OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diadumenià

Diadumenià (Diadumenianus) o Marc Opeli Diadumè, fou un emperador romà. Era fill de Macrí i de Nònia Celsa i va néixer el 19 de setembre del 208. Quan el seu pare fou proclamat emperador (217) després de la mort de Caracal·la (8 de març del 217) va donar al seu fill, de 9 anys, els títols de Caesar, Princeps Juventutis, Antoninus, i més tard (218) també els de Imperator i Augustus. Davant de la victòria d'Elagàbal sobre Macrí a Antioquia, pare i fill van fugir cap a la cort del rei Artaban V de Pàrtia, però foren traïts i executats; el seu cap fou portat a Elagàbal.

## Referències

* ↑ Ramsay, William. «Diadu'imenia'nus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Diòxid de zirconi

* No s'ha de confondre amb zircó.
El diòxid de zirconi (ZrO₂), també conegut com a zircònia i que cal no confondre amb el zircó, és un òxid cristal·lí blanc de zirconi. En la seva forma més natural, amb una estructura cristal·lina monoclínica, és el mineral baddeleyita.

## Varietats

Una zircònia dopada estabilitzada d'estructura cúbica, denominada zircònia cúbica, es troba a la naturalesa (encara que rarament) en forma de minerals de tazheranite (Zr, Tu, Ca)O2, però el més normal és obtenir-lo sintetitzat en diversos colors per al seu ús com a gemma. La zircònia cúbica (o circonita), és el diamant d'imitació més conegut.

## Galeria

* zircònia cúbica
* Gemma de zircònia multicolor

## Vegeu també

* Zircònia cúbica

## Referències

* ↑ Ralph Nielsen "Zirconium and Zirconium Compounds" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, 2005, Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a28_543
* ↑ Gambogi, Joseph. «USGS Minerals Information: Zirconium and Hafnium». Arxivat de l'original el 18 febrer 2018. [Consulta: 5 maig 2018].

## Enllaços externs

* NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards
# Dió

«Dió» té aquests significats:
* Dió de Siracusa tirà de Siracusa
* Dió d'Alexandria filòsof i acadèmic grec.
* Dió d'Halesa noble sicilià
* Dió Cassi Cocceià, vegeu Cassi Dió o Dió Cassi, historiador greecoromà
* Dió Crisostom, orador grecoromà
* Dió (mitologia), rei de Lacònia
* Dió (física), partícula hipotètica.
# Doraiaki

Un doraiaki o dorayaki (en japonès: どら焼き dorayaki) és un tipus de dolç japonès. Són com dues creps fetes de kasutera, farcits d'anko, que és una mena de pasta de mongeta dolça azuki.

## Etimologia

En japonès dora significa gong, i aquest és probablement l'origen del nom. Normalment estan farcits de pasta de mongeta dolça, però també de castanya. Solen ser l'acompanyament del te.

## Referències

* ↑ «Dori-yaki: Bon Appetit!». NIPPONIA No. 40. Web Japan.
* 1 2 Yoshizuka, Setsuko. «Dorayaki». About.com Japanese Food. About.com. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2014.
* ↑ «Food to Try at HYPER JAPAN: Dorayaki». Gaijin Gourmet. Eat-Japan. Arxivat de l'original el 13 de maig 2014.
# Dorami-chan: Hello kyōryū kids!!

Dorami-chan: Hello kyōryū kids!! és un curtmetratge de Doraemon del 1993, dirigit per Keiichi Hara. Protagonitzat per Dorami, va ser emés per À Punt en dos episodis, amb el nom Hola, Dinosaure.

## Trama

Per tal de descobrir si els pardals realment deriven de determinades espècies de dinosaures, Dorami utilitza la màquina del temps per tal de viatjar des del segle xxii fins a l'època prehistòrica, juntament amb Sewashi i els descendents de Gegant i Suneo. En el passat, a més de confirmar la seua tesi, també hauran de fer front a algunes espècies de dinosaures molt perilloses.

## Distribució

El curtmetratge es va projectar als cinemes japonesos el 6 de març de 1993, juntament amb Doraemon: Nobita to buruki no labyrinth.
El títol internacional del curt és Hello, Dynosis Kids.

## Referències

* ↑ キネマ旬報 (en japonès). キネマ旬報社, 1994.
* ↑ «Dorami-chan: Hello, Dynosis Kids!! (movie) - Anime News Network».
* ↑ «Hola, dinosaure (1a Part)», 03-07-2020. [Consulta: 5 setembre 2023].
* ↑ «Hola, dinosaure (2a part)», 14-08-2022. [Consulta: 5 setembre 2023].
* ↑ Galbraith, Stuart. The Toho Studios Story: A History and Complete Filmography (en anglès). Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6004-9.
# Collada de Roca Troca

La Collada de Roca Troca és una collada situada a 1.803,5 metres d'altitud al límit dels termes comunals d'Aiguatèbia i Talau i de Ralleu, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. És al sud del terme de Ralleu i al nord d'Aiguatèbia i Talau, al sud-est del Pic del Pas del Llop i de Roca Troca, a ponent del poble de Ralleu i al nord-oest del d'Aiguatèbia.

## Referències

* ↑ La Collada de Roca Troca en els ortofotomapes de l'IGN
# Marco Tardelli

Marco Tardelli (nascut el 24 de setembre de 1954) és un ex jugador de futbol italià i entrenador. A nivell de clubs, va jugar com a migcampista defensiu per diversos clubs italians.
# Pont de Sant Antoni de la Grella

El pont de Sant Antoni de la Grella, també anomenat pont de Sispony, és un pont d'origen romànic, refet a mitjan segle xx, situat al costat de la capella de Sant Antoni de la Grella i del camí ral que unia les parròquies d'Andorra la Vella i la Massana. Antigament era l'únic pas que hi havia per arribar a la Massana; passa per damunt del riu Valira del Nord.
El pont és una senzilla construcció en cavalló, amb un sol ull d'arc de mig punt rebaixat, amb les dovelles sense tallar. Disposa de muralleta i calçada empedrada. La seva llargada és de 21,20 m i la seva alçada màxima de 5,55 m. Ben a prop del pont, riu amunt, trobem la capella de Sant Antoni de la Grella, originàriament romànica i restaurada cap als anys quaranta a causa de les obres dels túnels de la carretera general.

## Referències

* 1 2 «Pont de Sant Antoni de la Grella». Patrimoni Cultural d'Andorra. Govern d'Andorra. [Consulta: 15 agost 2017].
# Pont de Sant Feliu de Pallerols

El Pont de Sant Feliu de Pallerols és un pont de Sant Feliu de Pallerols (Garrotxa) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un pont al mig de la vila, té un sol arc i està tot fet de pedra, pla. Es va aixemplar i té baranes de ferro. Passa per sobre del riu Brugent, afluent per la dreta del Ter.

## Història

La vila de Sant Feliu de Pallerols, s'aixeca al fons de la vall a una banda i l'altre del riu Brugent. Comunicant-se les dues parts de la població per un vell pont de la pedra d'un sol arc. (G.G DE C-GERONA.PÁG.796) El riu Brugent és creuat per 3 ponts.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de Sant Feliu de Pallerols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Promised Land

«Promised Land» té aquests significats:
* Toponímia: Promised Land (Carolina del Sud), localitat estatunidenca
* Cinema:
** Promised Land (pel·lícula de 1987), dirigida per Michael Hoffman
** Promised Land (pel·lícula de 2004), dirigida per Amos Gitai
** Promised Land (pel·lícula de 2012), dirigida per Gus Van Sant
# Port de Benicarló

El Port Esportiu de Benicarló se situa en el municipi valencià de Benicarló, al Baix Maestrat.
Compta amb 293 amarris esportius, per a una eslora màxima permesa de 20 metres, sent el seu calat en bocana de 5 metres.

## Serveis

Grua, travel-lift, varader i reparació, servei de marineria i vigilància 24h, control d'accés a pantalanes amb targeta electrònica, torre de control, administració, serveis i dutxes.

## Instal·lacions

Torreta de subministrament de llum i aigua il·luminades en tots els amarris, pantalanes flotants, fingers en tots els seus amarris i morts de formigó per a embarcacions de grans eslores.

## Distàncies a ports propers

* Port de Peníscola: 4,4 mn
* Port Esportiu de les Fonts (Alcossebre): 8 mn
* Port de la Ràpita: 19 mn
* Port d'Orpesa: 21,5 mn
* Port de Castelló de la Plana: 30 mn.

## Enllaços externs

* Marina Benicarló
* Ajuntament de Benicarló
# ConoServer

ConoServer és una base de dades de toxines expressades pels cargols de mar depredadors de la família Conidae, els cargols cònids. Aquestes toxines es coneixen com conotoxines o conopèptids.
Aquestes toxines són importants per a la investigació mèdica. Una característica notable d'aquests pèptids és la seva alta especificitat i afinitat cap als canals iònics humans, receptors i transportadors del sistema nerviós. Això fa que els conopèptids siguin un recurs interessant per als estudis fisiològics dels neuroreceptors i dels medicaments prometedors.

## Referències

* ↑ Kaas, Quentin; Yu, Rilei; Jin, Ai-Hua; Dutertre, Sébastien; Craik, David J «ConoServer: updated content, knowledge, and discovery tools in the conopeptide database» (en anglès). Nucleic Acids Res. [Regne Unit], 40 (Database issue), gener 2012, pàg. D325-30. DOI: 10.1093/nar/gkr886. PMC: 3245185. PMID: 22058133.
# Eordets

Els eordets (en llatí eordeti en grec antic Ἐόρδετοι) eren un poble il·liri que vivia al sud dels partens. El seu territori tenia tres ciutats: Scampa, Deboda i Daulia (Daulis). Els menciona Ptolemeu que confon els eordes i els eordets.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eordeti». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 gener 2021].
# Lola Mora

Dolores Candelaria Mora –Lola Mora– (17 de novembre de 1866, Tucumán - 7 de juny de 1936, Buenos Aires) fou una destacada escultora de l'Argentina.
El 1887 comença a estudiar dibuix i pintura a Tucumán, amb Santiago Falcucci. En la dècada dels anys noranta exposa obra seva, miniatures i pintures. Després d'obtenir una beca per estudiar a Buenos Aires, el 1895, es va traslladar a Roma el 1897, on fou deixebla de Paolo Michetti i després de l'escultor Giulio Monteverde. L'any 1899 obté una medalla d'or en l'Exposició Universal de París, per un autoretrat.
En tornar a Buenos Aires, va fer la seva obra més coneguda, la Fuente de las Nereidas, anomenada popularment Fuente de Lola Mora. Feta en marbre blanc de Carrara sobre un tema mitològic, està ubicada a la capital de l'Argentina i es va inaugurar el 21 de maig de 1903. És la primera obra pública realitzada per una dona al país, essent també una dels més importants.

## Referències

* 1 2 3 González Bazán, Elena Luz. «La escultora Lola Mora» (en castellà). Latitud Periódico, 13-11-2015. [Consulta: 24 setembre 2021].
* 1 2 Patricia V. Corsani. «El espacio doméstico de una escultora profesional. Generalidades sobre Lola Mora», 2014. [Consulta: 15 setembre 2016].

## Bibliografia

* Bertazza, Juan Pablo. «Nereidas al desnudo, de Noemí Ulla». Página/12, 2006.
* «Cerco vidriado para la fuente de Lola Mora». La Nación, 2000.
* Nun de Negro, Berta; García, Juan Sebastián. Plástica en el 3o ciclo EGB. Buenos Aires: Ediciones Colihue SRL, 2009. ISBN 9505813147.
* Solá, Pablo Mariano. «FUENTE “LAS NEREIDAS”, A CIEN AÑOS DE SU INAUGURACION». Gobierno de la Ciudad de Buenos Aires.
# Manapa-Tarhunta I

Manapa-Tarhunta I va ser rei de Seha, a l'Anatòlia oriental, des de la meitat del segle xiv aC fins circa l'any 1300 aC
El primer rei d'aquell territori, Muwa-Walwis ("Lleó poderós") va morir i va deixar el tron a Manapa-Tarhunta I, probablement fill seu però no el gran, el que va provocar la revolta del príncep hereu (el germà gran) Ura-Tarhunta, que el va expulsar del regne i Manapa-Tarhunta va haver d'escapar a Karkiya (Cària, si bé altres fonts donen com a nom Karkišša) on el govern local va expropiar els seus béns. El nou rei però no era popular. A Karkiya o Karkissa l'exiliat va veure confiscat els seus béns i el gran rei hitita Subiluliuma I va haver d'intervenir perquè fora ben tractat.
Subiluliuma I va morir a causa d'una epidèmia en una data entre el 1345 aC i el 1320 aC i el va succeir el seu fill Arnuwandas II, que va fer regals al governant de Karkiya o Karkissa i quan l'impopular Ura-Tarhunta va ser enderrocat en una revolta, va aconseguir que fos reinstal·lat Manapa-Tarhunta mercès a l'ajut de Karkiya.
Però l'epidèmia va causar també la mort un any després a Arnuwandas II, i el va succeir el seu jove germà Mursilis II. Durant aquest període havia assolit el poder al regne d'Arzawa, el rei Uhha-Ziti instal·lat per Subiluliuma I, però que s'havia independitzat al final del seu regnat i en temps de Mursilis havia assolit una hegemonia regional a la regió d'Arzawa (Anatòlia oriental, el regne era més reduït) i a la que de fet Manapa-Tarhunta I s'hi va adherir traint al seu senyor el gran rei hitita. El rei d'Arzawa i els seus dos fills van resultar derrotats abans per Mursilis II després de l'extraordinària mort del rei d'Arzawa causada per les ferides infligides en la caiguda d'un meteorit. Mursilis, en acabar la campanya va avançar llavors pel riu Seha on el rei Manapa-Tarhunta va demanar perdó i va implorar per la seva vida i va demanar sotmetre's al seu vasallatge. Com que no es va accedir a la seva petició, va enviar la seva mare i altres ancians de la família que es van tirar als peus de Mursilis, que, commogut, va perdonar a Manapa-Tarhunta. Aquest llavors va rebre al sobirà solemnement al seu regne i va signar amb ell l'acord de vassallatge. Mursilis li va confirmar les terres del riu i la terra d'Appawiya.
Es va mantenir lleial fins a la seva mort. El seu successor, Masturi, estava casat amb una germana de Mursilis.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 130. ISBN 8446022532.
# Vernot

Vernot és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2020 tenia 94 habitants.

## Demografia

El 2007 tenia 76 habitants en 24 famílies. Hi havia 41 habitatges, 35 eren habitatges principals, quatre segones residències i tres estaven desocupats. 38 eren cases i 3 eren apartaments.
Habitants censats

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 38 eren actives i 11 eren inactives. L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 hi havia tres explotacions agrícoles que conreaven un total de 759 hectàrees.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
# Volcà Agua

El volcà Agua, també conegut com a Hunahpú pels mayas, és un volcà inactiu situat en el municipi de Santa María de Jesús al departament de Sacatepéquez a Guatemala, a pocs quilòmetres de la ciutat colonial d'Antigua Guatemala. Té una altitud de 3760 msnm, i la seva última erupció data de l'Holocè. En les faldilles del volcà hi ha cultius de cafè més amunt cultius de blat de moro i prop del cim hi ha bosc verge. En el cim es poden trobar concentracions d'aigua, a l'àrea de concavitat del cràter, i repetidors de telecomunicacions. La població més propera al cim és el poble de Santa María de Jesús, fins a on arriba la carretera, i d'on generalment s'inicia l'ascensió. Per arribar al cim existeixen senderes.
El nom espanyol del volcà prové del corrent d'aigua i llot que va baixar l'any 1541 del volcà després de tres dies de tempesta, destruint el segon assentament de la capital de Guatemala, que s'havia establert on es troba el modern poble de Ciutat Vella. Aquest fet es narra en una novel·la del segle xix, La hija del Adelantado, de l'escriptor i historiador guatemalenc José Milla i Vidaurre.[3]
Els indígenes de la regió ho coneixien com "el gran Hunapú", un dels déus en la cosmovisió maia, en la religió original dels pobles natius de Guatemala. Els kaqtxikels a la regió continuen anomenant-lo Hunapú, nom que també li van donar els colons espanyols fins a l'al·ludida devastació de la segona Ciutat de Santiago de Guatemala. Propers al colós volcànic estan els becs del volcà de Foc, actiu, i Acatenango, inactiu. A certa altura hi havia prou gel perquè els indígenes el transportessin en les seves esquenes fins a Antiga Guatemala o Escuintla en embalums que pesaven fins a 75 kg, però això va desaparèixer a principis del segle xx amb l'arribo dels refrigeradors.

## Referències

* ↑ «Agua».
# Vilavendrell

Vilavendrell és una masia de Muntanyola (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb teulada a dues vessants, construïda amb pedra i maó. El portal d'entrada per bé que es troba deteriorat presenta una llinda de forma conopial i s'hi accedeix mitjançant unes escales. Adossat a aquest cos, i formant angle recte amb l'edificació, hi ha un cos rectangular cobert a dues vessants. A ponent hi ha un conjunt de galeries amb teulada a dues vessants, i un portal que tanca la casa i les dependències agrícoles, avui en desús.
En un portal de la sala interior hi ha la data 1846.

### Capella del Puríssim Cor

A la part de migdia hi ha una capella, a la qual s'accedeix des del mas i s'hi continua dient missa tres vegades l'any. És de nau única amb la façana orientada a llevant i la capçalera sense absis a ponent. La part de migdia es adossada a Vilavendrell i a tramuntana hi ha la sagristia. El portal d'entrada és de forma rectangular amb la llinda decorada amb una representació del Sagrat Cor i la data 1851.
La façana presenta restes d'antics esgrafiats, un òcul i un campanar d'espadanya, sense campana. L'interior és cobert amb volta de creueria amb rosasses d'estuc al centre i amb cornises també d'estuc als murs.

## Història

El 12 de juliol de 1177, Bernat Vilavendrell consta entre els feligresos que es van comprometre a pagar un cens anual a la parròquia en el document d'acta i consagració de l'església parroquial de Muntanyola. El mas apareix al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Muntanyola.
Actualment ha perdut les funcions agrícoles i és habitada esporàdicament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Vilavendrell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Vilayet de Beirut

El vilayet de Beirut (turc otomà: ولايت بيروت, vilâyet-i Beyrut; àrab: ولاية بيروت, wilāyat Bayrūt) va ser una divisió administrativa de primer nivell de l'Imperi Otomà. Es va establir amb les zones costaneres del vilayet de Síria el 1888, com un reconeixement de la creixent importància de la seva aleshores en auge capital, Beirut, que havia experimentat un notable creixement en els anys anteriors —el 1907, passava per Beirut l'11% del comerç internacional de l'Imperi Otomà— i s'estenia des del nord de Jaffa al port de la ciutat de Latakia. Afrontava amb el vilayet de Damasc (o Síria) a l'est, el vilayet d'Alep al nord, el mutasarrifat autònom de Jerusalem al sud i la mar Mediterrània a l'oest.
A l'inici del segle xxtenia una superfície de 30.490 km² mentre que el seu cens, segons el resultat provisional del primer cens otomà del 1885 publicat el 1908 li donava una població de 533.500 habitants aproximadament.

## Divisions administratives

El vilayet estava dividit en cinc sanjaqs:
* Sanjaq de Latakia
* Sanjaq de Trípoli
* Sanjaq de Beirut
* Sanjaq d'Acre
* Sanjaq de Nablus
* Mapa del Llevant otomà
* Mapa de divisions administratives de l'Àsia otomana (1893)

## Vegeu també

* Mutasarrifat de Mont Líban

## Referències

* ↑ Encyclopedia of the Ottoman Empire, p. 87, a Google BooksGoogle Books By Gábor Ágoston, Bruce Alan Masters
* ↑ Bruce Masters. The Arabs of the Ottoman Empire, 1516-1918: A Social and Cultural History. Cambridge University Press, 2013-04-29, p. 182. ISBN 978-1-107-03363-4 [Consulta: 8 juny 2013].
* ↑ Asia by A. H. Keane, page 460
* ↑ Beyrut Vilayeti ve Cebel-i Lübnan Mutasarrıflığı | Tarih ve Medeniyet

## Bibliografia addicional

* Diversos autors. Encyclopædia Britannica. A Dictionary of Arts, Sciences, Literature, and General information (en anglès). 11a ed.. Encyclopædia Britannica, Inc., 1910-1911 (actualment de domini públic) [Consulta: 2 març 2009].
# Villatoya

Villatoya és un municipi situat al nord de la província d'Albacete. Inclou la pedania de Cilanco, que està situada a la vora sud del riu Cabriol, al límit amb el País Valencià.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estadística. (Spanish Statistical Institute)» (en castellà). [Consulta: 14 maig 2017].
# Waldbillig

Waldbillig (luxemburguès Waldbëlleg, alemany Waldbillig) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó d'Echternach. Comprèn les viles de Waldbillig, Christnach, Haller, Mullerthal i Freckeisen.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 793 | 69,74% |
| Forasters | 344 | 30,26% |
| - portuguesos | 61 | 5,36% |
| - francesos | 25 | 2,20% |
| - italians | 10 | 0,88% |
| - belgues | 22 | 1,93% |
| - alemanys | 30 | 2,64% |
| - iugoslaus | 111 | 9,76% |
| - altres | 85 | 7,48% |
| Any | Població |
| 15/02/2001 | 1.137 |
| 01/01/2002 | 1.220 |
| 01/01/2003 | 1.240 |
| 01/01/2004 | 1.292 |
| 01/01/2005 | 1.296 |

## Personatges il·lustres

* Michel Rodange, poeta
# Waldbredimus

Waldbredimus (luxemburguès Waldbriedemes) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó de Remich. Comprèn les viles de Waldbredimus, Ersange i Trintange.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 591 | 69,78% |
| Forasters | 256 | 30,22% |
| - portuguesos | 23 | 2,72% |
| - francesos | 24 | 2,83% |
| - italians | 20 | 2,36% |
| - belgues | 19 | 2,24% |
| - alemanys | 45 | 5,31% |
| - iugoslaus | 34 | 4,01% |
| - altres | 91 | 10,74% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 847 |
| 01/01/2002 | 841 |
| 01/01/2003 | 859 |
| 01/01/2004 | 877 |
| 01/01/2005 | 853 |
# Waldelens

El Waldelens són els descendents de Waldelè, una família notable de Borgonya que va exercir els principals càrrecs polítics, militars i eclesiàstics i foren gran terratinents. La seva genealogia és:
Una branca de la família foren la gens Abbo, amb el següent quadre:

## Rdferència

* Georges de Manteyer, La Provence du premier au douzième siècle, en línia a
# Waldemar Aureliano de Oliveira Filho

* Aquest article tracta sobre Mazinho Oliveira. Si cerqueu Mazinho, vegeu «Iomar do Nascimento».
Waldemar Aureliano de Oliveira Filho, conegut com a Mazinho Oliveira, (Rio de Janeiro, Brasil, 26 de desembre de 1965) és un futbolista brasiler retirat que disputà deu 10 partits amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams