OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sayyid Salar Masud

Sayyid Salar Masud conegut també com a Ghazi Miyan, fou un suposat príncep gaznèvida, heroi i màrtir llegendari a l'Índia musulmana.
És considerat tradicionalment fill d'una germana de Mahmud de Ghazna. Hauria nascut a Ajmer vers 1014 i hauria mort en batalla als 19 anys. La seva suposada tomba és a Bharaich, i té gran veneració. Dos sultans (Muhàmmad ibn Tughluq i Firuz Xah Tughluq) la van visitar. El mite es va desenvolupar al segle xvii en el Mirat-i Masudi, un romanç heroic. El seu culte està estès a Bengala, Bangladesh i Panjab. La seva activitat militar és desconeguda però se l'esmenta fent conquestes pels musulmans principalment a l'Uttar Pradesh.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Wunderlichia

Wunderlichia és un gènere de plantes pertanyent a la família de les Asteràcies (subfamília de les Wunderlichioideae). Comprèn 9 espècies descrites.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Riedel ex Benth. i publicat a Genera Plantarum 2: 489. 1873.

## Taxonomia

* Wunderlichia azulensis Maguire & G.M.Barroso
* Wunderlichia bahiensis Maguire & G.M.Barroso
* Wunderlichia crulsiana Taub.
* Wunderlichia glaziovii Baker
* Wunderlichia insignis Baill.
* Wunderlichia mirabilis Riedel ex Baker
* Wunderlichia senaeii Glaz.
* Wunderlichia tomentosa Glaz.

## Referències

* ↑ Wunderlichia en PlantList
* ↑ Wunderlichia en Global Compositae
* ↑ «Wunderlichia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 agost 2012].

## Bibliografia

* Pruski, J. F. 2003. Compositae News: Graziela Maciel Barroso (1912-2003); James C. Parks (1942-2002); John Beaman Receives José Cuatrecasas Medal. Compositae Newslett. 40: 64–68.
# La noche de las dos lunas

La noche de las dos lunas és una pel·lícula dramàtica veneçolana del 2019 coescrita i dirigida per Miguel Ferrari, el seu segon llargmetratge sis anys després d' Azul y no tan rosa.

## Sinopsi

Al tercer mes d'embaràs, Federica descobreix que el bebè que està esperant no té el seu ADN. Acudeix a la clínica on es va realitzar el tractament de fecundació in vitro i aquests reconeixen haver comès un error intercanviant el seu embrió amb el d'una altra parella. La clínica identifica la dona a qui li van implantar el seu embrió, però aquesta ha tingut un avortament. Federica decideix continuar amb el seu embaràs i quedar-se amb el bebè, però els pares biològics emprendran una batalla per a recuperar-lo.

## Repartiment

* Prakriti Maduro ... Federica Marín
* Mariaca Semprún ... Fabiola / wife
* Luis Gerónimo Abreu ... Alonso / husband
* María Barranco ... Eva
* Albi De Abreu ... Ubaldo Garrido
* Juan Jesús Valverde ... Vázquez
* María Cristina Lozada ... Corina

## Producció

El director utilitza els colors o la composició dels plans, per a descriure l'estat mental dels seus personatges (margarides blanques en una got blau front les mateixes flors blaves de les dues mares…) o empra els seus cossos d'una manera expressiva, i sempre de manera original, femenins o masculins, exposats com una ofrena, generosos o retrets (a la gatzoneta), desdibuixats (el vapor a la dutxa davant la transparència de la piscina) fins a arribar al moment del naixement del bebè.

## Premis i nominacions

Fou estrenada al Festival Internacional de Cinema de Mont-real de 2018, on fou nominada al Grand Prix des Amériques a la millor pel·lícula, després passà al Festival de Màlaga i va guanyar el premi a la millor fotografia al Festival de Cine Venezolano. Fou nominada al Goya a la millor cançó original.

## Referències

* ↑ ‘La noche de las dos lunas', un drama venezolano dirigido por Miguel Ferrari, La Vanguardia, 30 d'agost de 2019
* ↑ Crítica de La noche de las dos lunas a Fotogramas
* ↑ ‘La noche de las dos lunas', de Miguel Ferrari, magnífica reflexión sobre la maternidad, Fotogramas, 20 de març de 2019
* ↑ ‘La noche de las dos lunas', la nueva película de Miguel Ferrari, se estrena en España el 30 de agosto, Programa Ibermedia
* ↑ La noche de las dos lunas al web dels Goya
# Tephrosia

Tephrosia és un gènere de plantes dins la família de les fabàcies. Conté unes 350 espècies. El nom del gènere deriva del grec: τεφρος (tephros), que significa "de color cendra," pel color de les seves fulles que tenen gran densitat de tricomes.

## Usos

Moltes espècies són verinoses, particularment pels peixos, ja que tenen aslta concentració de rotenona. Històricment espècies d'aquest gènere s'havien utilitzat per a pescar per enverinament dels peixos. La rotenona és un insecticida biològic.

## Algunes espècies

| Tephrosia astragaloides Tephrosia candida DC. Tephrosia cinerea (L.) Pers. Tephrosia clementii Skan Tephrosia coronillaefolia Welw. ex Baker Tephrosia densiflora Tephrosia frutescens Tephrosia hildebrandtii Tephrosia macropoda (E.Mey.) Harv. Tephrosia nitens Benth. ex Seem. | Tephrosia odorata Balf.f. Tephrosia pondoensis (Codd) Schrire Tephrosia purpurea (L.) Pers. Tephrosia rosea F.Muell. ex Benth. Tephrosia sinapou (Buc'hoz) A. Chev. Tephrosia socotrana Thulin Tephrosia tomentosa Tephrosia toxicofera Tephrosia virginiana (L.) Pers. Tephrosia vogelii Hook.f. |

## Referències

* ↑ «Genus: Tephrosia Pers.». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 05-10-2007. Arxivat de l'original el 2014-01-04. [Consulta: 25 octubre 2010].
* ↑ Quattrocchi, Umberto. CRC World Dictionary of Plant Names: Common Names, Scientific Names, Eponyms, Synonyms, and Etymology. IV R-Z. Taylor & Francis US, 2000, p. 2642. ISBN 978-0-8493-2678-3.
* ↑ U.S. Food & Drug Administration. «Results for search term "tephrosia"» (html). FDA Poisonous Plant Database. U.S. Food & Drug Administration, 01-03-2006. [Consulta: 21 gener 2008].
* ↑ Bussmann, R. W., et al. (2006). Plant use of the Maasai of Sekenani Valley, Maasai Mara, Kenya. J Ethnobiol Ethnomed 2 22.
* ↑ «GRIN Species Records of Tephrosia». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture. Arxivat de l'original el 2008-10-15. [Consulta: 25 octubre 2010].
# Bandera de l'orgull de l'os

La bandera de l'orgull de l'os va ser dissenyada per representar la subcultura de l'os dins de la comunitat LGTBI. Els colors de la bandera representen els de les pells de les diferents espècies d'ossos de tot el món, no necessàriament referits a la pel humana o als colors de cabell: marró fosc, taronja/rovell, groc daurat, bronzejat, blanc, gris, i negre. Aquesta cultura celebra característiques sexuals secundàries, com el pèl corporal o facial, considerades trets típicament «ossos».
Craig Byrne va crear la bandera d'orgull os l'any 1995. Al treball de final de carrera, Byrnes, que era estudiant de psicologia, tractà sobre la cultura de l'os (en anglès, «bear»), amb la qual havia tingut experiència de primera mà. Va pensar que seria convenient dissenyar una bandera que representés millor a la comunitat ossa i incloure-la amb els resultats de la seva investigació. El juliol de 1995 guanyà el reconeixement en la categoria de 3x5 polzades als esdeveniments del «Bears of Summer» de Chesapeake Bay. El disseny guanyador (versió creada per Paul Witzkoske) consisteix en un camp de ratlles horitzontals simples amb una impressió de la pota a la cantonada superior esquerra: un disseny familiar per a qualsevol persona que hagi vist la bandera de l'orgull de la cultura del cuir. Els colors representen els colors de les pells i les nacionalitats dels ossos a tot el món i la bandera es va dissenyar pensant en la inclusió. És una marca registrada.
* La bandera bear onejant al costat de la bandera LGTB
* Una versió de la bandera australiana amb la petjada de l'os, representant la comunitat bear.

## Referències

* ↑ Suresha, Ron. Bears on Bears: Interviews and Discussions. Lethe Press, 2009, p. 83. ISBN 1590212444.
* ↑ Muzzy, Frank. Gay and Lesbian Washington. Arcadia Publishing, 2005, p. 112. ISBN 9780738517537.
* ↑ Kampf, Ray. The Bear Handbook: A Comprehensive Guide for Those Who Are Husky, Hairy and Homosexual, and Those Who Love 'Em. paperback. Philadelphia, Pennsylvania: Haworth Press, 2000. ISBN 978-1560239970.
# Can Bassagoda

Can Bassagoda és un edifici del municipi d'Hostalric (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge entre mitgeres, situat al nucli urbà, molt a prop de la plaça de la Vila. Consta de planta baixa, dos pisos i terrat. Façana en encoixinat, amb unes cornises horitzontals que separen visualment els pisos. A la planta baixa, porta d'accés adovellada i amb arc carpanell, i al costat esquerre, una finestra amb una reixa. Al primer pis hi ha una finestra i una porta amb balcó amb barana de ferro forjat. Al segon pis, dues finestres de mida més petita.

## Referències

* 1 2 3 «Can Bassagoda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Dipositroni

Dipositroni, o dipositronium, és una molècula exòtica (Ps-Ps) formada per dos àtoms exòtics de positroni (Ps). La seva existència fou predita el 1946 per John Archibald Wheeler, i subsegüentment estudiada teòricament, però no fou observada fins al 2007 en un experiment realitzat a la Universitat de Califòrnia, Riverside. Els investigadors van produir les molècules de positroni disparant feixos intensos de positrons contra una pel·lícula fina de diòxid de silici porós. En frenar-se dins del sílice, els positrons capturen electrons normals dels àtoms del fitó per a formar àtoms de positroni. Dins del sílice, aquests àtoms sobrevivien prou llarg temps com per a interaccionar electromagnèticament i formar una molècula de dipositroni. Avenços en la manipulació i parament dels positrons i noves tècniques d'espectroscòpia han permès estudiar les interaccions Ps–Ps més recentment. El 2012, Cassidy et al. van produir positroni molecular en un estat excitat de moment angular $L=1$.

## Vegeu també

* Molècula d'hidrogen
* Catió dihidrogen
* Positroni
* Àtom exòtic

## Referències

* ↑ Wheeler, John Archibald Annals of the New York Academy of Sciences, 48, 3, 1946, pàg. 219–238. DOI: 10.1111/j.1749-6632.1946.tb31764.x. ISSN: 0077-8923.
* ↑ Nature, DOI 10.1038/nature06094
* ↑ Cassidy, D. B.; Meligne, V. E.; Mills, A. P. Physical Review Letters, 104, 17, 27-04-2010, pàg. 173401. DOI: 10.1103/physrevlett.104.173401. ISSN: 0031-9007. PMID: 20482106.
* ↑ Cassidy, D. B.; Hisakado, T. H.; Tom, H. W. K.; Mills, A. P. Physical Review Letters, 108, 13, 2012, pàg. 133402. Bibcode: 2012PhRvL.108m3402C. DOI: 10.1103/PhysRevLett.108.133402. PMID: 22540698.

## Enllaços externs

* Molècules de positroni observades al Laboratori per primer cop Arxivat 2008-02-09 a Wayback Machine., nota de premsa, Universitat de Califòrnia, Riverside, 12 de setembre de 2007.
* Partícules enmirallades formen una matèria nova, Jonathan Fildes, Notícia de BBC, 12 de setembre de 2007.
# Santa Magdalena de Corbera la Cabana

Santa Magdalena de Corbera la Cabana, o Santa Maria Magdalena, és l'església parroquial del poble de Corbera la Cabana, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord.
Està situada a l'extrem de llevant del poble, al costat de ponent de l'Escola maternal i primària del poble.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Corbera de les Cabanes». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 90. Santa Maria Magdalena de Corbera de la Cabana». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ «Santa Magdalena de Corbera la Cabana en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-20. [Consulta: 19 agost 2016].
# Wesley Sena

Wesley Sena (Campinas, 2 de maig de 1996) és un jugador de bàsquet professional brasiler que actualment juga al CB Prat a LEB Or. Amb 2.10 d'alçada, el seu lloc natural a la pista és el de pivot.

## Carrera esportiva

Sena és un jugador format al planter del Palmeiras, equip amb el qual va debutar a la lliga brasilera de bàsquet. L'any 2014 va fitxar pel Bauru, on jugaria durant dues temporades més al Brasil, i guanyaria la lliga Sudamericana i la Lliga Amèriques. El mes de juliol de 2016 va ser fitxat pel FC Barcelona per jugar amb el segon equip a LEB Or. Va debutar a l'ACB en el mes d'octubre d'aquell mateix any, en un partit contra el Betis. També va jugar les semifinals i la final de la Lliga Catalana i diversos partits de pretemporada. El mes de febrer es desvincula del club blaugrana. L'estiu de 2018 fitxa pel Club Bàsquet Prat, de la Lliga LEB Or.

### Internacional

Va ser bronze el 2013 amb la selecció brasilera sub17 al campionat sud-americà celebrat a Salto (Uruguai). L'any següent va ser internacional sub18 a la FIBA Americas sub18 celebrada a Colorado Springs (Estats Units). En 2016 va ser preseleccionat amb la selecció brasilera, per preparar els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016.

## Referències

* ↑ «El brasiler de 210 cm. Wesley Sena completa el joc interior i la plantilla potablava». Web oficial CB Prat, 08-08-2018 [Consulta: 8 agost 2018]. Arxivat 4 October 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-10-04. [Consulta: 8 agost 2018].
* ↑ Wesley Sena jugador a l'ACB
* ↑ Huguet, José Ignacio «El Barça se desprende del pívot brasileño Wesley Sena» (en castellà). Mundo Deportivo, 03-02-2017 [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ «El pívot Wesley Sena completa el juego interior del CB Prat» (en castellà). ACB, 09-08-2018 [Consulta: 7 gener 2019]. Arxivat 10 August 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-08-10. [Consulta: 7 gener 2019].
# La Calm

La Calm (en francès Lacalm) és un municipi del departament francès de l'Avairon, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Tephrodornis

Tephrodornis és un gènere d'ocells de la família dels vàngids (Vangidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per 4 espècies:
* vanga variable (Tephrodornis virgatus).
* vanga de Malabar (Tephrodornis sylvicola).
* vanga cellut (Tephrodornis pondicerianus).
* vanga de Sri Lanka (Tephrodornis affinis).
# Bandera de l'orgull gai de Sud-àfrica

La bandera de l'orgull gai de Sud-àfrica és un símbol d'orgull gai que pretén reflectir la llibertat i la diversitat de la nació sud-africana i construir, en la diversitat, el moviment LGTBI sud-africà. Va ser registrada com la bandera de l'Associació de LGTBI de Sud-àfrica el 2012.
Dissenyada per Eugene Brockman, la bandera és un híbrid de la bandera multicolor del moviment LGBTI i la bandera nacional sud-africana creada el 1994, després del final de l'era de l'apartheid. Brockman assenyalà que "realment crec que nosaltres (la comunitat LGTBI) posam el resplendor en la nostra Nació de l'Arc de Sant Martí, i aquesta bandera representa precisament això". Els propòsits establerts de la bandera són la celebració del matrimoni legal entre persones del mateix sexe a Sud-àfrica i el tractament de qüestions com la discriminació, l'homofòbia i les violacions correctives.
La bandera va ser presentada per primer cop el 18 de desembre de 2010 a la festa anual de disfresses Mother City Queer Project, que es duia a terme a l'estadi de Ciutat del Cap. El 20 de juliol de 2012, la bandera va ser registrada a l'Agència d'Heràldica de Sud-àfrica com a bandera que representa l'Associació LGTBI de Sud-àfrica. No és un símbol nacional oficial per se i tampoc és necessàriament la única versió sud-africana de la bandera d'arc de Sant Martí.

## Referències

* 1 2 3 «South African Flag Revealed at MCQP». Cape Town Pride, 22-12-2010. Arxivat de l'original el 9 agost 2011. [Consulta: 4 abril 2011].
* ↑ «Gay Flag of South Africa». Arxivat de l'original el 27 juliol 2011.
* ↑ «SA to recognise gay flag». IOL News, 2012 [Consulta: 8 maig 2019].
* ↑ «Who are we?». Gay Flag of South Africa. Arxivat de l'original el 19 març 2012.
* 1 2 Nathan, Melanie. «South Africa first to recognize gay flag as an official national symbol». LGBTQ Nation, 06-10-2012. Arxivat de l'original el 8 abril 2014. [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ Williams, Denise «Gay flag for a 'queer' South Africa». Gay flag for a 'queer' South Africa, 2012 [Consulta: 8 maig 2019].
* ↑ Berry, Bruce. «Gay flag in South Africa». FOTW, 25-01-2011. Arxivat de l'original el 6 març 2013. [Consulta: 21 juliol 2014].
* ↑ «South Africa Gets Own Gay Flag». Queerlife South Africa, 01-01-2011. Arxivat de l'original el 16 març 2012. [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ «Name of the Game». OUT Africa Magazine, 14, 22, 2013 [Consulta: 8 maig 2019].
# Sant Lleí de Ribera d'Urgellet

Sant Lleí de Ribera d'Urgellet és una església de Ribera d'Urgellet (Alt Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós d'una nau coberta amb volta. Té tres absis disposats en forma de creu. Porta amb arquivolta, finestra, ull de bou i campanar de paret de dos ulls al frontis. Construcció rústega amb aparell arrebossat. Possiblement d'origen romànic.

## Referències

* ↑ «Sant Lleí de Ribera d'Urgellet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Xwles orientals

Els xwlas orientals són els membres del grup ètnic que parlen la llengua gbe, xwla oriental. Formen part del cluster de pobles guineans i el seu codi ètnic és NAB59e i el seu ID és 19585.

## Demografia i geografia

El 2002 hi havia 80.000 xwlas orientals i actualment, segons el joshuaproject n'hi ha 127.000.
El seu territori està situat a la zona costanera de Benín, just al sud-oest de Cotonou, al municipi de Seme-Kpodji, al departament d'Ouémé.

## Llengua

Els xwlas orientals parlen la llengua Gbe, xwla oriental.

## Religió

La majoria dels xwlas orientals creuen en religions africanes tradicionals (92%) i hi ha una petita minoria que es consideren cristians (8%). D'aquests últims, la gran majoria són catòlics (80%), el 8% són d'esglésies cristianes independents, l'1% són protestants i l'1% pertanyen a altres esglésies. Segons el joshuaproject el 3% dels cristians són evangelistes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Gble, Eastern Xwla. A language of Benin». ethnologue. [Consulta: 10 febrer 2015].
* 1 2 «Language: Gbe, Eastern Xwla». joshuaproject. [Consulta: 10 febrer 2015].
* ↑ «Ethnicity.». Gbe, Eastern Xwla in Benin. [Consulta: 10 febrer 2015].
* ↑ «Mapa lingüístic de Benín. El Xwla Oriental és el número 48». ethnologue. [Consulta: 10 febrer 2015].
# La familia y uno más

La familia y uno más és una pel·lícula espanyola dirigida per Fernando Palacios i estrenada el 10 de setembre de 1965. Es tracta d'una comèdia seguidora d'una saga que va començar amb La gran familia.

## Sinopsi

La saga familiar de Carlos Alonso, aparellador, ha crescut fins als setze fills. Els temps han anat canviant i ha d'enfrontar-se a noves circumstàncies i situacions. L'avi ja ha mort. La seva esposa va morir en néixer l'última filla. La filla major està ja casada i el fill major va acabar els seus estudis i és arquitecte. El padrí porta una vida pel seu compte amb la seva dona i Carlos Alonso ha de fer-se càrrec de la resta amb l'ajuda dels seus fills i sobretot les seves filles majors, just quan també ell és avi i nota que les seves forces comencen a fer figa.

## Repartiment

* Alberto Closas ... Carlos Alonso
* Julia Gutiérrez Caba... Julia
* José Luis López Vázquez ... Juan, el padrí
* Soledad Miranda... Patricia
* Carlos Piñar ... Antonio Alonso
* Margot Cottens... Consuelo Aguilar
* Rosanna Yanni ... Ana
* Elena María Tejeiro ... Paula
* Elisa Ramírez ... Mercedes Alonso
* Chonette Laurent ... Luisa Alonso
* Jaime Blanch ... Carlitos Alonso
* Víctor Valverde... Alberto Muñoz Aguilar

## La saga La gran Familia

* La gran familia (1962), dirigida per Fernando Palacios.
* La familia y uno más (1965), dirigida per Fernando Palacios.
* La familia, bien, gracias (1979), dirigida per Pedro Masó.
* La gran familia... 30 años después (1999), dirigida per Pedro Masó.

## Referències

* ↑ La familia y uno más, Diario de Sevilla, 13 de març de 2019
* ↑ La familia y uno más a sensacine.com
* ↑ La familia y uno más a Fotogramas

## Enllaços externs

* Presentació de La familia y uno más a Historia de nuestro cine, rtve.es
* La familia y uno más a Cine de barrio
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Tetraidomercurat (II) de potassi

El tetraidomercurat (II) de potassi és un compost inorgànic que conté cations de potassi i l'anió complex tetraidomercurat (II). Es fa servir principalment com reactiu de Neßler, en una solució 0,09 mol/L de tetraidomercurat(II) de potassi (K₂[HgI₄]) en hidròxid de potassi 2,5 mol/L usada per detectar amoníac. L'anió tetraiodomercurat (II) és isoelectrònic amb el Iodur de plom (IV).

## Reactiu de Nessler

Rep el nom de Julius Neßler, es fa servir en l'anàlisi inorgànica quantitativa quan aquesta solució dona una coloració groga, indica la presència d'amoníac: a altes concentracions es pot formar un precipitat marró La sensiblitat com a prova en el lloc és de 0,3 μg NH₃ en 2 μL.
    NH₄$^+$ + 2[HgI₄]²$^−$ + 4OH$^−$ → HgO•Hg(NH₂)I + 7I$^−$ + 3H₂O
El reactiu de Nessler generalment es prepara a partir del iodur de potassi i clorur de mercuri (II). S'afegeix una solució concentrada calenta de clorur de mercuri(II) a la solució de iodur de potassi, fins que deixa de dissoldre's el precipitat de iodur de mercuri (II). El líquid es filtra i s'afegeix hidròxid de potassi i una mica més una solució de clorur de mercuri(II). La solució resultant després es refreda i dilueix a la concentració requerida. El reactiu de Nessler es pot usar amb el tub de Nessler.

## Referències

* ↑ http://www.fao.org/docrep/field/003/Q6501E/Q6501E05.htm

## Bibliografia

* Mok, K. F.; McKee, V. «Structure of a dipotassium tetraiodomercurate(II) salt with dibenzo-18-crown-6». Acta Crystallographica C, 46, 1990, pàg. 2078. DOI: 10.1107/S0108270190003742.

## Enllaços externs

* IARC Monograph: "Mercury and Mercury Compounds" Arxivat 2005-10-15 a Wayback Machine.
* National Pollutant Inventory - Mercury and compounds fact sheet Arxivat 2006-04-25 a Wayback Machine.