OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Liber Sancti Iacobi

El Líber Sancti Iacobi és una compilació de diversos escrits de la primera meitat del segle xii, que inclouen sermons, misses, oficis, cants i miracles en honor de l'apòstol Sant Jaume.

## Història

Es creu que la idea de realitzar la compilació va partir del bisbe compostel·là Diego Gelmírez, prop de 1120, com a part de les seves iniciatives d'ampliació de la Catedral de Santiago de Compostel·la i per fer conèixer al públic la creixent importància de la figura de l'apòstol Sant Jaume i de la ciutat de Santiago de Compostel·la, on suposadament es conservaven les seves restes mortals.
La compilació va ser redactada a diverses èpoques i de forma independent. L'anàlisi del manuscrit més important del Líber, el Còdex Calixtinus, ens suggereix que la compilació podria estar ja configurada cap a l'any 1140, cosa que vindria determinada pels següents fets:
* Al Llibre II del Calixtinus, el Llibre dels Miracles, es narra un miracle succeït el 1135, per la qual cosa com molt aviat, el Llibre II dataria de l'any 1136.
* Al Llibre V, la Guia del Pelegrí, es donen informacions sobre monuments que situarien la guia al voltant de 1130.
* El Calixtinus conté al final un apèndix (Apèndix II) que va ser afegit amb posterioritat al manuscrit. Aquest lloc hi ha una butlla d'Innocenci II (l'autoritat del qual és discutida), que podria datar-se com molt de 1143. A més a més, el mateix apèndix conté el miracle de Vézélay, datat el 1139. El fet que tant la butlla com aquest miracle (que es troba fora del Llibre dels Miracles) figuren en un complement posterior, significaria que cap a 1140 la compilació estaria ja tancada.

## Els manuscrits

Es van gestar diversos manuscrits del Líber Sancti Iacobi, conservant-se avui dia prop de dotze d'ells. En general poden dividir-se en dos blocs: els que contenen la versió més reduïda o libellus i els que contenen la versió més extensa, el màxim representant de la qual és el Còdex Calixtinus.
Els manuscrits que contenen la versió completa són:
* Santiago de Compostel·la, Arxiu de la Catedral, s.n. (Còdex Calixtinus)
* Londres, British Library, Additional 12213
* Ciutat del Vaticà, Biblioteca Apostòlica Vaticana, Arxiu S. Pietro C 128
* Salamanca, Biblioteca Universitària 2631
* Madrid, Biblioteca National 4305
i els que contenen versions parcials són:
* Barcelona, Arxiu de la Corona d'Aragó, Ripoll 99
* Lisboa, Biblioteca Nacional, Alcobaça CCCII (334)
* Ciutat del Vaticà, Biblioteca Apostòlica Vaticana, Borghese 202
* Londres, British Library, Cotton Titus A.XIX
* Pistoia, Arxiu di Stato, Documenti divers; algun; un quant; diferent 27
* Madrid, Biblioteca Nacional 7381
* Madrid, Biblioteca Nacional 13118.
A més a més existeixen d'altres manuscrits que inclouen solament un dels llibres del Líber, com poden ser el Pseudo - Turpin o el Llibre dels Miracles.

## Vegeu també

* Còdex Calixtinus
# Joan Payrà

Joan Payrà (Perpinyà, 16 de febrer de 1882 - París, 29 de maig de 1937) fou un polític socialista nord-català, diputat a l'Assemblea Nacional Francesa durant la Tercera República Francesa.

## Biografia

Era fill d'un petit comerciant corredor de vins, el 1903 es va adherir al Partit Socialista Francès de Jean Jaurès i el 1905 fou membre de la Secció Francesa de la Internacional Obrera (SFIO) i redactor de Le Socialiste i La République, on fou considerat un excel·lent propagandista. Formà part de l'ala dreta del partit i el 1916 adoptà posicions pacifistes.
Partidari d'una aliança amb els radicals, va imposar una llista comuna amb el Partit Radical a les eleccions legislatives de novembre de 1919, però no fou elegit. A les eleccions municipals, però, va tenir més sort i fou elegit primer adjunt de l'alcalde de Perpinyà en una llista comuna de socialistes i radicals.
Va fundar el periòdic Le Cri Catalan (després del 1936, Le Cri Socialiste). L'activitat com a esportista i dirigent esportiu (fundador de la USAP) li donà una considerable popularitat. Després del Congrés de Tours es va mantenir en la SFIO i fou elegit diputat de l'Assemblea Nacional francesa des del 1924 (per les llistes de l'SFIO-Cartel des Gauches), hi renuncià l'octubre del 1935, per poder presentar-se al Senat (fou senador des d'octubre del 1935 fins a la mort).
Fou conseller general de Prats de Molló (1925-31), de Perpinyà Oriental (1931-37), president del Consell General de Pirineus Orientals (1931-37) i alcalde de Perpinyà (1935-37). Des d'aquests càrrecs es preocupà sobretot per la política referent a la viticultura.

## Fonts

* Jean Maitron (dir.), Dictionnaire biographique du mouvement ouvrier français, éd. de l'Atelier, CD-ROM, 1997
* Tret de marxists.org (amb llicència GFDL)
* « Jean Payra », al Dictionnaire des parlementaires français (1889-1940), sous la direction de Jean Jolly, PUF, 1960
# Cuando lloran los valientes

Cuando lloran los valientes és una pel·lícula de 1947 dirigida per Ismael Rodríguez Ruelas protagonitzat per Pedro Infante i Blanca Estela Pavón.

## Trama

Agapito desitja casar-se amb Cristina però no és possible ja que Chabela l'acusa d'haver-la seduït per a poder casar-se amb ell. Agapito escapa a les muntanyes i es torna un rebel que afavoreix als més necessitats, ho atrapen i el General el condemna a mort sense saber que ell és el seu fill, quan Cristina arriba amb la prova de l'anterior s'interposa entre el General i Agapito per a salvar a aquest últim d'una bala que ella rep i li causa la mort, no sense abans haver-li confessat a Agapito qui és el seu pare.

## Repartiment

* Pedro Infante - Agapito Treviño
* Blanca Estela Pavón - Cristina
* Virginia Serret - Chabela
* Víctor Manuel Mendoza - Coronel José Luis Archete
* Ramón Vallarino - Edmundo
* Armando Soto La Marina - Cleofas
* Hugo Porras - Pinolillo
* Agustín Izunsa - Tío Laureano
* Mimí Derba - mamá de Cristina
* Antonio R. Frausto - papa de Chabela

## Premis i reconeixements
### III edició dels Premis Ariel

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor Actor | Pedro Infante | Nominat |
| Millor Actriu | Blanca Estela Pavón | Guanyadora |
| Millor Coactuació Masculina | Víctor Manuel Mendoza | Guanyador |

## Referències

* ↑ Ismael Rodríguez y Pedro Infante: Mancuerna benéfica, El Proceso, 10 d'agost de 2004
* ↑ Ismael Rodríguez, premis a la pàgina 16
# Diapoma

Diapoma és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Diapoma speculiferum (Cope, 1894)
* Diapoma terofali (Géry, 1964)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Cope, E. D., 1894.
* ↑ Géry, J. 1964. Glandulocauda terofali sp. nov., un nouveau poisson characoïde de la République Argentine, avec une note sur la "glande" caudale des Stevardiidi. Opuscula Zoologica. Herausgegeben von der Zoologoschen Staatssammlund in München Núm. 78: 1-12.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Sitochroa

Sitochroa és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Sitochroa aureolalis (Hulst, 1886)
* Sitochroa chortalis (Grote, 1873)
* Sitochroa concoloralis (Lederer, 1857)
* Sitochroa dasconalis (Walker, 1859)
* Sitochroa palealis (Denis & Schiffermüller, 1775)
* Sitochroa straminealis (Hampson, 1900)
* Sitochroa subtilis Filipjev, 1927
* Sitochroa umbrosalis (Warren, 1892)
* Sitochroa verticalis (Linnaeus, 1758)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 desembre 2018].
# Gueorgui Sxénnikov

Gueorgui Sxénnikov (en rus: Георгий Михайлович Щенников; nascut el 27 d'abril de 1991 a Moscou, Unió Soviètica) és un futbolista professional rus que juga al PFC CSKA Moscou de la Lliga Premier de Rússia com a lateral esquerre.

## Carrera professional

Fill del medallista olímpic Mijaíl Schénnikov, Gueorgui Schénnikov va debutar amb el PFC CSKA Moscou en un partit de Copa de Rússia davant el FC Torpede Vladimir el 6 d'agost de 2008. El 24 d'octubre de 2008 va debutar en competició europea en sortir com a substitut en un partit de Copa de la UEFA davant el Deportiva de La Coruña sense haver jugat encara en la lliga domèstica fins a aquest moment. Schénnikov va ser un dels 50 nominats al premi Golden Boy 2011.

## Internacional

Schénnikov va ser part de la selecció russa sub-21 que va competir en la classificació per la Eurocopa Sub-21 de 2011. El seu debut amb la selecció de Rússia es va produir el 15 d'agost de 2012 en un amistós enfront de Costa d'Ivori.
El 12 de maig de 2014, Fabio Capello, director tècnic de la selecció nacional de Rússia, va incloure a Schénnikov en la llista provisional de 30 jugadors que iniciaran la preparació amb la intenció de la Copa Mundial de Futbol de 2014. El 2 de juny va ser ratificat per Capello en la nòmina definitiva de 23 jugadors.

### Participacions en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat |
| Copa Mundial de Futbol de 2014 | Brasil | Primera fase |

## Estadístiques

Dades fins al 20 de febrer de 2012
| Club | Temporada | Lliga | Lliga | Copa | Copa | Supercopa | Supercopa | UEFA | UEFA | Champions League | Champions League | Total | Total |
| Club | Temporada | PJ | Gols | PJ | Gols | PJ | Gols | PJ | Gols | PJ | Gols | PJ | Gols |
| CSKA Moscou | 2008 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 |
| CSKA Moscou | 2009 | 25 | 0 | 4 | 0 | 1 | 0 | 4 | 0 | 6 | 0 | 40 | 0 |
| CSKA Moscou | 2010 | 25 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 7 | 0 | 4 | 0 | 38 | 0 |
| CSKA Moscou | 2011/12 | 21 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 4 | 0 | 5 | 0 | 32 | 0 |
| CSKA Moscou | 2012/13 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 6 | 0 |
| CSKA Moscou | Total | 76 | 0 | 8 | 0 | 3 | 0 | 18 | 0 | 15 | 0 | 120 | 0 |
| Total carrera | Total carrera | 76 | 0 | 8 | 0 | 3 | 0 | 18 | 0 | 15 | 0 | 120 | 0 |

## Palmarès

* Copa de Rússia: 2008?09, 2010?11
* Supercopa de Rússia: 2009

## Referències

* ↑ http://en.pfc-cska.com/team/players/*3420 Arxivat 2014-12-17 a Wayback Machine.
* ↑ «Расширенный список национальной сборной России» (en rus). RFS, 12-05-2014. [Consulta: 12 maig 2014].
* ↑ AFP. «Rússia, sense Pavlyuchenko ni Tarasov». FIFA, 12-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-13. [Consulta: 12 maig 2014].
* ↑ «Состав национальной сборной России на ЧМ-2014» (en rus). RFS, 02-06-2014. [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ AFP. «Els 23 de Capello». FIFA, 02-06-2014. Arxivat de l'original el 2014-06-04. [Consulta: 2 juny 2014].
# Filmoteca Espanyola

La Filmoteca Espanyola és una institució oficial espanyola dins de l'Institut de la Cinematografia i de les Arts Audiovisuals. Els seus objectius són la recuperació, recerca i conservació del patrimoni cinematogràfic espanyol i la seva difusió. Les funcions de la Filmoteca Espanyola estan definides per Reial decret.
La seva sala d'exhibició és el Cine Doré, situat al carrer Santa Isabel, i obra de Críspulo Moro Cabeza de 1923. Va ser rehabilitat per al seu ús per a la Filmoteca entre 1982 i 1990. La seu administrativa de la Filmoteca Espanyola està situada en l'antic Palau del Marquès de Perales, de l'arquitecte Pedro de Ribera, en el número 10 de la propera carrer de la Magdalena. L'any (2011) es trobava en construcció el Centre de Conservació i Restauració de Fons Fílmics de la Filmoteca en la Ciudad de la Imagen (Pozuelo de Alarcón).

## Referències

* ↑ Europa Press. «El futuro edificio de la Filmoteca en la Ciudad de la Imagen albergará 1,5 millones de bobinas». Elconfidencial.com, 03-12-2007.

## Enllaços externs

* Web de la Filmoteca Espanyola
* Association of European Film Archives and Cinematheques - ACE
* Filmoteca, vídeo sobre el funcionament del nou Centre de Conservació i Restauració (CCR) de Pozuelo de Alarcón.
# Leiothrix

Leiothrix és un gènere d'aus de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae), força acolorits, que habiten zones de matoll, bosc i praderies d'Àsia.

## Taxonomia

Segons la classificació del IOC (versió 11.2, 2021) hom distingeix dues espècies al gènere Leiothrix:
* Leiothrix argentauris - Leiòtrix galtaargentat,
* Leiothrix lutea - Leiòtrix bec-roig o Rossinyol del Japó.
Tanmateix, segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019), una subespècie del leiòtrix galtaargentat (L. a albicollis), hauria de ser considerada com una espècie apart
* Leiothrix laurinae- Leiòtrix de Sumatra.

## Referències

* ↑ «IOC World Bird List Version 11.2» (en anglès). IOC, 15-07-2021. [Consulta: 20 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 659. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Cuando me vaya

Cuando me vaya és una pel·lícula biogràfica de 1954, dirigida pel xilè Tito Davison. Protagonitzada per Libertad Lamarque, basada en la vida de la compositora mexicana María Grever. Manuel Esperón va obtenir el Premi Ariel en la categoria Millor Música de 1955. Llibertat Lamarque va ser nominada al Premi Ariel en la categoria Millor Actriu igual que Prudencia Grifell va ser nominada en la categoria Millor Actriu Secundària.

## Argument

María (Libertad Lamarque) és una jove plena d'il·lusions que s'enamora de León Grever (Miguel Torruco), un americà, que la seva mare rebutja. Una vegada consumat el seu matrimoni amb el naixement de la seva filla, María comença el llarg camí ple de complicacions que marcaran la seva fructífera carrera com a compositora.

## Repartiment

* Libertad Lamarque - María Grever:
* Miguel Torruco - León Grever:
* María Gentil Arcos - Doña Julia Torres:
* Prudencia Grifell - Doña Generosa:
* Héctor Godoy - Carlos Grever:
* Hortensia Santoveña - Mercedes:
* Miguel Ángel Ferriz - Dr. Fuentes:
* Albert Carrier - Ralph:
* Juan Arvizu - Cantant
* Nestor Mesta Chayres - Cantant:

## Referències

* ↑ Irwin & Ricalde p.195
* ↑ Juan Arvizu cantant a la pel·lícula "Cuando Me Vaya" como es presenta a "O Grande Amor De María Grever" en archive.org
* ↑ Nestor Mesta Chayres cantant a la pel·lícula "Cuando Me vaya" com es presenta a "O Grande Amor De María Grever" en archive.org

## Bibliografia

* Robert Irwin & Maricruz Ricalde. Global Mexican Cinema: Its Golden Age. British Film Institute, 2013.
# CòmicNostrum

Còmic Nostrum, també conegut com a Festival Internacional de Còmic de Mallorca, és un esdeveniment anual que se celebra a Palma. Es tracta d'un festival adreçat tant a professionals com a aficionats al còmic que facilita la trobada amb autors i editors internacionals. La programació inclou activitats pensades pel públic general, així com exposicions, tallers i un Pop Up Còmic Market entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Còmic Nostrum se celebrará en Palma del 20 al 23 de octubre» (en castellà), 27-09-2022. [Consulta: 28 març 2023].
# Leire Landa Iroz

Leire Landa (Irun, Guipúscoa, 19 de desembre de 1986) és una defensa de futbol basca, amb 26 internacionalitats per Espanya, amb la qual ha jugat l'Eurocopa 2013 i el Mundial 2015.
Després de jugar amb diversos equips, va concloure la seva carrera el 2017 amb el Futbol Club Barcelona.

## Palmarès

* Competició
* Títols — Seleccions nacionals ||||||||||||||||
* Títols — Clubs ||||||||||||||||
* 1 Lliga
* 1 Copa
* Reconeixements — Premis ||||||||||||||||
* Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||||||||

## Referències

* 1 2 «Leire Landa» (en castellà). Soccerway. [Consulta: 2 juliol 2021].
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-04-08. [Consulta: 11 agost 2016].
* ↑ «LEIRE: Leire Landa Iroz (Defensa)». aupaAthletic.com. [Consulta: 9 novembre 2021].
# Josep Autet Soler

Josep Autet Soler (Vic, 9 de febrer de 1958) és un antic pilot d'automobilisme català, conegut per haver fet de copilot de nombrosos pilots de ral·li. Ha estat campió de Catalunya de ral·lis el 1983 i quatre vegades Campió d'Espanya (tres d'absolut i una de Grup N). Ha exercit també com a cronista especialitzat en diverses publicacions.
Representant del Trofeu FAE del RACC, el guanyà amb Genís Serrat l'any del seu debut, 1978. Ha estat copilot de Jaume Pons (1980-1983), Aman Barfull (1980-1982), Isidro Oliveras (1982-1984 i 1987), Antoni Zanini (1984-1990), Pep Bassas (1987), Josep Maria Bardolet (1989 i 1992) –amb qui fou Campió d'Espanya de Grup N– i de Jorge Bäbler al Ral·li Dakar de 1989.

## Referències

* 1 2 «Josep Autet Soler». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Els "copis", sovint oblidats». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 273. ISBN 84-320-6249-9.

## Enllaços externs

* Josep Autet Soler - Lloc web oficial (castellà)
# David López Moreno

* Per a altres significats, vegeu «David López».
David López Moreno (Logronyo, 10 de setembre de 1982) és un exfutbolista professional riojà, que ocupava la posició de migcampista.

## Carrera esportiva

Format al planter del CA Osasuna, hi roman durant tres temporades al Promesas de Segona B. La temporada 04/05 puja al primer equip, amb qui disputa eixe any 13 partits a la màxima categoria. A l'any següent ja es consolida, amb 34 partits i sis gols. Va ser un dels jugadors més destacats de la participació en la Copa de la UEFA de la temporada 06/07, ja que va marcar tres gols en 11 partits europeus. També va ser titular a la lliga.
Aquestes bones xifres van possibilitar el seu fitxatge per l'Athletic Club a l'estiu de 2007, per un cost de 6 milions d'euros. Al conjunt de San Mamés va ser titular indiscutible durant les dues primeres temporades, perdent mica a mica protagonisme. En l'últim any amb els bilbaïns, amb Marcelo Bielsa a la banqueta, va disputar només 403 minuts en lliga. Al final d'aquella temporada, extingeix el contracte amb el club i marxa lliure al Brighton & Hove Albion. Hi va jugar dues temporades, en les que el club no aconseguirà l'anhelat ascens a la Premier League.
Després de l'experiència britànica, torna al futbol espanyol, on va passar per diversos clubs de les categories inferiors fins a la seva retirada, l'estiu de 2024: Lugo, Huesca, UCAM Murcia, Novelda, Intercity, Eldencc, Callosa, Caravaca i Churra.

## Referències

* ↑ «David López jugará en la Romareda su partido 100.» (en spanish). Rioja 2, 01-02-2008. [Consulta: 14 agost 2022].
* 1 2 «El Athletic pagará seis millones a Osasuna por David López» (en spanish). , 28-06-2007 [Consulta: 22 setembre 2020].
* ↑ «David Lopez' contract terminated». Athletic Bilbao, 31-08-2012. Arxivat de l'original el 27 November 2012. [Consulta: 31 agost 2012].
* ↑ «Lopez joins Albion». Brighton & Hove Albion F.C., 31-08-2012. Arxivat de l'original el 2 September 2012. [Consulta: 1r setembre 2012].
* ↑ Daniel García Arnaiz. «David López recuerda su etapa en el Brighton», 14 diciembre 2018.
* ↑ «David López: "El partido de leyendas va a ser muy emocionante"» (en castellà). [Consulta: 20 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Còlquic dels Pirineus

Colchicum montanum, el còlquic dels Pirineus, és una espècie del gènere Colchicum, que actualment s'inclou dins de la família colquicàcies, encara que tradicionalment havia format part de la gran família de les liliàcies. És una espècie endèmica de les serralades de la península Ibèrica.

## Morfologia

El còlquic dels Pirineus és una planta bulbosa que fa menys d'un pam d'alçada. Les fulles apareixen a la primavera i són linear-lanceolades d'entre 7 i 20 cm de llarg. Les flors de color rosa apareixeran molt més tard, a finals de l'estiu o principis de la tardor.
Com totes les espècies que pertanyien a les liliàcies, tenen sis estams i no tres (com les iridàcies a les quals pertanyen els Crocus que són fàcils de confondre). Alguns autors separen aquesta espècie dels altres còlquics i la inclouen dins del gènere Merendera per que els 6 tèpals no estan soldats a la base (encara que ho sembli), les fulles són més curtes i estretes i les anteres dels estams sóm més llargues (comparables amb els filaments).

## Ecologia

Es una planta pròpia dels prats i matollars des de la muntanya mitjana a l'estatge subalpí. La seva flotació és molt tardana, a finals d'estiu o principis de tardor, evitant així la competència amb altres espècies més robustes que apareixen abans. El nom de gènere Merendera li va posar el conegut botànic i explorador francès Louis Ramond de Carbonnières, que explicava que era el nom que li donaven els pastors dels Pirineus en castellà ("quitameriendas") fent referència al fet que quan floria aquesta flor, el dia s'anava fent més curt i podien estalviar-se de carregar el berenar al sarró.

## Sinònims

* Merendera montana (L.) Lange
* Merendera pyrenaica (Pourr.) P. Fourn.

## Vegeu també

Als Països Catalans viuen altres espècies semblants de còlquics i de Crocus que es poden confondre amb aquest:
* Colchicum triphyllum viu en erms calcaris de contrades seques (Segrià, Baix Cinca, Alt Palància).
* Colchicum autumnale es troba bàsicament als Pirineus.
* Colchicum filifolium (=Merendera filifolia) s'ha citat a les Illes Balears.
* Colchicum bulbocodium (=Bulbocodium vernum) dels Pirineus i Prepirineus.
* Crocus nudiflorus
* Crocus vernus

## Referències

* ↑ «Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.IV, pàg.55. ISBN 84-7226-698-2.
* 1 2 Josep Vigo Bonada. L'Alta muntanya catalana. Flora i Vegetació. Centre Excursionista de Catalunya i Institut d'Estudis Catalans, 2008 (2a edició). ISBN 9788492583249.
* ↑ Enrique Rico Hernández. «Flora Ibérica, fam.LILIACEAE». [Consulta: 14 març 2024].