OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Epinephelus haifensis

Epinephelus haifensis és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 110 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mediterrani fins al sud d'Angola.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Ben-Tuvia, A. 1953. Mediterranean fishes of Israel. Bulletin of the Sea Fisheries Research Station Haifa Núm. 8: 1-40.
* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Manjaro

Manjaro Linux, o Manjaro, és una distribució de GNU/Linux de codi obert i lliure basada en el sistema operatiu Arch Linux. Es publica amb els entorns d'escriptori Xfce, KDE i GNOME. S'enfoca en la facilitat d'ús i l'accessibilitat, quan s'instal·la escaneja el sistema i instal·la els drivers necessaris. Empra el model de desenvolupament denominat rolling release, és a dir d'alliberament continu. Empra Pacman com a gestor de paquets amb suport per a Snap, Flatpak i AUR (Arch User Repository) i Steam per als jocs.

## Història

Manjaro fou llançada per primera vegada el 10 de juliol de 2011, com a derivada d'Arch Linux.
Durant el FOSDEM de febrer del 2024 fou presentat un ordinador personal de mà per a jocs. Rebia el nom d'Orange Pi Neo, fou desenvolupat pel grup xinès Shenzhen Xunlong, incorporava Ryzen 7 i una edició de la distribució específica anomenada Manjaro Gaming Edition. Aquesta és una versió immutable, afavorint els paquets de Flatpak, amb l'escriptori KDE Plasma i millores per a l'experiència d'usuari en el joc.
A mitjan de febrer de 2024, fou anunciat un portàtil per a jocs. Slimbook Manjaro era prensentat per a suportar els jocs més exigents amb facilitat. Desenvolupat per la companyia valenciana Slimbook, incorporava un Intel Core i7, una targeta gràfica NVIDIA i Manjaro Gaming Edition.

## Referències

* ↑ «7 Reasons Why I Use Manjaro Linux And You Should Too» (en anglès). It's FOSS, 26-09-2018. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ «Manjaro 20.0 Linux Distro Release brings Snap and Flatpak Support by default». Questechie. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ Darkcrizt. «La nueva actualización de Manjaro Linux 21.0 ya fue liberada» (en castellà). Desde Linux, 30-03-2021. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ «¿Qué es Manjaro?» (en castellà). Linux en español, 29-12-2020. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ Medina, Eduardo. «Manjaro 21 ‘Ornara’ incluye KDE Plasma 5.21 y los kernels Linux 5.10 y 5.4» (en castellà). Muy Linux, 29-03-2021. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ «Manjaro vs Ubuntu: What Are the Main Differences? - MiniTool Partition Wizard». Partitionwizard, 22-09-2020. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Montes, Jose. «Orange Pi Neo, con Ryzen 7 y el Linux Manjaro OS». MuyComputer, 05-02-2024. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Pablinux. «Orange Pi Neo, consola portátil con Manjaro y AMD Ryzen 7». LinuxAdictos, 05-02-2024. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Dawe, Liam. «More details on the Manjaro Orange Pi Neo gaming handheld». gamingonlinux, 16-02-2024. [Consulta: 23 febrer 2024].
* ↑ J.Pomeyrol. «Slimbook Manjaro, un portátil para los linuxeros más jugones» (en castellà), 16-02-2024. [Consulta: 23 febrer 2024].
# Manjiroïta

La manjiroïta és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la coronadita. Rep el nom en honor del Dr. Manjiro Watanabe (1891-1980), mineralogista, geòleg i professor de la Universitat de Tohoku, al Japó.

## Característiques

La manjiroïta és un òxid de fórmula química Na(Mn4+ 7Mn$^{3+}$)O$_{16}$. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7. És una espècie isostructural amb la coronadita, la criptomelana, la ferrihol·landita, l'hol·landita i l'estronciomelana.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la manjiroïta pertany a «04.DK: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitjana); estructures de túnel» juntament amb els següents minerals: akaganeïta, coronadita, criptomelana, hol·landita, mannardita, priderita, redledgeïta, henrymeyerita, estronciomelana, romanechita i todorokita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Kohare, a la localitat de Karumai, a la Prefectura d'Iwate (Regió de Tohoku, Japó). A band d'altres indrets del Japó, també ha estat descrita al Canadà, Xile, els Estats Units, la República Democràtica del Congo, Sud-àfrica, Alemanya, Grècia, Portugal, Romania i Rússia.

## Referències

* ↑ «Manjiroite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 febrer 2018].
# Luís Antonio González Marín

Luís Antonio González Marín (Saragossa, 1962) és un organista, clavicembalista i musicòleg aragonès.
González Marín va començar els seus estudis musicals al Conservatori Superior de Música de Saragossa. Posteriorment, va anar a la Universitat de Bolonya, on va obtenir el doctorat. Entre els seus professors es troben mestres del nivell de José Vicente González Valle, José Luis González Uriol, J. Willem Jansen i Salvador Mas i Conde.
El 1991 va ingressar al Departament de Musicologia de la Institució Milà i Fontanals, hereu de l'antic Institut Espanyol de Musicologia, del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) a Barcelona. És científic titular del CSIC a la Institució Milà i Fontanals de Recerca en Humanitats. Des de l'any 2000, imparteix al costat de Montserrat Torrent i Serra els cursos de postgrau de Música de Tecla. Fa recerques científiques sobre la pràctica musical espanyola dels segles xvii i xviii. El 1992 va crear el conjunt vocal i instrumental Los Músicos de Su Alteza, un grup que recupera i r recuperació i difon obres destacables del patrimoni musical espanyol dels segles xvii i xviii. Entre els anys 2006 i 2014 ha estat director de la revista especialitzada en musicologia Anuario Musical.
Com a solista i director ha actuat en importants sales i festivals nacionals i internacionals. És considerat com un dels principals difusors de la música barroca espanyola. Arran d'aquesta tasca ha rebut diversos premis nacionals com el Rafael Mitjana de Musicologia el 1988 o el Premi rei Joan Carles I d'Humanitats l'any 1995.

## Publicacions

És un escriptor prolífic. Per a una biografia extensa vegeu l'«Obra de Luís Antonio González Marín» a Dialnet.

## Referències

* 1 2 3 4 «González Marín, Luis Antonio». GEA (Gran Enciclopedia Aragonesa). Arxivat de l'original el 17 de juny 2018 [Consulta: 16 juny 2018].
* ↑ García, Mariano «Los Músicos de Su Alteza cumplen 25 años y lo celebran con un 'Orfeo' de Monteverdi». Heraldo de Aragón, 29-11-2017 [Consulta: 16 juny 2018].
# Diapterus brevirostris

Diapterus brevirostris és una espècie de peix pertanyent a la família dels gerrèids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 38 cm de llargària màxima.
* 9 espines i 10-10 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 8 radis tous a l'anal.

## Alimentació

Menja organismes bentònics, com ara copèpodes, ostracodes, foraminífers, poliquets, mol·luscs, peixos i vegetació aquàtica.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigua salabrosa, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de la costa occidental de la Baixa Califòrnia (incloent-hi el golf de Califòrnia) fins al nord del Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ranzani C., 1842. De novis speciebus piscium. Dissertatio IV. Novi Comment. Acad. Sci. Inst. Bonon. v. 5. 340-365.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ González-Acosta, A.F., P. Béarez, N. Álvarez-Pliego, J. De La Cruz-Agüero i J.L. Castro-Aguirre, 2007. On the taxonomic status of Diapterus peruvianus (Cuvier, 1830) and reinstatement of Diapterus brevirostris (Sauvage, 1879) (Teleostei: Gerreidae). Cybium 31(3):369-377.
* ↑ González-Acosta, A.F., P. Béarez, N. Álvarez-Pliego, J. De La Cruz-Agüero i J.L. Castro-Aguirre, 2007.
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson, 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu. 332 p.
* ↑ Bussing, W.A., 1995. Gerreidae. Mojarras. P. 1114-1128. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Chirichigno, N.F. i J. Vélez D., 1998. Clave para identificar los peces marinos del Perú. Segona edició, revisada i actualitzada. Instituto del Mar del Perú, Publicació especial. 496 p.
* ↑ De la Cruz Agüero, J., M. Arellano Martínez, V.M. Cota Gómez i G. de la Cruz-Agüero, 1997. Catálogo de los peces marinos de Baja California Sur. IPN-CICIMAR, La Paz, Mèxic. P. 346.
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
# Copa d'Europa de futbol 1961-62

La Copa d'Europa de futbol 1961-62 fou la setena edició en la història de la competició. Es disputà entre l'octubre de 1961 i el maig de 1962, amb la participació inicial de 29 equips de 28 federacions diferents.
La competició fou guanyada pel SL Benfica a la final davant del Reial Madrid per 5 a 3 a l'Estadi Olímpic d'Amsterdam.

## Ronda preliminar

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Steaua Bucarest | 0-2 | Austria Viena | 0-0 | 0-2 |
| Nuremberg | 9-1 | Drumcondra | 5-0 | 4-1 |
| Servette FC | 7-1 | Hibernians | 5-0 | 2-1 |
| CDNA Sofia | 5-6 | Dukla Praga | 4-4 | 1-2 |
| IFK Göteborg | 2-11 | Feyenoord | 0-3 | 2-8 |
| Górnik Zabrze | 5-10 | Tottenham Hotspur FC | 4-2 | 1-8 |
| Standard Liège | 4-1 | Fredrikstad | 2-1 | 2-0 |
| Vorwärts Berlin | 3-0 | Linfield | 3-0 | (abd) |
| AS Monaco | 4-6 | Rangers FC | 2-3 | 2-3 |
| Sporting CP | 1-3 | FK Partizan | 1-1 | 0-2 |
| Panathinaikos FC | 2-3 | Juventus FC | 1-1 | 1-2 |
| Spora Luxemburg | 2-15 | Boldklubben 1913 | 0-6 | 2-9 |
| Vasas | 1-5 | Reial Madrid | 0-2 | 1-3 |

## Primera ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Fenerbahçe SK | 1-3 | Nuremberg | 1-2 | 0-1 |
| Austria Viena | 2-6 | SL Benfica | 1-1 | 1-5 |
| Servette FC | 4-5 | Dukla Praga | 4-3 | 0-2 |
| Feyenoord | 2-4 | Tottenham Hotspur FC | 1-3 | 1-1 |
| Boldklubben 1913 | 0-12 | Reial Madrid | 0-3 | 0-9 |
| FK Partizan | 1-7 | Juventus FC | 1-2 | 0-5 |
| Standard Liège | 7-1 | Haka | 5-1 | 2-0 |
| Vorwärts Berlin | 2-6 | Rangers FC | 1-2 | 1-4 |

## Quarts de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Nuremberg | 3-7 | SL Benfica | 3-1 | 0-6 |
| Dukla Praga | 2-4 | Tottenham Hotspur FC | 1-0 | 1-4 |
| Juventus FC | 1-1¹ | Reial Madrid | 0-1 | 1-0 |
| Standard Liège | 4-3 | Rangers FC | 4-1 | 0-2 |
¹El Reial Madrid derrotà la Juventus 3-1 en el partit de desempat per accedir a semifinals.

## Semifinals

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| SL Benfica | 4-3 | Tottenham Hotspur FC | 3-1 | 1-2 |
| Reial Madrid | 6-0 | Standard Liège | 4-0 | 2-0 |

## Final

| SL Benfica | 5 – 3 | Reial Madrid |
| Águas 25' Cavém 34' Coluna 51' Eusébio 65' 68' | | Puskás 17' 23' 38' |
* Guanyador de la Copa d'Europa 1961-62
* SL Benfica Segon títol

## Enllaços externs

* Temporada 1961-62 a la web de la UEFA
* RSSSF
* "1961/62: Benfica beat Real Madrid and win the European Cup!" Arxivat 2011-05-28 a Wayback Machine.
# Comparsa del Carrer Nou de la Rambla

Comparsa del Carrer Nou de la Rambla és una associació creada el 1985 amb l'objectiu de recuperar una tradició ja antiga a Barcelona, però que s'havia deixat de celebrar durant els anys del franquisme: la Rua de Carnaval. Aquell any va organitzar la primera rua al Raval i el 1986 l'Ajuntament de Barcelona els proposà treballar conjuntament per fer renéixer la Rua de Carnaval de Barcelona.
En l'origen, la comparsa estava formada per membres de les corals Lo Picarol, Gira-sol i Xauxa, així com per altres veïns i comerciants del barri del Raval. Actualment hi participen entre 40 i 50 membres —han arribat a ser al voltant de 90 socis—, que es reuneixen en un local del Carrer Nou de la Rambla on comparteixen l'espai amb la Federació de Comerciants del Raval i l'Associació de Veïns del Raval. Han rebut un total de 17 premis de les tres categories: primer, segon i tercer, amb disfresses que han fet referència al Molino, les deesses de l'Amor, Bali o Rússia, entre d'altres, dissenyades per Pepito Losón i Mario Rodrigo i amb coreografia i maquillatge de Vidal. A més, la comparsa acostuma a estar acompanyada cada any d'una carrossa, dissenyada pel Salvador Monterrubio i construïda pel fuster Josep Maria Soler, gràcies a la col·laboració dels comerciants del Raval.
Els vestuaris, les coreografies i el lluïment de les carrosses es preparen pràcticament amb un any d'antelació i els participants de la comparsa venen al barri loteria de Nadal i del Niño per autofi ançar-se. A més de la seva participació en la rua de la ciutat, la Comparsa també és present en altres actes festius com el Festival MixTurArts d'art multicultural o la Festa Major del Raval. La presidenta de la comparsa és Laura Cots González. El 2006 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.
# Copa del Rei de bàsquet 2012

La 76a edició de la Copa del Rei de Bàsquet es va celebrar a Barcelona del 16 al 19 de febrer de 2012, i tingué com a seu el Palau Sant Jordi. El defensor del títol era el Regal FC Barcelona.
El trofeu se'l van disputar els vuits primers classificats a la primera volta de la Lliga ACB 2011/12: el Regal FC Barcelona, el Reial Madrid, el CB Lucentum Alacant, el Caja Laboral, el Lagun Aro GBC, el Unicaja Málaga, el Baloncesto Fuenlabrada i el Banca Cívica Sevilla.

## Resultats

| Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | | Final | Final |
| 17 de febrer | 17 de febrer | | | | | |
| Reial Madrid | 75 | | | | | |
| Reial Madrid | 75 | 18 de febrer | 18 de febrer | | | | |
| Baloncesto Fuenlabrada | 66 | 18 de febrer | 18 de febrer | | | |
| Baloncesto Fuenlabrada | 66 | Reial Madrid | 92 | | | |
| 17 de febrer | 17 de febrer | | Reial Madrid | 92 | | | |
| 17 de febrer | 17 de febrer | Banca Cívica Sevilla | 84 | | | |
| Unicaja Málaga | 65 | Banca Cívica Sevilla | 84 | | | |
| Unicaja Málaga | 65 | | | | 19 de febrer | 19 de febrer |
| Banca Cívica Sevilla | 75 | | | | 19 de febrer | 19 de febrer |
| Banca Cívica Sevilla | 75 | | | | Reial Madrid | 91 |
| 16 de febrer | 16 de febrer | | | | | Reial Madrid | 91 |
| 16 de febrer | 16 de febrer | | | | Regal FC Barcelona | 74 |
| Regal FC Barcelona | 75 | | | | Regal FC Barcelona | 74 |
| Regal FC Barcelona | 75 | 18 de febrer | 18 de febrer | | | |
| CB Lucentum Alacant | 54 | 18 de febrer | 18 de febrer | | | |
| CB Lucentum Alacant | 54 | Regal FC Barcelona | 66 | | | |
| 16 de febrer | 16 de febrer | | Regal FC Barcelona | 66 | | | |
| 16 de febrer | 16 de febrer | Caja Laboral | 57 | | | |
| Caja Laboral | 72 | Caja Laboral | 57 | | | |
| Lagun Aro GBC | 65 | | | | | |

## Enllaços externs

* Copa del Rei de bàsquet 2012 - Lloc web oficial (castellà)
# Constanzana

Constanzana és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb els municipis de Jaraices, Cabezas de Alambre, Donjimeno, Cabizuela, Papatrigo, Narros de Saldueña, Collado de Contreras, Fontiveros, Cantiveros, Bernuy-Zapardiel i Fuente el Sauz.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Corral de Almaguer

Corral de Almaguer és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Villatobas i Santa Cruz de la Zarza al nord, Cabezamesada i Villanueva de Alcardete a l'est, La Puebla de Almoradiel i La Villa de Don Fadrique al sud, i Lillo i La Guardia a l'est.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 5.856 | 5.744 | 5.665 | 5.622 | 5.594 | 5.584 | 5.631 | 5.693 | 5.904 | 5.966 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Ramón Martínez Lominchar | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Ramón Martínez Lominchar | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Miguel García-Arroba Molero | Independent | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Miguel García-Arroba Molero | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Antonio Mancheño Santiago | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Román Pastor Martínez | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Román Pastor Martínez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Juliana Fernández de la Cueva Lominchar | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Persones il·lustres

* Sara Carbonero, periodista.

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Cotorreta encaputxada

El cotorreta encaputxada (Psilopsiagon aymara) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones àrides de muntanya, a Bolívia, nord de Xile i nord-oest de l'Argentina.
# Crenicichla sveni

Crenicichla sveni és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Orinoco (Veneçuela i Colòmbia).

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Crenicichla vaillanti

Crenicichla vaillanti és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Essequibo.

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Crenicichla strigata

Crenicichla strigata és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: afluents meridionals del riu Amazones al Brasil i a la Guaiana.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Crest de Bizanci

Crest de Bizanci (en llatí Chrestus, en grec Χρῆστος) va ser un erudit, deixeble d'Herodes Àtic, que va viure al segle ii.
Va ensenyar retòrica a Atenes i on va arribar a tenir un centenar de deixebles. Entre altres, Filòstrat menciona a Hippodromus, Filiscus, Nicomedes, Aristaenetus i Callaeschrus. També diu que Crest era molt amic del vi.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/713?rgn=full+text;view=image;q1=ChrestusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 698. ]
# Cresta (física)

Una cresta és el punt d'una ona que té el màxim valor o desplaçament d'un cicle. Una vall és l'oposat de la cresta, és a dir, el punt mínim o més baix d'un cicle.

## Vegeu també

* Energia de les onades
* Principi de superposició
* Interferència (propagació d'ones)

## Referències

* ↑ «Partes de las ondas». [Consulta: 22 febrer 2019].
* ↑ Kinsman (1984) p. 38.

## Bibliografia

* Kinsman, Blair. Wind waves: their generation and propagation on the ocean surface. Dover Publications, 1984. ISBN 0-486-49511-6. , 704 pages.
Viccionari