OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bonsucesso Futebol Clube

El Bonsucesso Futebol Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Rio de Janeiro.
El club va ser fundat el 12 d'agost de 1913. El 1924 fou finalista del campionat carioca (LMDT). El 1980 competí al Campeonato Brasileiro Série B. Tornà a participar en el campionat el 1983.

## Palmarès

* Campionat carioca de segona divisió:
** 1926, 1981, 1984, 2011
* Campionat carioca de tercera divisió:
** 2003
* Campionat carioca de quarta divisió:
** 1921

## Referències

* ↑ Brazil list of foundation dates a rsssf
* ↑ Perfil Arxivat 2018-04-05 a Wayback Machine. a weltfussballarchiv
* ↑ 1924 Campeonato Carioca at RSSSF Arxivat 20 July 2006$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ 1980 Campeonato Brasileiro Série B at RSSSF Arxivat 5 May 2006$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ 1983 Campeonato Brasileiro Série B at RSSSF Arxivat 11 September 2006$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Bonsucesso at Arquivo de Clubes
# Bonsu (cràter)

Bonsu és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 3.56 ° de latitud nord i 95.13 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 1.74 km. El nom va ser fet oficial per la UAI 14 de desembre del 2015 i fa referència a Bonsu, déu que protegeix els fruits i les flors de la cultura dels batek.

## Referències

* ↑ "Bonsu (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Lurker. Manfred. Routledge. A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons, 2015..
# Bridgeton

* No s'ha de confondre amb Bridgetown.
«Bridgeton» té aquests significats:
* Bridgeton (Carolina del Nord)
* Bridgeton (Missouri)
* Bridgeton (Nova Jersey)
# Bridgetown North (Ohio)

Bridgetown North és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 12.569 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bridgetown North tenia 12.569 habitants, 5.079 habitatges, i 3.509 famílies. La densitat de població era de 1.440 habitants/km².
Dels 5.079 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.771 $ i la renda mediana per família de 55.084 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.331 $ mentre que les dones 28.490 $. La renda per capita de la població era de 22.137 $. Aproximadament el 2,2% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bridgetown North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bridgetown North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Brauli Duart i Llinares

Brauli Duart i Llinares (Sollana, 25 de juliol de 1961) és un historiador i polític català de l'antiga CDC.
Originari de la Ribera Baixa, Duart és Diplomat en Professorat d'Educació Bàsica per la Universitat de València (1982). Llicenciat en Geografia i Història per la Universitat de Barcelona (1989). Diplomat en Funció Gerencial de les Administracions Públiques per ESADE (2000). Màster en Direcció Pública per ESADE (2004).
Va treballar al Departament d'Ensenyament des de 1985 fins a 1996, i al Departament d'Interior entre 1996 i 2008, ocupant els següents càrrecs: Secretari de la delegació de Govern de la Generalitat a Barcelona. Sub-director general d'Administració a la Direcció General de Seguretat Ciutadana. Secretari general Departament Interior. Secretari general de Seguretat Pública i coordinació d'àrea a l'ISPC. Del 2008 al 2016 va presidir el Consell de Govern de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA).
Des del 5 de juny de 2018 fins al setembre del 2020 fou secretari general del Departament d'Interior.

## Referències

* ↑ «Brauli Duart dejará la dirección de la CCMA para convertirse en el número dos de Interior» (en castellà), 24-05-2018. [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ «Sàmper substitueix Brauli Duart per Elisabeth Abad com a número dos d'Interior». elnacional.cat, 08-09-2020 [Consulta: 9 setembre 2020].
# Borinbizkarra

Borinbizkarra és un barri de la ciutat de Vitòria (Àlaba) situat al nord-est del futur districte de Zabalgana. Té una superfície de 343.505 metres quadrats.

## Situació

Limita al nord amb el barri de Sansomendi a través de l'Avinguda dels Huetos, a l'est amb el barri de San Martin a través de l'Avinguda del Mediterráneo, al sud amb la resta de Zabalgana a través de la via del ferrocarril i a l'oest amb el sector d'Elejalde i el poble d'Ali.

## Constitució

Aquest sector es construeix entorn d'un gran parc central, al voltant del qual es distribueixen els carrers, edificis i equipaments.
Estan previstos 2.000 habitatges: 1.568 (el 78,40%) de protecció oficial, 344 col·lectives lliures i 88 adossades, sent el tercer sector de Zabalgana per nombre d'habitatges. Les parcel·les per a equipaments sumen un total de 60.922 metres quadrats, dividides en 9 parcel·les: 5 per a equipaments educatius, 2 per a equipaments esportius, una per a equipament social i una altra per a equipament general, però ha estat modificat en perjudici dels veïns.

## Referències

* «Áreas de Actuación - Sector 1: BORINBIZKARRA» (en (castellà)).
* «Limites, superficie y distribución general del barrio» (en (castellà)). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Vitòria
# Brunettia bisculcoides

Brunettia bisculcoides és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Indonèsia: Irian Jaya.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Brunettia atrisquamis

Brunettia atrisquamis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: Sri Lanka i l'Índia.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Psychodidae (Diptera) at the Zoological Survey of India Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)
# Budapest Honvéd Football Club

El Budapest Honvéd Football Club és un club esportiu professional hongarés, de la ciutat de Budapest. La secció més coneguda del club és la de futbol. Va ser fundat el 1909 i actualment juga a la primera divisió de la lliga hongaresa.

## Denominacions

* 1909 - Kispest Athletic Club
* 1926 - Kispest Football Club
* 1944 - Kispest Athletic Club
* 1949 - Budapest Honvéd SE, passà a ser l'equip de l'Armada Hongaresa (Honvédség)
* 1991 - Kispest Honvéd Football Club
* 2003 - Budapest Honvéd Football Club

## Seccions

Futbol - Esgrima - Ciclisme - Gimnàstica - Lluita - Atletisme - Boxa - Tennis - Waterpolo - Handbol

## Palmarès
### Futbol

* Lliga hongaresa (13): 1949-50, 1950, 1952, 1954, 1955, 1980, 1984, 1985, 1986, 1988, 1989, 1991, 1993
* Copa d'Hongria (7): 1926, 1964, 1985, 1989, 1996, 2007, 2009
* Copa Mitropa (1): 1959

### Handbol

* Lliga de Campions (1): 1982
* Lliga hongaresa (14): 1952, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1972, 1976, 1977, 1980, 1981, 1982 i 1983

### Waterpolo

* Subcampió Lliga de Campions (1): 2002
* Copa d'Hongria (6): 1953, 1954, 1958, 1959, 1979, 1999

## Jugadors històrics

| József Bozsik László Budai Zoltán Czibor Lajos Détári Gábor Egressy Imre Garaba Gyula Grosics Gábor Halmai Miklós Herczeg Béla Illés Lajos Kocsis Sándor Kocsis Antal Kotász | Kálmán Kovács Gyula Lóránt István Nyers Ferenc Machos János Mátyus Vasile Miriuţă Ferenc Puskás I Ferenc Puskás II Rezső Rozgonyi Rezső Somlai Lajos Tichy Sándor Torghelle István Vincze Krisztián Vadócz |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Budapest Honvéd FC (hongarès)
* Pàgina oficial del Domino-BHSE (handbol) Arxivat 2007-05-01 a Wayback Machine. (hongarès)
* «El Budapest Honved de Puskas y los Mágicos Magyares» (en castellà). Serial Equipos de Leyenda. Marca.com, 24-02-2011. [Consulta: 4 març 2011].
# Ca l'Andreu (Riells del Fai)

Ca l'Andreu és una masia del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental. Està situada a prop del poble, al nord-est, entre Riells del Fai i Vallderrós. És a l'esquerra del torrent de Llòbrega,

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Ca l'Andreu (Tiana)

Ca l'Andreu és una masia gòtica de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici civil, es tracta d'una masia amb planta baixa, pis, coberta per una teulada de dos vessants i un carener perpendicular a la façana. Cal destacar-ne la porta d'arc de mig punt adovellada i les finestres del pis, ja que són gòtiques: dues són molt petites —amb llindes, llindars i brancals de pedra— i les altres, a més, presenten llindes en forma d'arc conopial lobulat, amb festejadors al pati interior.
L'eix que marca el carener de la teulada no es correspon al de la porta principal i la finestra gòtica. Hi ha un pati frontal amb construccions annexes que delimiten el conjunt.

## Història

La construcció de Ca l'Andreu és de finals del segle xiv.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Andreu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Buïgas, Estivill y Viña, S. L.

Buïgas, Estivill y Viña, S. L. és el nom de l'editorial propietària de la revista de còmics TBO. Aquesta societat limitada es va registrar el 30 de desembre del 1943, els seus fundadors foren Joaquim Buïgas i Garriga, Emilio Viña i Emilia Estivill (aquesta en representació del seu marit, Bartolomé Bauzá, amb qui Buigas ja s'havia associat l'any 1936). Aquesta editorial va editar la revista de còmics TBO i els seus derivats amb el nom comercial de Ediciones TBO.

## Història

L'any 1939, Joaquim Buigas, proposa a l'editorial Bauzá la reedició de la societat formada el 1936 per tal d'editar Cuento Infantil TBO la nova societat es va constituir el 30 de desembre del 1943, els associats foren Joaquim Buigas, Emilio Viña i Emilia Estivill. A la revista TBO no hi va sortir el nom de la nova editorial a la manxeta fins al 16 de juny del 1983, un any després de la mort de Joaquim Buigas. Als inicis, a més dels còmics, també s'editaren construccions en cartolina, retallables i contes petits entre d'altres. Un dels còmics que varen tenir més èxit a part de TBO va sé Episodios y aventuras de S aquesta era un quadern d'aventures i humor en format vertical, el seu principal personatge era un superhome atòmic.
L'any 1977 els integrants de la societat foren; Emilia Estivill Monlleó, viuda de Bauzá, Alberto Viña Tous, fill d'Emilio Viña i Emilia Suárez, viuda de Buigas La societat es va dissoldre el 16 de juny de 1983.

## Referències

* 1 2 «"LOS ARCHIVOS DE TBO",» (en castellà). REVISTA TEBEOSFERA. TERCERA ÉPOCA, 4, Sevilla. tebeosfera, 2017. [Consulta: 18 gener 2018].
* ↑ «BUIGAS, ESTIVILL Y VIÑA, S. L.» (en castellà). Jordi Manzanares. tebeosfera, 2011. [Consulta: 18 gener 2018].
* ↑ Apuntes para una Historia de los Tebeos (en castellà). Pag.132-133. Génat, 2000, p. 212 (Colección Viñetas). ISBN 84-8449-026-2.
# Ca l'Aleix (Artesa de Lleida)

Ca l'Aleix és una obra d'Artesa de Lleida (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de dues plantes i la coberta a dues vessants. Aquesta casa és el resultat de l'addició de dues cases. La façana presenta elements singulars de pedra, té la porta principal descentrada amb arc de mig punt i dos obertures al pis superiors que no segueixen els eixos de la planta baixa.

## Referències

* ↑ «Ca l'Aleix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 març 2019].
# Ca l'Alemany (Alella)

Ca l'Alemany és un edifici d'Alella (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil. El seu interès recau fonamentalment a la façana que s'estructura, igual que a l'interior, en una planta baixa, dos pisos i un terrat. Destaquen les motllures situades al damunt de les obertures com si es tractés de guardapols i la seva coronació, a manera de petits frontons de formes lobulades irregulars. El material utilitzat és el maó, que es presenta arrebossat.

## Referències

* ↑ «Ca l'Alemany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Broquer

Un broquer (a vegades broquell) és un escut petit, de ferro o d'acer, i més comunament de fusta, cobert de pell girada o cuiro i amb la vora guarnida de ferro, que té al centre una cassoleta del mateix metall, buida perquè la mà pugui empunyar l'embrazadura o maneta, col·locada per dins. Aquella formava a l'exterior la broca, d'on segons Clouard (Memòria de l'Acadèmia de la Història) procedeix el nom d'aquesta arma defensiva. Altres autors pretenen derivar-lo del llatí bū[c]cula («boqueta», «galta», «visera del casc»), amb la paraula es designava la boca oberta de la cara o mascaró que solien posar els romans en el centre de l'escut.
En general, va ser utilitzat durant l'edat mitjana i el Renaixement, consistint en una pobra protecció enfront de les armes llancívoles, com sagetes, però útil per desviar el cop d'una espasa o d'una maça. Hi havia dues formes documentades de broquers medievals. El primer, era un simple escut rodó amb la embraçadura directament darrere del centre amb una varietat de superfícies i gruixos. Podien tenir sortints a la part superior i inferior, com es descriu al manual de Hans Talhoffer (esgrimista medieval alemany), o amb anells tancats, com en un exemplar de la Col·lecció Wallace. La segona forma principal era la d'un rectangle corrugat com suggereix Achille Marozzo en el seu Opera Nova.
El MS I.33, considerat el primer manual de combat amb armes (entorn de l'any 1300), conté la primera descripció d'un sistema de combat combinat de broquer i espasa.

## Usos

Aquest escut va ser més àmpliament utilitzat del que es coneix comunament. Era una arma simple però eficaç, sovint combinada amb un coltell, o una espasa robera. Va ser popular entre els segles XII i XVII i va tenir una série de utilitats esgrimístiques, especialment les cinc descrites al tractat MS I.33. La prioritat de cadascuna depèn tant de l'espeasa a la que s'ha d'enfrontar el broquer com la morfologia del propi broquer.
* Protector de la mà: el principal ús de l'escut era protegir la mà de l'espasa.
* Deflector: la lleugeresa del broquer i el seu centre corbat eren excel·lents per desviar les fulles atacants.
* Encobridor: L'ús de les espases lleugeres utilitzades en conjunció amb els abroqueris es basava en moviments ràpids, el que significava que un simple segon era un avantatge important. El esgrimidor del broquer podria usar-lo per tapar la posició de la seva pròpia espasa de la vista de l'oponent, evitant que el seu adversari endevinés el seu següent atac.
* «Puny metàl·lic»: Podia utilitzar-se per atacar directament al contrari colpejant-lo amb la cara plana o amb la vora.
* Sostenidor: podia utilitzar-se per contenir i controlar la mà armada de l'oponent o bloquejar-li el broquer contra el seu cos. Era molt útil en els cos a cos a curta distància.

## Vegeu també

* Adarga
* Rodella

## Bibliografia

* Leguina, Enrique de. «Glossari de veus d'armeria per Enrique de Error en el títol o la url.«». CVC: Cervantes Virtual., Baró de la Vega de Falç». CVC: Cervantes Virtual. Juan Pérez de Guzmán i Gall (Butlletí de la Reial Acadèmia de la Història. Tom 62, Any 1913 edició). Consultat el 12 de febrer de 2016.
# Bushmakinita

La bushmakinita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al supergrup de la brackebuschita. Rep el nom en honor del mineralogista rus A. F. Bushmakin (1947-1999).

## Característiques

La bushmakinita és un fosfat de fórmula química Pb₂Al(PO₄)(VO₄)(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bushmakinita pertany a «08.BG: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 0,5:1» juntament amb els següents minerals: arsentsumebita, bearthita, brackebuschita, gamagarita, goedkenita, tsumebita, arsenbrackebuschita, feinglosita, tokyoïta, calderonita, melonjosephita i tancoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Severnaya, dins el dipòsit d'or de Berezovskoe, a la localitat d'Iekaterinburg (óblast de Sverdlovsk, Rússia). També ha estat descrita a Fumade (Occitània, França) i a la mina d'or Penny West (Austràlia Occidental). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Bushmakinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 maig 2019].
# Campionat de Catalunya de velocitat

El Campionat de Catalunya de velocitat és la màxima competició d'aquesta modalitat que es disputa a Catalunya. Organitzat per la Federació Catalana d'Automobilisme (FCA), el campionat es disputà en una primera fase entre 1966 i 1974 amb un format similar al del campionat estatal de la mateixa modalitat. En una data imprecisa entre 1975 i 1997 es va tornar a activar.

## Palmarès

Font:
    A 5 de desembre de 2016
| Any | Pilot |
| 1966 | Joan Fernández |
| 1667 | Joan Fernández |
| 1968 | Fèlix Serra |
| 1969 | Jordi Pla |
| 1970 | Miquel Brunells |
| 1971 | Jordi Pla |
| 1972 | Alfons Marcos |
| 1973 | Jordi Pla |
| 1974 | Geni Baturone |
| 1975 - 1996: Sense dades ||
| 1997 | Albert Llovera |
| 1998 | Albert Llovera |
| 1999 - 2016: Sense dades ||

## Referències

* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Apèndix. El llibre d'or de l'automobilisme a Catalunya». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 289-295. ISBN 84-320-6249-9.
* ↑ «Histórico de Clasificaciones» (en castellà). rfeda.es. RFEDA. [Consulta: 8 setembre 2016].
* 1 2 «Joan Fernández Garcia». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
# CMC

CMC té els següents significats:
* CMC International, companyia discogràfica amb seu a Londres
* Consell del Mercat Comú, organisme executiu del Mercosur
* Corporació Municipal de Kolkata (del seu nom en anglès Calcutta Municipal Corporation), entitat encarregada de l'administració de la ciutat de Calcuta (Índia)
* Comitè Militar Conjunt, braç militar de l'Aliança Nacional Democràtica del Sudan
* Centre Meteorològic Canadenc, servei estatal de meteorologia del Canadà
* Centre Medieval i dels Càtars, centre d'interpretació del catarisme, a Bagà (Berguedà)
* Comandant del Cos de Marines (del seu nom en anglès Commandant of the Marine Corps), màxim oficial del Cos de Marines dels Estats Units
* Carlsberg Meridian Catalogue, un dels catàlegs astronòmics
* Concentració micel·lar crítica, concentració mínima d'un tensioactiu per a la formació de micel·les
* Química, fabricació i control (del nom en anglès Chemistry, Manufacturing and Control), procediment per al desenvolupament d'un medicament
* Comunicació mitjançada per ordinador (del nom en anglès Computer-Mediated Communication), procés de comunicació mitjançant ordinadors
* Centre mundial del ciclisme, centre d'entrament i capacitació per a ciclistes ubicat a Aigle (Suïssa)
# CMA-CGM

CMA CGM S.A. és una empresa naviliera francesa. És un un grup marítim líder mundial, utilitzant 200 rutes d'enviament entre 420 ports a 150 països diferents, posant-se en tercer lloc darrera de MSC
i Maersk. La seva seu social es troba a Marsella, i la seva seu nord-americana es troba a Norfolk, Virgínia. Des de l'ultima adquisicio de CEVA Logistics, el grup ha augmentat fins a 110.000 treballadors distribuits per tot el mon.
El nom és un acrònim de dues empreses predecessores, Compagnie Maritime d'Affrètement (CMA) i Compagnie Générale Maritime (CGM).
La CMA CGM va néixer sent una naviera pero avui en dia es podria anomenar que es un grup logistic format per les següents empreses: CMA CGM, CMA Ships, CMA Terminals, CMA Air Division, CEVA logistics, Container Ships, APL, Mac Andrews, ANL, CNC, Mercosul Line i COMANAV. Per tant, a port d'empreses dedicades exclusivament en el transport de contenidors, tambe ha adquirit operadors logistics, operadors de terminals i aerolinies.
Des del 2020 consta amb la serie de vaixels portacontenidors més grans del mon propulsats amb Gas Natural Liquat. Aquesta nova eina de propulsio, permet que aquests vaixells naveguin les aguia reduint les seves emissions per tal de poder-se adaptar a les noves directrius de la IMO. Aquests 9 vaixells, tenen una capacitat nominal de 23.000 TEU i tenen l'actual record de TEUs en un vaixell marcat en 22.333 TEU carregats en el CMA CGM TROCADERO el Novembre de 2021.
L'empresa tambe ha confirmat que no emprara la Ruta del Nord per tal de seguir lluintant en favor de l'aturada del canvi climàtic.

## Vegeu també

* Llista de les empreses de transport de contenidors més grans

## Referències

* ↑ Nouvelle, L'Usine. «Rodolphe Saadé, nouveau directeur général de CMA CGM - L'Usine Aéro», 09-02-2017.
* ↑ «CMA CGM Shipping Group - Merchant Marine & Maritime Careers». www.edumaritime.net.
* ↑ «CMA CGM website».
* ↑ «Alphaliner TOP 100», 05-01-2019.
* ↑ "Contact." GMA CGM. Retrieved on 22 September 2011. "CMA CGM Marseille Head Office 4, quai d'Arenc 13235 Marseille cedex 02 France "
* ↑ «NOU PORTACONTENIDORS DE LA SERIE» (en angles). OFF SHORE ENERGY, 24-12-2020. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «CMA CGM TROCADERO ENTRE EN SERVEI» (en espanyol). WORLD TRADE ENERGY, 27-05-2021. Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «CMA CGM pledges to forgo Northern Sea Route, citing environmental concerns» (en angles). SUPPLY CHAIN DIVE, -. [Consulta: 24 febrer 2022].

## Enllaços externs

* CMA-CGM