OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere Estrems i Navarra

Pere Estrems i Navarra (Mataró, 11 de desembre de 1932 - 30 de març de 1986) fou un futbolista català de la dècada de 1950 que jugava com a porter.

## Trajectòria

Descobert a la Penya X de Mataró, fou fitxat pel FC Barcelona, jugant al filial blaugrana, l'Espanya Industrial, club on assolí l'ascens a primera divisió el 1952-53, malgrat hi va haver de renunciar per la seva situació de club filial, i el 1955-56.
Defensà els colors del FC Barcelona entre 1956 i 1959 en un total de 35 partits. No va poder disputar més partits pel fet de tenir per davant a Antoni Ramallets, fet que el convertí en un suplent de luxe del club blaugrana. Debutà amb el club el 22 d'agost de 1956 en un partit amistós enfront del Racing de París. Aquest fet el portà a abandonar el club fitxant pel Reial Valladolid on jugà entre 1959 i 1963, i més tard al Llevant UE. Acabà la seva trajectòria al CF Badalona i al CE Mataró.

## Palmarès

* 1 Lliga d'Espanya:
** 1958-59
* 2 Copes d'Espanya:
** 1956-57, 1958-59
* 1 Copa de Fires:
** 1955-58

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* 1 2 3 4 «Adeu a Pere Estrems». Mundo Deportivo, 31-03-1986. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1946/07/08/pagina-4/623808/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1946/07/08/pagina-5/628022/pdf.html
* ↑ «Estrems será traspasado al Valladolid». Mundo Deportivo, 27-11-1959. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Pedro Estrems ha fichado por el Levante». Mundo Deportivo, 09-08-1963. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Noticiario futbolístico». La Vanguardia, 08-08-1963. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1963/09/16/pagina-4/927301/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1963/09/16/pagina-4/936192/pdf.html
* ↑ «Estrems al Mataró». Mundo Deportivo, 19-07-1965. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Prat 1 Mataró 0». Mundo Deportivo, 05-06-1967. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1959/04/20/pagina-16/648216/pdf.html

## Enllaços externs

* Fitxa de Pere Estrems i Navarra a BDFutbol
# Estació de Gelida

Mapa sinòptic línia R4 :
Mapa sinòptic de la línia orbital ferroviària (en projecte) :
Gelida és una estació de ferrocarril propietat d'Adif situada a la població del Gelida, a la comarca de l'Alt Penedès. L'estació es troba a la línia Barcelona-Martorell-Vilafranca-Tarragona, per on circulen trens de la línia R4 de Rodalies de Catalunya operats per Renfe Operadora, servei que uneix el Bages, el Vallès Occidental i Barcelona amb Sant Vicenç de Calders via les comarques del Baix Llobregat, Alt Penedès i Baix Penedès.
Aquesta estació de la línia de Vilafranca va entrar en servei l'any 1865 quan es va obrir el tram entre Martorell i Tarragona, sis anys més tard que la línia arribés a Martorell.
Gelida Inferior és el nom que rep l'estació del funicular que uneix l'estació de ferrocarril amb el nucli urbà de Gelida, que està a uns 900 metres i amb un desnivell de 116 metres. Actualment gestionat per FGC, l'estació, com la resta del Funicular de Gelida, es va inaugurar l'any 1924 amb equips del Funicular del Tibidabo.
L'any 2016, l'estació de Rodalies va registrar l'entrada de 386.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| Sant Vicenç de Calders Vilafranca del Penedès | Sant Sadurní d'Anoia | | Martorell Central | Terrassa Manresa |
| Projectat |||||
| Sant Vicenç de Calders Vilafranca del Penedès | Sant Sadurní d'Anoia | | Martorell Oest | Terrassa Manresa |
| Mataró | Martorell Oest | Línia Orbital | Sant Sadurní d'Anoia | Vilanova i la Geltrú |
| Funicular de Gelida de FGC |||||
| terminal | terminal | | Gelida Baixador | Gelida Superior |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R4». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de març 2010. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «El Funicular de Gelida» (en castellà). Via Libre. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Jacques Dupin

Jacques Dupin (Privas, Ardèche, 4 de març de 1927 - París, 27 d'octubre de 2012) fou un poeta, crític d'art i cofundador del diari L'éphemère. Va ser l'autor de la catalogació de l'obra del pintor català Joan Miró.

## Referències

* ↑ Hugues Azèrad; Peter Collier Twentieth-Century French Poetry: A Critical Anthology. Cambridge University Press, 2010, p. 301. ISBN 978-0-521-71398-6 [Consulta: 20 gener 2011].
* ↑ Kristjana Gunnars. Stranger at the door: writers and the act of writing. Wilfrid Laurier Univ. Press, 2004, p. 107. ISBN 978-0-88920-455-3 [Consulta: 20 gener 2011].
* ↑ Caviglioli, David «La mort de Jacques Dupin» (en francès). Le Nouvel Observateur, 29-10-2012 [Consulta: 30 octubre 2012].
* ↑ Casamartina i Parassols, Josep. «Anna Agustí, la sombra Tàpies». El País. [Consulta: 13 octubre 2015].
* ↑ Dictionnaire de la litterature francaise du XXe siecle.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-147-9.
# Santuari dels Tossals

El Santuari dels Tossals és una església abandonada del municipi de Capolat a la comarca del Berguedà inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat enmig de la vall de Capolat i el coll de Joanet, el santuari dels tossals ja existia al segle xiii. L'actual edifici, molt malmès, és una construcció del 1757. Fou bastit en un moment de gran floriment dels santuaris marians catalans.

## Descripció

El santuari i l'hostaleria dels Tossals és avui dia un edifici totalment abandonat, amb les cobertes enfonsades. Tan sols en queden restes dels murs i les encavallades de fusta, molt malmeses. El parament és de pedres de diverses dimensions, sense treballar, unides amb molt de morter. Interiorment els murs estaven arrebossats, avui, però, ha caigut parcialment. Algunes de les parets arriben fins a una alçada força considerable, pràcticament fins al sostre.
En origen hi havia una talla de la mare de déu, estilísticament de transició entre el romànic i el gòtic. La Mare de Déu dels Tossals, talla protogòtica dels segles XII-XIV, es conserva actualment a l'església de Sant Martí de Capolat.

## Referències

* 1 2 3 «Santuari dels Tossals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Creu de terme de Pujals dels Cavallers

Creu de terme de Pujals dels Cavallers és una obra de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de terme situada davant de l'església de Santa Eulàlia de Pujals dels Cavallers. Té una peanya de dues peces circulars (la primera de pedra calcària grisa i la segona de pedra sorrenca), sobre la qual se situa la columna, també circular. Aquesta última, de 112 cm d'alçada i 18 cm de diàmetre, té retalls decoratius angulars a la base. El capitell és troncocònic, amb vuit cares i de pedra sorrenca. Al seu capdamunt descansa la creu de pedra, de 52 cm d'alçada i sense cap tipus d'ornamentació.

## Història

La creu de pedra fou recol·locada i restaurada al seu emplaçament actual per Mossèn Jaume Fàbregas durant la dècada de 1970.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Pujals dels Cavallers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Pavel Bořkovec

Pavel Bořkovec (Vinohrady, 10 de juny de 1894 - Praga, 22 de juliol de 1972) fou un compositor txec.
Deixeble de Josef Suk a l'escola superior de composició. Václav Talich li dirigí a Praga el seu Concert per a piano, amb Rudolf Fiekusny com a solista.

## Obres
### Per a orquestra, de cambra i composicions vocals.

* Dos Quartets de corda.
* Un Quintet de vent.
* Una Sonata per a viola.
* Una Suite per a piano.
* El crepuscle, poema simfònic.
* Start, moviment simfònic.
* Cors per a veus masculines, etc.

### Òperes

* Krysař, ballet-pantomima en 2 escenes (1939)
* Paleček, òpera (1959)
* Satyr, llibret de Johann Wolfgang von Goethe (1942)

## Referències

* ↑ «Bořkovec, Pavel». A: Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castellà). Suplemento anual, 1935. Madrid: Espasa-Calpe, cop. 1938, p. 1028. ISBN 84-239-4584-7.
# Estació de Gavarra

Mapa Metro Línia 5 :
Gavarra és una estació de la L5 del Metro de Barcelona situada sota l'Avinguda Salvador Allende, entre els carrers Anoia i Empordà en el barri de la Gavarra de Cornellà de Llobregat i va ser inaugurada el 1983 amb la prolongació des de Sant Ildefons fins a Cornellà Centre.
Aquesta només disposa d'un vestíbul amb dos accessos: Plaça Lindavista i Plaça de Tàrrega, ambdós situats a l'Avinguda de Salvador Allende però en voreres diferents, dels que només el de la Plaça Lindavista disposa s'ascensor. El vestíbul disposa de finestreta i màquines d'autovenda de bitllets.
A més d'aquesta, Cornellà té dues estacions més de la L5 del Metro de Barcelona: Sant Ildefons i Cornellà Centre on hi ha un intercanviador multimodal on coincideixen metro, rodalies, tram i autobusos. A més té dues estacions de la Línia Llobregat-Anoia de FGC: Almeda i Cornellà-Riera.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Cornellà Centre | Cornellà Centre | | Sant Ildefons | Vall d'Hebron |

## Accessos

* Avinguda de Salvador Allende - Plaça de Tàrrega
* Avinguda de Salvador Allende - Plaça de Lindavista

## Vegeu també

* Línia 5 del metro de Barcelona
* Metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Jacques Antoine Charles Bresse

Jacques Antoine Charles Bresse (Viena, Isère, 9 d'octubre del 1822 – París, 22 de maig del 1883) va ser un enginyer civil francès especialitzat en el disseny i ús de motors hidràulics.
Bresse es va graduar a l'École Polytechnique el 1843 i va fer els estudis d'enginyeria a l'École des Ponts et Chaussées. En aquest escola va ser professor de mecànica des del 1853.
El seu nom apareix inscrit a la Torre Eiffel

## Publicacions

* Bresse, Jacques Antoine Charles, Water-wheels; Or, Hydraulic Motors, John Wiley & Sons, New York 1869.

## Notes

* ↑ Timoshenko, Stephen. History of Strength of Materials. Nova York: Courier Dover Publications, 1983, p. 146. ISBN 0-486-61187-6.
# Santa Anna de Banyuls dels Aspres

Santa Anna de Banyuls dels Aspres és una església del poble rossellonès de Banyuls dels Aspres, a la Catalunya del Nord. Està situada a l'extrem de ponent del poble vell, al carrer de Santa Anna, una mica enlairada per damunt de l'avinguda de l'Olivera, al límit del que degué ser el poble clos medieval.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Banyuls dels Aspres». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 27. Santa Anna de Banyuls dels Aspres». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ Al centre de l'ortofotomapa de l'IGN, l'església de Santa Anna
# Gaig blau comú

El gaig blau o cavallet (Coracias garrulus) és una espècie d'ocell de l'ordre dels coraciformes i la sola espècie de la seua família que habita al continent europeu.

## Morfologia

* Fa 30 cm de llargària i 59-73 cm d'envergadura alar.
* Pesa 140-200 g.
* Plomatge d'un blau verdós pàl·lid.
* Presenta el dors de color castany brillant i les ales d'un blau viu, amb els extrems més foscs i les puntes negres.
* Bec molt robust.
* Els exemplars immadurs són més clars que els adults.
* No presenten dimorfisme sexual.

## Subespècies

* Coracias garrulus garrulus (Linnaeus, 1758)
* Coracias garrulus semenowi (Loudon & Tschusi, 1902)

## Reproducció

En qualitat de nidificador està limitat a les planes empordaneses i a les planes lleidatanes més occidentals, però sempre en poca densitat. Situa el niu en el límit dels boscos, en el terreny obert, així com en conreus de secà que tinguin pocs arbres. Cerca arbres, murs i, de vegades, talussos per establir el niu, mal folrat, dins un forat. Pel maig ambdós progenitors s'alternen en la tasca de covament, que dura 14 dies, dels 4 o 7 ous i, després, faran el mateix en relació amb l'alimentació de la covada, que s'allarga fins a 28 dies, com a mínim (després de 28 dies, els pollets ja poden volar, però això no vol dir que, necessàriament, ja sàpiguen caçar i ser independents).

## Alimentació

Menja rèptils, petits mamífers, amfibis i insectes grans (llagostes, preferentment).

## Distribució geogràfica

Viu a la Mediterrània occidental (incloent-hi el Marroc, Algèria i Tunísia), gairebé a tota l'Europa oriental i a l'Àsia central i és comú al Principat de Catalunya i al País Valencià a l'estiu i passatger a les Balears.

## Costums

És un ocell essencialment estival, tot i que també es pot observar a la primavera, concretament a l'abril (que és quan tornen d'Àfrica), i a la fi de l'estiu o l'entrada de la tardor puix que se'n van generalment al sud d'Àfrica a la fi d'agost.

## Referències

* ↑ «cavallet». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 13 desembre 2019].
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, plana 74. ISBN 84-315-0434-X

## Enllaços externs

* Estudi de la població del gaig blau al Principat de Catalunya. (català)
* Fotografies d'aquest ocell. (anglès)
* El gaig blau a l'Encyclopedia of Life. (anglès)
* Descripció i hàbitat d'aquesta espècie. (francès)
* Taxonomia d'aquesta espècie. (anglès)
# La Losilla

La Losilla és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Pervouralsk

Pervouralsk - Первоурльск (rus) - és una ciutat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia. El 2021 tenia 119.365 habitants. Es troba a la vora del riu Txussovaia, un afluent del Kama. És a 41 km a l'oest de Iekaterinburg, de qui queda separada per la serralada dels Urals.

## Història

La vila fou creada el 1732 a l'emplaçament d'una fàbrica siderúrgica construïda per iniciativa de l'empresari Vassili Demidov. S'anomenà al començament Vassilevsko-Xaitanski. El 1920 prengué el nom de Pervouralsk, i finalment aconseguí l'estatus de ciutat el 1933.

## Referències

* ↑ Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2021 года Arxivat 2021-05-02 a Wayback Machine. (en rus).
# Far del Cap de Sant Antoni

El far del cap de Sant Antoni se situa al terme municipal de Xàbia, a la Marina Alta.
Anteriorment al mateix lloc hi havia una torre de guaita per a defensa de les incursions pirates. Prop d'aquí es va construir al segle xiv l'ermita de Sant Antoni, ja desapareguda, que va donar nom al cap.

## Referències

* ↑ «faros de Levante». Arxivat de l'original el 12 de juliol de 2012.
* ↑ «Cap de Sant Antoni». Xàbia. Departament de Turisme.
# ISO 3166-2:TN

ISO 3166-2:TN és l'entrada de l'ISO 3166-2, part de la norma ISO, que defineix codis pels noms de les principals subdivisions de Tunísia (que té "TN" com a codi ISO 3166-1 alpha-2)
Inclou 24 governacions. Cada codi comença amb TN-, seguit de dues xifres.

## Codis actuals

| Codi | Nom de subdivisió (governació) | Nom de subdivisió (governació) (en àrab) |
| TN-11 | Tunis | تونس |
| TN-12 | Ariana | أريانة |
| TN-13 | Ben Arous | بن عروس |
| TN-14 | Manouba | منوبة |
| TN-21 | Nabeul | نابل |
| TN-22 | Zaghouan | زغوان |
| TN-23 | Bizerta | بنزرت |
| TN-31 | Béja | باجة |
| TN-32 | Jendouba | جندوبة |
| TN-33 | el Kef | الكاف |
| TN-34 | Siliana | سليانة |
| TN-41 | Kairuan | القيروان |
| TN-42 | Kasserine | القصرين |
| TN-43 | Sidi Bou Zid | سيدي بوزيد |
| TN-51 | Sussa | سوسة |
| TN-52 | Monastir | المنستير |
| TN-53 | Mahdia | المهدية |
| TN-61 | Sfax | صفاقس |
| TN-71 | Gafsa | قفصة |
| TN-72 | Tozeur | توزر |
| TN-73 | Kébili | قبلي |
| TN-81 | Gabès | قابس |
| TN-82 | Médenine | مدنين |
| TN-83 | Tataouine | تطاوين |
* ↑ El nom en àrab escrit en alfabet àrab no està inclòs a l'estàndard ISO 3166-2.

## Enllaços externs

* Governacions de Tunísia, Statoids.com
# Santa Anna de Bescanó

Santa Anna de Bescanó és una església de Montfullà, al municipi de Bescanó (Gironès), protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'una sola nau amb capçalera semicircular i campanar d'espadanya. La façana té adossat un gran porxo format per un cos octogonal i un de quadrat. El recinte queda tancat per un mur baix sobre el que s'aixequen els pilars i els arcs rebaixats.

## Història

L'església data probablement del segle xvii. L'any 20 del segle XX es va afegir un porxo, construït pel mestre d'obres Mateu Frigolé. El primer d'agost de 1948 es va celebrar la reposició de la imatge de Santa Anna. El dia de la patrona s'hi celebra anualment un gran aplec.

## Referències

* 1 2 «Santa Anna de Bescanó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2018].
# Gaig blau d'Indoxina

El gaig blau d'Indoxina (Coracias affinis) és una espècie d'ocell de la família dels coràcids (Coraciidae) que habita boscos, zones obertes, terres de conreu i ciutats des del nord-est de l'Índia fins a la Xina central, nord e la Península Malaia i Indoxina.
És considerat una subespècie del gaig blau de l'Índia per diversos autors.

## Referències

* ↑ F Gill i D Donsker (Eds). 2018. IOC World Bird List (v8.1). doi : 10.14344/IOC.ML.8.1.
# La Moleta (Alcanar)

La Moleta és una muntanya de 337 metres que es troba al municipi d'Alcanar, a la comarca del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Peterchinita

La peterchinita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la clorofenicita.

## Característiques

La peterchinita és un arsenat de fórmula química Zn₃Zn₂(OH)₆As[O₃(OH)₃]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de setembre de l'any 2023, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És l'anàleg de zinc de la clorofenicita, de la qual n'és també isostructural, i de la magnesioclorofenicita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu Carnegie d'Història Natural, a Pittsburgh (Estats Units), amb el número de catàleg: 34559, i al Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, amb número de catàleg: 76286.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Franklin, situada a la localitat homònima dins el comtat de Sussex (Nova Jersey, Estats Units). Aquesta mina estatunidenca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Peterchinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 octubre 2023].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 75». European Journal of Mineralogy, 35, 5, 20-10-2023, pàg. 891–895. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-891-2023 [Consulta: 23 octubre 2023].
# Fatboy Slim

Fatboy Slim (nom artístic de Quentin Leo Cook, Bromley, Londres, 13 de juliol de 1963, i també conegut com a Norman Cook) és un músic anglès que compon música electrònica de l'estil big beat. Va deixar d'anomenar-se 'Quentin' i començà a utilitzar el nom de 'Norman' quan encara no havia acabat l'escola, molt abans d'adoptar qualsevol altre pseudònim.
# Illa Thule

* Per a altres significats, vegeu «Thule (mitologia)».
L'illa Thule, també anomenada Illa Morrell, és una de les illes que es troba més al sud de les illes Sandwich del Sud, formant part del grup Thule del Sud. Rep el nom de la mítica terra de Thule. El nom alternatiu prové de l'explorador i capità balener dels Estats Units Benjamin Morrell. Està deshabitada i sota l'administració del Regne Unit.

## Geografia

Les seves coordenades geogràfiques són: 59° 27′ S, 27° 18′ O﻿ / ﻿59.450°S,27.300°O﻿ / -59.450; -27.300
L'illa Thule té una forma aproximadament triangular i té una superfície d’uns 14 km². Hi ha un volcà anomenat Mont Larsen que fa 710 m d’alt, rep el nom de l'explorador i balener Carl Anton Larsen. A la punta sud-est hi ha l’illot Roca Twitcher, que és el terreny més al sud de la Terra (exceptuant el continent Antàrtic)..
L'illa Thule es troba a prop de l’illa Cook i l'illa Bellingshausen. Es creu que les tres formaven una sola illa en temps passats i hi ha proves d’un cràter submergit entre les dues últimes. La calor volcànica manté el cràter de l’illa Thule lliure de gel.

## Ocupació argentina

L'Argentina, per tal de refermar la seva reclamació sobre les illes Sandwich del Sud, hi establí una base d'estiu anomenada Teniente Esquivel a la badia Ferguson al sud-est el 25 de gener de 1955. Aquesta base va ser evacuada l’any 1956 per una erupció volcànica. El 1976 hi establí una base militar anomenada Corbeta Uruguay (Port Faraday) al sud-est de l’illa. El Regne Unit va seguir una via diplomàtica per aquest assumpte fins a la Guerra de les Malvines de 1982 quan aquesta base va ser ocupada pels britànics i destruïda el 1982.

## Referències

* ↑ Stonehouse, Bernard (2002), Encyclopedia of Antarctica and the southern oceans, Wiley, p. 264, ISBN 9780471986652

### Fonts

* "Thule Islands" at Global Volcanism Program
* LeMasurier, W. E.; Thomson, J. W. (eds.). Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans. American Geophysical Union, 1990, p. 512 pp. ISBN 0-87590-172-7.
* volcano.und.edu Arxivat 2006-04-26 a Wayback Machine.
* Thule Island at OceanDots.com
# Creu dels Afusellats (Sant Joan de les Abadesses)

La creu dels Afusellats és una creu del municipi de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una creu situada a la vora d'un camp de forma i dimensions que la fan molt visible des de la carretera d'Olot, uns metres més amunt. Té una base de ciment de forma quadrada de la que arrenca un pal vertical i cilíndric de ciment armat i al capdamunt s'hi troba unida una creu de ferro, molt rovellada, que podria ser la primera que es va posar al lloc dels tràgics fets. En una de les cares de la base es llegeix, ja amb certa dificultat pel deteriorament del temps i la intempèrie, "restaurada juliol de 1926".

## Història

Al lloc on els carlins (Savalls) varen matar 114 soldats el 17 de juliol de 1874, aviat es va alçar una creu en record d'aquells tràgics fets. Amb el temps es va anant fent malbé la primera creu i el 1926 es va beneir una nova creu amb la cantada d'una absoluta amb l'assistència de l'ajuntament, autoritats militars i gran nombre de persones. Aquesta és la creu que encara existeix. A la guerra del 1936 va ser destruïda i passada la revolta va ser restaurada.

## Referències

* 1 2 «Creu dels Afusellats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].