català
* Josep Vives i Campomar (Maó 1940) pintor menorquí
* Josep Vives i Codina (Callús, 1931 - Barcelona, 1993), botànic català
* Josep Vives i Gatell (Vilabella, 1988 - Barcelona, 1978), sacerdot català
* Josep Vives i Miret (Barcelona, 1903 - Barcelona, 1966), escriptor i historiador català
* Josep Vives i Puigpelat, entomòleg català
* Josep Vives i Solé (Montferri, 1928 - San Cugat del Vallès, 2015), sacerdot jesuita, filòsof i teòleg català
# Maria Dolors Bonal

Maria Dolors Bonal i de Falgàs (Arbúcies, La Selva, 1932) és una pedagoga musical catalana.
Formada a Hongria i Salzburg, s'ha caracteritzat sempre pel seu interès per educar a través de la música, més que no pas per ensenyar música. Per a ella, la música és un sistema educatiu, una eina per educar l'estètica i la sensibilitat. Considera que la música s'ha d'aprendre fent-la i que el reconeixement acadèmic de la música no sempre implica un autèntic coneixement musical. Per això, els centres que ha fundat funcionen com a tallers optatius, i no s'hi fan exàmens ni s'hi obtenen títols. Defensa una metodologia basada en els projectes conjunts, participatius (com ara corals o conjunts de cambra), on els alumnes aprenen a escoltar-se i a tolerar-se.
Va ser cofundadora de la Coral Esquitx, coral infantil de la Coral Sant Jordi el 1962, i del Secretariat de Corals Infantils de Catalunya SCIC, el 1964. El 1967 creà la Fundació l'ARC Música, pionera en un nou enfocament en l'aprenentatge musical, que va dirigir fins a la seva jubilació, el 1999. Posteriorment, convençuda de la importància d'un dels Drets de la infància: participar plenament en la vida cultural i artística, va impulsar (conjuntament amb Ester Bonal i Àngels Roger) al barri del Raval un centre de música i escena: Xamfrà (centre), en funcionament des de l'any 2005.
Ha publicat, en col·laboració o en solitari, reculls de cançoners tradicionals adaptats als infants.

## Premis

* 2007 Guardó Marta Mata
* 2010 Medalla de la dona del Districte de Sarrià-Sant Gervasi
* 2015 Premi Oriol Martorell de Pedagogia Musical, concedit per la Fundació L'Atlàntida i l'Ajuntament de Vic.
* 2019 Medalla d'Or al Mèrit Cultural de la Ciutat de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Associació de Mestres Rosa Sensat». Arxivat de l'original el 2014-03-03. [Consulta: 1r agost 2013].
* ↑ Notícia a Barcelona Televisió
* ↑ «M. Dolors Bonal rebrà el I Premi Oriol Martorell de Pedagogia Musical». Vilaweb, 05-06-2015 [Consulta: 19 juny 2016].

## Fonts

* Entrevista al Programa Cabaret elèctric de Catalunya Ràdio (16/04/2010)

## Enllaços externs

* Fons Maria Dolors Bonal a la Biblioteca de Catalunya
* Diari de Sarrià: Maria Dolors Bonal, Medalla de la Dona de Sarrià-Sant Gervasi.
# Frédéric N'Doumbé

Frédéric N'Doumbé fou un futbolista camerunès de la dècada de 1960. Pel que fa a clubs, destacà a Le Havre AC, Montpellier HSC i AS Saint-Étienne.

## Referències

* ↑ Statistiques de Frédéric N'Doumbé a footballdatabase.eu
* ↑ «N'DOUMBÉ Frédéric». anciensverts.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Marc Barreaud. Dictionnaire des footballeurs étrangers du championnat professionnel français (1932-1997). París: Éditions L'Harmattan, 1998, p. 319. ISBN 2-7384-6608-7.
# Sólnetxnoie

«Sólnetxnoie» té aquests significats:

## Crimea

* Sóniatxne (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Sólnetxnoie (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Sólnetxnoie (Daguestan), localitat de la república del Daguestan, a Rússia
# Konda

El Konda - Конда (rus) - és un riu de Rússia, de Sibèria Occidental. Té una llargària de 1.097 km. És un afluent per l'esquerra de l'Irtix (de la conca de l'Obi).

## Geografia

Contràriament a l'orientació general del curs de les aigües siberianes cap al nord, el Konda s'orienta principalment cap al sud. El riu efectua un llarg bucle en la plana baixa de l'Obi-Irtix. Adopta al començament una direcció sud-oest, després sud-est. En el seu curs inferior s'orienta progressivament cap a l'est, per remuntar de seguida cap al nord - nord-est poc abans de la seva confluència amb l'Irtix. El seu curs travessa el que s'anomena la plana de Konda, que està formada per diversos llacs.
Té una conca d'aproximadament 72.800 km², amb un cabal mitjà de 342 m³/s, i arriba als 375 m³/s a l'alçada de la seva confluència.
El riu es glaça a partir de finals d'octubre o començaments de novembre fins a finals d'abril o començaments de maig.
# José Luis Ramírez Sorribes

José Luis Ramírez Sorribes (Castelló de la Plana, 20 de desembre de 1964) és un polític valencià, diputat en la IV, V i VI legislatures.

## Biografia

Es llicencià en dret i ciències econòmiques a la Universitat Pontifícia de Comillas, i de 1994 a 1995 fou professor a la Universitat Jaume I. Deixà les aules quan fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995, 1999 i 2003. De 1995 a 1999 fou nomenat Director General d'Indústria i Energia de la Generalitat Valenciana, i de 1999 a 2003 vicepresident de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda de les Corts Valencianes. En desembre de 2003 fou objecte d'una polèmica a causa de l'adjudicació per part del president de la Diputació de Castelló, Carlos Fabra Carreras, a l'empresa de neteja RASA, presidida pel pare de Ramírez Sorribes i en la que ell mateix hi participa, dels contractes de neteja d'Apartahoteles La Coma, complex urbanístic adscrit a Marina d'Or. També es destacà el fet que només en 2003 RASA havia rebut de la Diputació de Castelló dos milions d'euros. En març de 2004 renuncià al seu escó a les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-07-02 a Wayback Machine., V Legislatura
* ↑ Fabra adjudica contratos de la Diputación a un ex socio de su esposa, El País, 31 de desembre de 2004
* ↑ La Diputación de Castellón adjudica contratos a un amigo y socio de la familia Fabra, Cadena Ser, 30 de desembre de 2004
# Mare de Déu de les Neus de Palou

La Mare de Déu de les Neus de Palou és una capella romànica de Lladurs (Solsonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta de les restes d'un mur d'una antiga capella romànica aïllada situada a la Serra de Palou, a prop de la masia del mateix nom, al poble de Timoneda de Lladurs. Només es conserva la part baixa d'un tram de mur fet de pedres tallades disposades en filades i unides amb morter.

## Referències

* ↑ «Mare de Déu de les Neus de Lladurs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 agost 2021].
# Spirou

* Per a altres significats, vegeu «Spirou et Fantasio».
Spirou (francès) o Robbedoes (neerlandès) és una revista d'historietes periòdica belga, on es publiquen les aventures del personatge de còmic del mateix nom (en català Espirú, primer ell sol després acompanyat per Fantàstic, popularitzats pel traç de l'autor belga Franquin) i de molts altres com Jan i Trencapins, Els Barrufets, Gil Pupil·la o Lucky Luke. Tot i que hi va haver un intent de l'editorial Dupuis de publicar la revista a Espanya, es va quedar en una prova d'uns quants números en espanyol i en català (una de les aventures en català que aparegué fou "Spirou i els hereus").
El títol prové del való i significa esquirol o nen entremaliat.

## Evolució del títol de la revista

* El 21 d'abril de 1938 apareix la revista amb el títol de Le journal de Spirou.
* El 27 d'octubre de 1938 apareix la versió en neerlandès, amb el títol de Robbedoes.
* Cap al 1947 la revista en francès s'anomenarà simplement Spirou.
* Cap al 1988 canvia el nom pel de Spirou Magaziiiine (amb 4 "i").
* Cap al 1993 es tornarà a dir Spirou.
* El 2005 va acabar la publicació en neerlandès.
* El gener del 2006 se'l batejarà Spirou HeBDo.
* El 16 d'abril del 2008 tornarà a dir-se només Spirou.

## Numeració

La base de dades de Comic Vine la considera la revista setmanal més antiga que es continua publicant, considerant-la la primera en arribar successivament als 3.000 i als 4.000 (10 de desembre de 2014)., però cal tenir en compte que no estan incloses totes les publicacions. Per exemple Pulgarcito va arribar al 2000 l'1 de setembre de 1969 i el TBO, tot i els errors de numeració, el 15 de desembre de 1972. Les dues publicacions que no estan incloses a la base de dades hi van arribar abans que Spirou (el 12 d'agost de 1976).
A causa de la invasió alemanya de Bèlgica el 1940, la publicació es va detenir breument i els números 109 a 122 no existeixen. A més, a causa de l'escassetat de paper uns quants anys després durant la Segona Guerra Mundial, tampoc existeixen els números 282 a 337. El 1945, l'últim any de la guerra, també es va publicar, però molt més esporàdicament, amb els següents números inèdits: 358, 360, 362, 364, 366, 368, 372 i 375. La sèrie utilitzava una numeració anual sense saltar-se cap número, però quan la sèrie va canviar a una numeració seqüencial, aquestes setmanes que faltaven es van incorporar al total.

## Referències

* ↑ Frattini, Eric; Palmer, Óscar. Guia Básica del Cómic (en castellà). Madrid: Nuer ediciones, 1999, p. 177. ISBN 8480680547 [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ «Spirou (Volume)» (en anglès). Comic Vine. [Consulta: 11 agost 2019].
* 1 2 «Spirou (Volume)» (en anglès). Comic Vine. [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «Volumes» (en anglès). Comic Vine. [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «Pulgarcito (1946, Bruguera) 2000» (en castellà). Tebeosfera. [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ Delhom, Josep Maria. Catálogo del tebeo en España. 1865/1980 (en castellà). Círculo de Amigos del Cómic y el Coleccionismo, 1989.
# Estrató de Tir

Estrató (en llatí Straton, en grec antic Στράτων) fou un destacat ciutadà de Tir que en ocasió d'una revolta d'esclaus a la ciutat va ser salvat per la generositat del seu propi esclau.
Després de la revolta va ser escollit rei de Tir pels seus conciutadans, dignitat que va transmetre als seus descendents. En parla Justí que no situa aquestos fets en cap època concreta i sembla fabulosa. Cap dels reis de Tir coneguts portà el nom d'Estrató, que degué ser la versió grega del seu nom semita.

## Referències

* ↑ 1.Straton a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 923

## Vegeu també

* Azemilc (Azemilic Strato), rei de Tir
# Laelia (cràter)

Laelia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de -45.82 ° de latitud nord i 291.87 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 8.89 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el 28 de febrer de 2012. i fa referència a una verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Laelia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang,Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# José Luis Rebollo Aguado

José Luis Rebollo Aguado (Madrid, 8 d'octubre de 1972) és un ciclista espanyol que fou professional entre 1998 i 2004. La seva victòria més important va ser Challenge de Mallorca de 1999.

## Palmarès

* 1995
** 1r a la Volta a la Comunitat de Madrid
* 1996
** 1r a la Volta a Portugal do Futuro
* 1999
** 1r a la Challenge de Mallorca
** 1r al Trofeu Luis Ocaña
* 2001
Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal

### Resultats al Tour de França

* 1999. 75è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2001. 30è de la classificació general
* 2002. 46è de la classificació general
* 2003. 43è de la classificació general
* 2004. 51è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Mare de Déu de les Neus de Molló

Mare de Déu de les Neus d’Espinavell és una obra del poble d'Espinavell, al municipi de Molló (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una església amb planta de creu llatina, amb capelles laterals i absis semicircular en la part central de la nau. Hi ha un arc en el que descansen els cabirons de la teulada, formada per bigues de fusta i teules àrabs, de tipologia a dues vessants.
Té adossat un campanar quadrat amb grans obertures per les campanes i teulada a quatre vessants. Hi queden restes d'una esfera de rellotge, la maquinària del qual ha desaparegut. La façana és arrebossada i sobre la part dreta hi ha una meridiana solar.
L'interior ha estat molt transformat recentment per una dissortada restauració.

## Història

L'església es va construir en acabar-se el segle xvii, en un estil molt rústic i popular, si bé l'interior va ésser decorat amb falses voltes de maó, tot arrebossat i potser decorat. De tot això no queda res degut a una recent restauració feta per l'arquitecte Joan Maria de Ribot. Igualment passa en les dues capelles laterals, avui dia desaparegudes, que s'han convertit en dos espais dins de l'església sense cap funció.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mare de Déu de les Neus de Molló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].

### Bibliografia

* TORRAS, Cèsar August; Pirineo Català. Guia Itinerari. Comarca de Camprodón., 1923
# Síndrome de Gerstmann-Sträussler-Scheinker

La síndrome o malaltia de Gerstmann-Sträussler-Scheinker és un tipus de malaltia causada per prions, concretament una encefalopatia espongiforme transmissible. és una malaltia neurodegenerativa extremadament rara, generalment familiar, que afecta pacients de 20 a 60 anys. És heretable amb herència autosòmica dominant. Només es troba en poques famílies d'arreu del món (segons NINDS) Va ser descrita per primer cop pels metges austríacs Josef Gerstmann, Ernst Sträussler i Ilya Scheinker el 1936.
Alguns símptomes i signes comuns a la GSS, com ara atàxia, signes piramidals, i fins i tot demència, d'aparició en l'edat adulta (35 i 50 anys); progressen més a mesura que avança la malaltia.

## Clínica

Els símptomes comencen amb un desenvolupament lent de la disàrtria (dificultat per parlar) i atàxia del tronc (inestabilitat) i després la demència progressiva es fa més evident. La pèrdua de memòria pot ser el primer símptoma.

## Pronòstic

La durada de la malaltia pot anar de 3 mesos a 13 anys amb una durada mitjana de 5 o 6 anys.

## Referències

* ↑ Liberski, Paweł P. «Gerstmann–Sträussler–Scheinker Disease». Advances in Experimental Medicine and Biology, vol. 724, 2012, pàg. 128–137. DOI: 10.1007/978-1-4614-0653-2_10. ISSN: 0065-2598. PMID: 22411239.
* ↑ «Variable phenotype in a P102L Gerstmann–Sträussler–Scheinker Italian family». Can J Neurol Sci, vol. 30, 3, 01-08-2003, pàg. 233–6. DOI: 10.1017/S0317167100002651. PMID: 12945948. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ synd/2269 a Who Named It
* ↑ «Über eine eigenartige hereditär-familiäre Erkrankung des Zentralnervensystems. Zugleich ein Beitrag zur Frage des vorzeitigen lokalen Alterns». Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie, vol. 154, 1936, pàg. 736–762. DOI: 10.1007/bf02865827.
* 1 2 «Gerstmann–Sträussler–Scheinker syndrome, fatal familial insomnia, and kuru: a review of these less common human transmissible spongiform encephalopathies». J Clin Neurosci, vol. 8, 5, 01-09-2001, pàg. 387–97. DOI: 10.1054/jocn.2001.0919. PMID: 11535002.
# Estrató de Sardes

Estrató (en llatí Straton, en grec Στράτων) va ser un poeta epigramàtic grec nadiu de Sardes, que va compilar una antologia anomenada Μοῦσα παιδική (La Musa dels nens), segons explica Constantí Cèfales a l'Antologia palatina.
Aquesta antologia d'Estrató incloïa epigrames de l'antiga Garlanda de Meleagre i de l'Antologia de Filip, epigrames d'altres fonts, i també poemes del mateix Estrató. En total s'incloïen 258 poemes dels quals 98 eren d'Estrató. Aquesta antologia va formar la darrera secció de l'antologia de Planudes. Els seus epigrames són elegants i intel·ligents, però han escandalitzat per la seva temàtica homosexual i pederasta.
Va viure al segle ii, ja que l'Antologia de Filip està datada al final del segle i, i és esmentat per Diògenes Laerci que va escriure molt probablement al començament del segle iii. Per una menció que fa del metge Artemidor Capit s'ha suposat que va viure en temps de l'emperador Hadrià.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/932?rgn=full+text;view=image;q1=StratonSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 924. ]
# Keysight

Keysight Technologies, o Keysight, és una empresa nord-americana que fabrica equips i programari d'assaig i mesura d'electrònica. El nom és una barreja de clau i visió.
Els productes de Keysight inclouen maquinari i programari per a instruments de sobretaula, modulars i de camp. Els instruments inclouen oscil·loscopis, multímetres, analitzadors lògics, generadors de senyals, analitzadors d'espectre, analitzadors de xarxes vectorials, microscopis de força atòmica (AFM), inspecció òptica automatitzada, inspecció de raigs X automatitzada (5DX), provadors en circuit, fonts d'alimentació, làsers ajustables, mesuradors de potència òptica, mesuradors de longitud d'ona, convertidors electro-òptics, analitzadors de modulació òptica i eines de mà. A més, produeix programari d'automatització del disseny electrònic (EDA) (divisió EEsof). Serveix principalment a les indústries de telecomunicacions, aeroespacial/defensa, industrial, informàtica i semiconductors.

## Referències

* ↑ «Keysight Technologies Fact Sheet». Keysight, 17-11-2014. [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ «Agilent Technologies Reveals Name of Electronic Measurement Spin-Off Company». Agilent, 07-01-2014. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2016. [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ Kelly Hill , 09-12-2014 [Consulta: 3 gener 2015].
* ↑ «Keysight News Archive | Agilent Technologies Reveals Name of Electronic Measurement Spin-Off Company | Keysight Press Release» (en anglès americà). about.keysight.com, 07-01-2014. [Consulta: 19 octubre 2018].
* ↑ Keysight. «Circuit Design Software». Keysight.
* ↑ Hindle, Patrick; Lerude, Gary Microwave Journal, 14-01-2015 [Consulta: 15 gener 2015].

## Vegeu també

* Tektronix
* National Instruments
* Rohde & Schwarz
# Còlob vermell de Kirk

El còlob vermell de Kirk (Piliocolobus kirkii) és una espècie de mico colobí endèmic de l'illa d'Unguja, l'illa més gran de l'arxipèlag de Zanzíbar, situat davant la costa de Tanzània. El seu nom és un homenatge al descobridor de l'espècie, l'explorador Sir John Kirk (1832-1922), el governador resident de Zanzíbar que la presentà a la ciència zoològica. Actualment se'l classifica com a espècie amenaçada i a mitjans de la dècada del 1990 se l'adoptà com a espècie emblemàtica per representar la conservació biològica de Zanzíbar. La població de còlobs vermells de Kirk continua sent reduïda a causa del fet que només es troba a l'arxipèlag de Zanzíbar i que els ecologistes estan intentant treballar amb el govern local per dissenyar una estratègia eficaç i adequada per protegir els còlobs i el seu hàbitat.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 224. ISBN 978-0801893049.
* ↑ Pakenham, R. H. W. The Mammals of Zanzibar and Pemba Islands (en anglès). Harpenden: publicat en privat, 1984.
# La Cèla (Puèi Domat)

La Celle és un municipi francès situat al departament del Puèi Domat i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Celle era de 85 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 20 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 81 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 79 eren cases i 1 era un apartament. Dels 45 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 7 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 7 en tenien tres, 16 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Celle el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 16 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 37 eren actives i 18 eren inactives. De les 37 persones actives 36 estaven ocupades (23 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 home). De les 18 persones inactives 10 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a La Celle hi havia 12 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Celle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Celle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.