OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Téléphone

Téléphone va ser una banda de rock francesa formada el 1976 per Jean-Louis Aubert (vocal/guitarra), Louis Bertignac (guitarra/vocal), Corine Marienneau (baix/vocal) i Richard Kolinka (bateria).
El seu primer disc es va publicar el 1977; a finals de la dècada eren considerats entre els millors grups de rock francesos, ja que havien ofert espectacles per a The Rolling Stones a París, Quebec, Estats Units d'Amèrica i Japó. La banda es va trencar el 1986 per motius personals.
Entre les seves cançons més conegudes hi ha "Hygiaphone", "Métro c'est trop", "La bombe humaine", "Argent trop cher", "Ça (C'est vraiment toi)", "Cendrillon", "New York avec toi" "i" Un autre Monde ".

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Téléphone (1977) - Aputas nna, Sur La Route, Dans Ton Lit, Le Vaudou, Téléphomme, Hygiaphone, Métro c'est Trop, Prends Ce Que Tu Veux, Flipper
* Crache Ton Venin (1979) - Crache Ton Venin, Faits Divers, J'suis Vaig partir De Chez Mes Parents, Facile, La Bombe Humaine, J'surts Pas Quoi Faire, Ne Em Regarde Pas / Regarde Moi, Un Peu De Ton Amour, Tu Vas Me Manquer
* Au Cœur De La Nusit (1980) - Au Cœur De La Nuit, Ploum Ploum, Pourquoi N'essaies-Tu Pas ?, Seul, Laisse Tomber, Un Homme + Un Homme, Les Ils Et Les Ons, Argent Trop Cher, Ordinaire, 2000 Nuits, Fleur De Ma Ville, La Laisse, Le Silence
* Duri Límit (1982) - Duri Límit, Ça (C'est Vraiment Toi), Jour Contre Jour, Ex-Robin Des Bois, Le Chat, Serrez, Le Temps, Cendrillon, Juste Un Autre Genre, Ce Soir Est Ce Soir
* Un autre monde (1984) - Les Dunes, New York Avec Toi, Loin De Toi (Un peu trop loin), 66 Heures, Ce Que Je Veux, Le Garçon D'ascenseur, Oublie Ça, T'les Qu'ces Mots, Le Taxi Las, Electric-Cité, Un Autre Monde

### Àlbums en viu

* Le Live (1986) - Au cœur de la nuit, Fait divers, Duri límit, Un peu de ton amour, La bombe humaine, Cendrillon, New York avec toi, Electric Cité, Le Taxi las, Juste un autre genre, Ce que je veux, Argent trop cher, Ça (c'est vraiment toi), Un autre monde, Hygiaphone, Fleur de ma ville
* París 81 (2000) - Crache ton venin, Faits divers, Au cœur de la nuit, Ploum ploum, Fleur de ma ville, Argent trop cher, Ordinaire, La bombe humaine, Laisse Tomber, Seul, Téléphomme, Hygiaphone, Tu vas em manquer, Le Silence

## Referències

* ↑ «Téléphone | Biography, Albums, Streaming Links» (en anglès). [Consulta: 3 maig 2021].
# Relacions entre Angola i Mèxic

Les relacions entre Angola i Mèxic es refereix a les relacions bilaterals històriques i actuals entre la República d'Angola i la República de Mèxic.

## Història

Angola és un país relativament jove que va guanyar la seva independència de Portugal al novembre de 1975. Mèxic aviat va reconèixer la seva independència i va establir relacions diplomàtiques amb Angola el gener de 1976. Poc després de guanyar la independència, Angola va entrar en una guerra civil que va durar fins a 2002. Cap al final de la guerra, en 1997, Angola va obrir una ambaixada s la Ciutat de Mèxic.
En 2009 Mèxic va obrir una ambaixada a Luanda. No obstant això, a causa de la crisi econòmica mundial, l'ambaixada a Angola va tancar després d'uns mesos. En 2014, durant una visita a Angola el canceller mexicà José Antonio Meade Kuribreña va prometre que Mèxic tornaria a obrir una ambaixada a Angola; no obstant això, en 2007 encara no s'havia obert cap ambaixada a Luanda.

## Relacions comercials

El comerç bilateral entre ambdues nacions va ascendir a 82 milions de dòlars en 2015. Angola es el 89è soci més important de Mèxic arreu del món i el 12è més gran d'Àfrica.

## Missions diplomàtiques

* Angola té una ambaixada a Ciutat de Mèxic.
* Mèxic és acreditat a Angola des de la seva ambaixada a Abuja, Nigèria i té un cònsol honorari a Luanda.

## Referències

* 1 2 «Història condensada sobre les relacions Mèxic-Angola». Arxivat de l'original el 2014-11-10. [Consulta: 17 juliol 2017].
* ↑ Mexico's relations with Africa: Angola
* 1 2 Mexican Ministry of the Economy: Angola
* ↑ «Embajada de Angola en Ciudad de México». Arxivat de l'original el 2015-10-11. [Consulta: 17 juliol 2017].
* ↑ Embassy of Mexico in Nigeria
* ↑ «Honorary Consulate of Mexico in Luanda (in Spanish)». Arxivat de l'original el 2016-08-23. [Consulta: 17 juliol 2017].
# Manspach

Manspach (en alsacià Mànschbàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 525 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 325 | 327 | 401 | 401 | 424 | 499 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Daniel Dietmann | |
# Saint-Lumier-la-Populeuse

Saint-Lumier-la-Populeuse és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 32 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Lumier-la-Populeuse era de 32 persones. Hi havia 19 famílies, de les quals 10 eren unipersonals (5 homes vivint sols i 5 dones vivint soles) i 9 parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 24 habitatges, 18 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 5 estaven desocupats. 23 eren cases i 1 era un apartament. Dels 18 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 3 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Lumier-la-Populeuse el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 15 persones, 13 eren actives i 2 eren inactives. De les 13 persones actives 9 estaven ocupades (6 homes i 3 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 2 persones inactives 1 estava jubilada i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Saint-Lumier-la-Populeuse hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Lumier-la-Populeuse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Lumier-la-Populeuse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Eusebi de Vannes

Eusebi de Vannes (segle v) fou un rei semillegendari d'origen galoromà que va regnar sobre Vannes cap al 490. El regne d'Eusebi hauria estat compost del Vannetè, del Rennais, del Nantais i del País d'Aleth (marca de Bretanya). Era fill de Caradoc Freichfras, al que va succeir cap al final del segle v. Hauria perdut el regne davant de Waroch I.

## Biografia
### Llegenda

La Vida de sant Melani i la "Pouillé" de Rennes explica que cap al 490, el rei Eusebi va venir de Vannes a Comblessac per reprimir amb crueltat una rebel·lió d'habitants que refusaven reconèixer el seu domini. El rei, que acampava llavors al camp de Marsac, va ser presa a horribles sofriments que no van poder calmar els seus metges, i, tres dies després, la princesa Aspàsia, filla del rei, va ser ella mateixa turmentada. Eusebi va sentir parlar de la santedat de Melani, bisbe de Rennes, que es trobava llavors a Brain. El rei el va fer cercar i li va preparar un allotjament en un lloc anomenat Primeville. El sant va venir a la capçalera del rei en companyia d'alguns monjos del seu monestir. Eusebi es va penedir per als seus crims i tant ell com la seva filla van ser curats per Melani. La princesa, agraïda, va demanar al seu pare que fes do al sant bisbe de tot o part de Comblessac, cosa que Eusebi va concedir amb molt de gust, donant al sant aquesta parròquia sencera. Sant Melani ho va acceptar per als seus religiosos.

### Descendència

* Santa Aspàsia, filla del rei Eusebi i de la seva esposa santa Landuena

## Notes i referències

* ↑ Jean Baptiste F. Delaporte,Recerques sobre Bretagne, volum primer, 1819
* ↑ «Veniens predictus rex (Eusebius) de Venetensi civitate cum suo exercitu, pervenit ad parochiam que vocatur Cambliciacus, ubi castrum situm és que vocatur Marciacus, ibique, nobis incertum cur, forta iratus, multorum hominum oculos erui jussit i manus evelli»

## Fonts

* A. Angot, Deux vies rythmées de saint Melaine à l'usage de l'église de Laval, Mamers, G. Fleury et A. Dangin,1893, 14 pàg. [apartat de la Revista històrica i arqueològica del Maine, et. XXXVI (1894).]
* Jean Baptiste F. Delaporte,Recherches sur la Bretagne, volum primer, 1819
# Rafael Vallet i Sabater

Rafael Vallet i Sabater (Sarrià, 1867 - Barcelona, 1956) fou un advocat i polític català, regidor de l'ajuntament de Barcelona.
Llicenciat en dret, fou soci de Foment del Treball Nacional i de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País. Alhora fou president de l'"Asociación para el Fomento de la Enseñanza", oposada a les escoles racionalistes de Francesc Ferrer i Guàrdia. El 1909 va dirigir diverses campanyes contra la reobertura de les que foren clausurades durant la Setmana Tràgica. També fou contrari a l'agregació del municipi de Sarrià a Barcelona i el 1914 formaria el "Grupo Pro Sarrià".
El 1911 fou escollit regidor de l'Ajuntament de Barcelona per Defensa Social, grup que ell mateix fundà i del que en fou president de la secció de Gràcia de 1921 a 1935. També fou membre del Sometent de Sant Gervasi de Cassoles durant els anys del pistolerisme.
Decidit partidari de col·laborar amb la dictadura de Primo de Rivera, el 1926 fou nomenat diputat quart de la junta del Col·legi d'Advocats de Barcelona, càrrec que va ocupar fins a 1930. Durant la Segona República Espanyola es posicionà a favor de la dreta centralista espanyola, participant com a orador de la Dreta de Catalunya durant les eleccions al Parlament de Catalunya de 1932. Durant la campanya electoral de les eleccions generals espanyoles de 1936 col·laborà amb el Front Català d'Ordre.
Durant la guerra civil espanyola es posicionà a favor del bàndol nacional i en acabar el conflicte fou nomenat secretari del consell d'administració de Fomento de Obras y Construcciones.

## Referències

* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.283. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Real Orden por la que el Gobierno nombra nueva Junta del Colegio de Abogados de Barcelona Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Gaceta de Madrid, 6 de març de 1926
* ↑ Secció econòmica del diari ABC, 1951
* ↑ Secció econòmica del diari ABC, 1944
# Nandamuri Kalyan Ram

Nandamuri Kalyan Ram (Hyderabad, 5 de juliol de 1978) és un actor i productor de cinema indi que treballa al cinema Telugu o Tollywood, sector de Bollywood compost per les pel·lícules en Idioma telugu. Membre d'una nissaga dedicada al cinema, és fill de Nandamuri Harikrishna i Lakshmi. És un dels nets de l'influent actor, director i posteriorment polític Nandamuri Taraka Rama Rao. També té un altre germà actor, anomenat N. T. Rama Rao Jr. És el propietari de la productora de cinema N.T.R. Arts, anomenada com el seu avi. Ha estat el protagonista de pel·lícules com Athanokkade, Hare Ram i Pataas.

## Referències

* ↑ «Kalyan Ram begins a VFX Company». newshunt.com, 15-07-2014. Arxivat de l'original el 29 d’octubre 2014. [Consulta: 29 octubre 2014].
* ↑ http://www.cinejosh.com/news/3/38848/kalyan-ram-hits-and-flops.html
# Maricao (Puerto Rico)

Maricao és un municipi de Puerto Rico situat a l'oest de la Cordillera Central, a l'interior muntanyós l'illa, també conegut amb els noms de Pueblo de las Indieras, Ciudad del Monte del Estado, Ciudad de Leyenda i Romance i Tierra del Café. Confina al nord amb els municipis de Mayagüez, Las Marías i Lares; pel sud amb San Germán, Sabana Grande i Yauco; per l'Est amb Lares i Yauco; i per l'Oest amb Mayagüez i San Germán.
És el segon municipi amb menys població (2010) després de Culebra. Està dividit en 9 barris: Bucarabones, Indiera Alta, Indiera Baja, Indiera Fría, Maricao Afuera, Maricao Pueblo i Montoso.

## Referències

* ↑ «Maricao» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, Data incorrecta [Consulta: 16 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 16 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Maricao a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)
# Tordenc de Sharpe

El tordenc de Sharpe (Turdoides sharpei) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues i sotabosc al sud d'Uganda, oest de Kenya, i oest i sud-oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Tordenc de Sharpe». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Quinqué

Un quinqué o calell és un llum de taula amb un ble alimentat generalment amb petroli, d'intensitat lluminosa variable, que fou el primer llum dissenyat científicament.
Fou inventat el 1782 pel físic suís Aimé Argand (1755-1803) i patentat a Anglaterra el 1784. Fou perfeccionat posteriorment pel farmacèutic francès Antoine Arnoult Quinquet (1745-1803), llinatge del qual se'n deriva el nom.
Consta d'un ble immergit en un dipòsit de vidre, porcellana, metàl·lic, etc, situat a la part inferior, i proveït d'un tub de vidre vertical, situat a la part superior del dipòsit. El cremador d'Argand està situat entre el dipòsit i el tub de vidre, i consisteix en una metxa cilíndrica allotjada entre dos tubs metàl·lics concèntrics. El tub interior proporciona un pas a través del qual l'aire ascendeix pel centre per a mantenir la combustió en la superfície interna de la flama cilíndrica més que en la superfície exterior. El cremador disposa d'un mecanisme de regulació mitjançant una rodeta que permet de treure més o menys ble a l'exterior dels tubs metàl·lics, la qual cosa fa que hi hagi una més o menys grossa flama i, per tant, major o menor intensitat lluminosa. El tub de vidre fa les funcions de xemeneia i permet l'entrada d'aire per la seva part inferior establint-se un corrent d'aire a l'interior que manté la combustió de la flama i permet cremar de manera més completa el combustible; disposa també generalment d'un pàmpol exterior de decoració.

## Referències

* ↑ Rosich, C.V.; Grandia, M. Diccionari popular de la llengua catalana: Catalunya, Mallorca, Valencia, Andorra, Rosselló, Sardenya, Llenguadoc & contenit totes les paraules compresas en tots los altres diccionaris catalans d'ençá de la publicació del primer, en 1650, pel gramátich en Pere Torra .... F. Baxaría, 1905, p. 44 (Diccionari popular de la llengua catalana: Catalunya, Mallorca, Valencia, Andorra, Rosselló, Sardenya, Llenguadoc & contenit totes les paraules compresas en tots los altres diccionaris catalans d'ençá de la publicació del primer, en 1650, pel gramátich en Pere Torra).
* 1 2 «Argand burner». A: Encyclopædia Britannica.
* ↑ «Quinqué». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Quinqué». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Federació Internacional de Culturisme i Fitness

La Federació Internacional de Culturisme i Fitness (anglès:International Federation of BodyBuilding & Fitness) és una organització de culturisme fundada el 1946 pels germans Ben Weider i Joe Weider. La IFBB és la responsable del Mr. Olympia, Campionat Mundial Amateur de musculació, i la Sra.Olympia. La IFBB també va celebrar Masters Olympia 1994-2003.Té un total de 174 països membres de ple dret, i la 6a. Federació internacional amb més països membres, els campionats del món masculins tenen més de 300 participants de més de 60 països.
La IFBB col·labora amb l'Agència Mundial Antidopatge, organisme dependent del COI, per erradicar el dopatge en aquest esport, que és un dels més perjudicats per aquesta pràctica, de fet, l'organització dels Jocs Mundials excloure a la IFBB de manera permanent en abril de 2010 per aquesta causa. L'actual president és Rafael Santonja.

## Història

Fins al 1940 l'escena culturista era controlada per la Unió Atlètica Amateur (AAU). El Weiders van decidir formar la IFBB després de la preocupació que l'UCA estava més interessat en la promoció de l'esport olímpic d'aixecament de peses de musculació. La IFBB es va crear per donar als "atletes físics" (culturistes) el centre de l'atenció, és a dir, competir pels seus cossos que no pel pes que aixequen. El primer concurs es va dur a terme la IFBB el 1949 - la IFBB Mr America. Això va enfurismar a l'UCA, que havia celebrat la seva pròpia AAU Mr. America el 1939 i es va produir una amarga disputa, el que va resultar que AAU prohibís que ningú entrés en els seus concursos si havien competit abans de la IFBB.

## Jocs Olímpics

Des de la dècada de 1980 fins a la seva mort el 2008, el president Ben Weider demanava al Comitè Olímpic Internacional (COI) per a la inclusió de culturisme en els Jocs Olímpics. El 30 de gener de 1998, la IFBB va ser nomenat membre provisional, i la composició es va fer posteriorment permanents a 1 d'agost de 2000. La IFBB sense èxit va enviar una petició al comitè organitzador olímpic per demostrar el culturisme en els Jocs Olímpics 2004 a Atenes, Grècia.

## Enllaços externs

* IFBB web oficial
* web IFBB a Itàlia
* Pàgina d'Internet de l'Associació Alemanya
# Torpes (Saona i Loira)

Torpes és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 396 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 487 | 564 | 486 | 410 | 351 | 364 | 396 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Nandarthan

Nandarthan (o Nagardhan) és un poble del districte de Nagpur a Maharashtra a 21° 21′ N, 79° 21′ E﻿ / ﻿21.350°N,79.350°E﻿ / 21.350; 79.350, prop de Rantek a la carretera de Kamtee. El 1881 tenia 2.614 habitants.
Fou notable per la batalla lliurada fora de la fortalesa el desembre de 1817, quan els britànics assetjaven Nagpur (ciutat), en què les forces del raja de Nagpur foren derrotades.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Masia Renyins

La Masia Renyins és una obra de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa, pis i golfes. La façana presenta un portal rectangular a la planta, amb llinda datada, dues finestres al primer pis i una a les golfes. La vessant esquerra cobreix uns estables i la pallissa i és oberta per la part de la façana. El sector nord té poques obertures i conserva els ràfecs de lloses. A ponent hi ha una finestra amb l'ampit motllurat. Al sector de llevant s'hi adossen petites construccions.
És construïda amb pedra sense polir unida amb morter i calç, i els elements de ressalt són de pedra picada.

## Història

No es troba registrada en els fogatges del segle xvi, però per les dates constructives de l'edificació al segle xviii ja existia i fou cremada durant la Guerra del Francès. Al segle xix fou reformada i restaurada.
La llinda del portal duu la inscripció següent: 9 bre. 21 DEL ANY DE 1792 / MIQUEL CAR RERA y ALOU.
La llinda de la finestra de ponent diu: 13 de JUNY de 1832 / MANUELA CARRERA y ALOU.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Masia Renyins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Sant Joan Baptista de Vallclara

L'església de Sant Joan Baptista de Vallclara és situada municipi de Vallclara (Conca de Barberà), essent protegida com a bé cultural d'interès local.

## Història

La primera referència documental és dels anys 1279 i 1280, quan consta que el rector de Vallclara satisfeu la dècima papal.
A la construcció (1804-1814) es reutilitzaren carreus de l'antiga església romànica. Al Museu de Vic hi ha una antiga lipsanoteca de fusta procedent d'aquesta antiga església, que formava part del seu mobiliari litúrgic.
El dia 3 de setembre de l'any 1814 es procedi a la benedicció de l'església nova pel rector Bernat Rabascall. El preu de l'obra va ser de 7.500 lliures. Es costeja amb les aportacions dels veïns de Vallclara que s'autoinposa voluntàriament un quinzè de les collites. El Mestre d'obres fou Francesc d'Asis Nadal i Roig (l'Espluga de Francolí 1774-?). El 1862 s'acabà el rataule de l'Església nova, fou el seu autor Feliu Ferrer i Guasch (1817 Benicarló - 1884 Móra d'Ebre), els veïns ho paguen amb dos quartans de blat per casa anuals.

## Descripció

L'església és d'estil barroc, amb planta de creu llatina, absis d'estructura senzilla i cor als peus.
El campanar, també sense ornamentacions, presenta obertures de mig punt per a les campanes i el rellotge.
A la façana hi ha una portada amb dues pilastres i capitell jònic, que sostenen un dintell sobri en decoració. Al damunt d'aquest es veu una fornícula buida coronada per un frontó triangular i, a sobre encara, hi ha una finestra circular. Un frontó triangular amb un ull (més petit que l'anterior) remata l'estructura.
Les columnes que sostenen la coberta de la nau central són de grans proporcions.
A l'interior hi destaca l'altar major neoclàssic (1862), restaurat el 1962, junt amb el medalló en baix relleu que representa a Sant Joan predicant al Jordà, el Banquet d'Herodes i Salomé (situat al mur esquerre del presbiteri) i la lipsanoteca de fusta conservada al Museu Episcopal de Vic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Sant Joan Baptista de Vallclara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2012].
* ↑ «Sant Joan Baptista de Vallclara». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.

## Bibliografia

* Morera Llauradó, E. 1857: Tarragona Cristiana, Aris e hijo.
* Liaño, E. 1983: Inventario artístico de Tarragona y su provincia, Madrid, Ministerio de Cultura.
# Tordenc de carpó blanc

El tordenc de carpó blanc (Turdoides leucopygia) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita camp obert, matolls, sabana i estepes amb matolls espinosos de l'est de Sudan del Sud, Etiòpia, Eritrea i oest de Somàlia.

## Referències

* ↑ «Tordenc de carpó blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)