OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Karimala

Karimala, de vegades transcrita Katimala o Kadimalo, va ser una reina egípcia de la XXI Dinastia. Se la coneix gràcies a un baix relleu trobat al temple de Semna, a Núbia.
Probablement era filla del faraó Osorkon el Vell i l'esposa del faraó Siamon, o del faraó Psusennes II.

## Biografia

Karimala tenia el rar títol de Gran Esposa Reial i Princesa. A l'escena representada a Semna, la reina Karimala està representada amb una doble corona de plomes, un martinet i un vestit llarg. La deessa Isis es troba davant d'ella, acompanyada d'una inscripció llarga, escrita en jeroglífics egipcis, difícil de desxifrar. El text sembla al·ludir a un conflicte entre Makaraixa i un rei sense nom que era el marit de Karimala.
Encara que la datació precisa de la inscripció i, per tant, del govern de Karimala no és segura, es pot suposar que es remunta a la dinastia XXI o XXII de l'antic Egipte. Aquest període, que va dels anys 1000 al 750 aC, es considera un període obscur de la història de Núbia, del qual gairebé no se'n sap res. Aquesta inscripció, però, prova la continuïtat de determinades estructures de poder.

## Noves hipòtesis

L'any 1999, Chris Bennett va plantejar la hipòtesi que Karimala era filla del governant Osorkon el Vell, faraó de la dinastia XXI, que va regnar del 992 al 986 aC. S'anomena tant "Filla del Rei" com "Esposa del Rei", a més el seu nom fa pensar que és d'origen líbi.
Donada la data de la inscripció (un 14è any, és a dir, el catorzè any d'un regnat), podria haver estat l'esposa del faraó Siamon, el faraó més actiu de la dinastia XXI, que va regnar del 986 al 967 aC. aC, o del faraó Psusennes II, l'últim faraó de la mateixa dinastia, que va regnar del 967 al 943 aC.
Chris Bennett està més inclinat a creure que Karimala era l'esposa de Siamon. La raó és que en aquest cas Kariamala podria haver pres el lloc de la filla reial de Cuix, Neskhons, com a figura religiosa destacada després de la mort d'aquesta l'any 5 del regnat del rei Siamon.

## Referències

* 1 2 Darnell, 2006.
* ↑ Morkot, 2010.
* 1 2 3 4 Bennett, 1999, p. 7-8.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Bennett, Chris «Queen Karimala, Daughter of Osochor?». Göttinger Miszellen, 173, 1999.
* Darnell, John Coleman. The Inscription of Queen Katimala at Semna: Textual evidence for the origins of the Napatan State (en anglès). New Haven, 2006, p. 978-0974002538.
* Morkot, Robert. The A to Z of Ancient Egyptian Warfare (en anglès). Rowman & Littlefield, 2010. ISBN 978-0810876255.

## Enllaços externs

* Foto de la inscripció de Karimala. (anglès)
# Mickiewicz (cràter)

Mickiewicz és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 103 km de diàmetre. Porta el nom del poeta polonès Adam Mickiewicz (1798-1855), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Mickiewicz». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 14 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Kara (grup de música)

Kara és un grup de música pop sud-coreà format per un grup femení de cinc integrants format per DSP Media el 2007.

## Discografia

* 2007: the First Bloooooming
* 2008: Rock U
* 2008: Pretty Girl
* 2009: Honey
* 2009: Revolution
* 2010: Lupin
* 2010: Jumping
* 2011: Step

## Enllaços externs

* Kara - Lloc web oficial
* Kara - Lloc web oficial
* http://www.universal-music.co.jp/kara/index.html Arxivat 2011-08-28 a Wayback Machine. (japonès)
* Kara canal a YouTube
* http://weibo.com/dspkara
Viccionari
# Resolució 2129 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2129 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 17 de desembre de 2013. El Consell va ampliar la Direcció Executiva del Comitè contra el Terrorisme fins al 31 de desembre de 2017.
El Consell va decidir que la Direcció Executiva del Comitè contra el Terrorisme del Consell de Seguretat continuï essent una missió política especial fins al 31 de desembre de 2017. La Direcció havia de descobrir problemes emergents, tendències i desenvolupaments relacionats amb el terrorisme. En aquest context, se li va encarregar específicament fer alguna cosa sobre el vincle entre el terrorisme i les tecnologies de la comunicació, i Internet en particular. També havia de proporcionar assessorament a la comissió sobre formes pràctiques en què els països podrien aplicar les resolucions 1373 (2001) i 1624 (2005). La Direcció també assessorava als països i organitzacions regionals sobre les estratègies contra el terrorisme.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC text mandates CTED to continue operating as special political mission until end of 2017», 17-12-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Karak

«Karak o Al-Karak» té aquests significats:
* Al-Karak (Jordània), ciutat de Jordània
* Krak dels Moabites, castell croat a Jordània
* Kerak (principat), principat aiúbida establert sobre la Senyoria del Crac de Moab (segle xii)
* Karak Nuh, vila de la Bekaa al Líban
* Karak o Pon Gaya, estat de la confederació Gaya a Corea (42 - 562)
* Karak (Pakistan), ciutat del Pakistan
* Karak (Pahang), ciutat de Malàisia
* Districte de Karak, districte del Pakistan, a la Província de la Frontera del Nord-oest
* Governació de Karak, divisió administrativa de Jordània
* Autopista de Karak, autopista de Malaísia
* Te de Karak, estil de te propi dels països del Golf Pèrsic.
# Kolarita

La kolarita és un mineral de la classe dels halurs.

## Característiques

La kolarita és un halur, un clorur de tel·luri i plom de fórmula química PbTeCl₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en agregats en forma de flama i filons, d'uns 20 micròmetres, i fent intercreixements amb altres tel·lururs i sulfurs.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kolarita pertany a «03.AA - Halurs simples, sense H₂O, amb proporció M:X = 1:1, 2:3, 3:5, etc.» juntament amb els següents minerals: marshita, miersita, nantokita, UM1999-11:I:CuS, tocornalita, iodargirita, bromargirita, clorargirita, carobbiïta, griceïta, halita, silvina, vil·liaumita, salmiac, UM1998-03-Cl:Tl, lafossaïta, calomelans, kuzminita, moschelita, neighborita, clorocalcita, radhakrishnaïta, challacolloïta i hephaistosita.

## Formació i jaciments

És un mineral d'origen primari, que es troba en filons hidrotermals d'or i quars que contenen sulfurs i selenurs. Sol trobar-se associada a altres minerals com: galena, altaïta, cotunnita, radhakrishnaïta, volynskita, hessita, pirrotina, calcopirita, ullmannita o hawleyita. Va ser descoberta l'any 1985 a Champion lode, Kolar Gold Fields (Districte de Kolar, Índia). També ha estat descrita als dipòsits de coure i níquel d' Oktyabrskoe, a Norilsk (Taimíria, Rússia).

## Referències

* ↑ «Kolarite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 març 2016].
* 1 2 «Kolarite» (en anglès). Rruff. [Consulta: 5 març 2016].
# Casa del carrer Deulofeu, 4 (Vilajuïga)

La casa del carrer Deulofeu, 4 és un edifici modernista de Vilajuïga (Alt Empordà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És dins del nucli urbà de Vilajuïga, darrere de l'església de Sant Feliu, formant cantonada entre el carrer d'Alexandre Deulofeu i el carrer del Call.
És un edifici cantoner de planta rectangular, amb terrat a la part superior, format per planta baixa i pis. A la planta baixa, el portal d'accés i una finestra són d'arc carpanell, i la resta d'obertures rectangulars. Es conserven grans fragments del parament original arrebossat, amb esgrafiats que imiten carreus de pedra. En el límit entre la planta baixa i el pis, destaca una motllura rectangular decorada amb dents de serra. Al pis hi ha estrets finestrals rectangulars, amb el coronament esglaonat de maons a manera de guardapols i ceràmica vidrada verda decorada, a l'espai interior. Els dos finestrals de la sala principal estan geminats. A la cantonada, força arrodonida, hi ha les restes d'un balcó corregut, amb barana de ferro treballada. A la part superior, l'edifici presenta un coronament esglaonat, amb barana de maons que delimita el terrat. D'aquest espai destaca un petit campanar semicircular de dos ulls bastits amb maons, amb un petit rellotge al mig. A l'interior de l'edifici hi ha sostres amb biguetes i revoltons als dos pisos.

## Història

Actualment, és en procés de restauració.

## Referències

* 1 2 3 «Casa del carrer Deulofeu, 4». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Kirpitxni

«Kirpitxni» té aquests significats:
* Kirpitxni (Timaixovsk), possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia
* Kirpitxni (Alekséievskaia), possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia
* Kirpitxni (Prikubanski), possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia
# Casa Josep Parellada

La casa Josep Parellada és un edifici de Puigdàlber (Alt Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici està situat dintre del nucli urbà de Puigdàlber, al carrer principal. Es tracta d'una casa entre mitgeres que fa cantonada, i consta de planta única amb coberta a dues vessants i coronament ondulat interessant. Com a elements decoratius són també remarcables els frisos de ceràmica vidriada i palets de riera, i les motllures d'obra.

## Referències

* ↑ «Casa Josep Parellada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Kirpili

El riu Kirpili - Кирпили (rus) - és un riu que passa pel krai de Krasnodar, al sud de Rússia. Pertany al vessant de la mar Negra per la mar d'Azov. El nom del riu prové del turc i significa 'pas, pont'.
Neix a Iujni, a 20 km al nord-oest d'Ust-Labinsk. El seu curs discorre en un principi fins a l'oest passant per les viles de Vostótxnaia, Kirpílskaia, Razdólnaia, Verkhni, Kazatxi, Platnírovskaia, Levtxenko, Nijni, Serguíievskaia, Tisxenko, Bolxevik, Medvédovskaia i gira cap al nord, i aleshores passa per Derbentski, Liútikh, Sadovi, Tantsura-Kramarenko, Mirni, Timaixovsk, Olkhovski, Kirpitxni, Kalínina, Krupskoi, Dimítrova, Lénina, Kubanski, Krasni, Rogóvskaia, Pritxtovi, després torna a girar a l'oest, i passa per Novodjerelíievskaia, Prigoródnoie, Redant, Mogukorovka, Stepnaia, on desemboca a la mar d'Azov a través de diversos llacs i llacunes on es troben les viles de Nóvie Limanokirpili, Krasni, Stàrie Limanokirpili, Lotos, Novonekrassovski, Novopokrovski, Ogorodni, Priguibski i Sadkí, per on rep l'afluent Ponura.
# Kirnis

Kirnis és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 11.61 ° de latitud nord i 271.31 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 115 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el tres de juliol del 2015 i fa referència a Kirnis, esperit que protegeix els cirerers de la mitologia lituana.

## Referències

* ↑ "Kirnis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Casa Berch i Galtés

La Casa Berch i Galtés o Casa Suriol és un edifici al barri del Poble Nou, a la zona d'eixample vuitcentista i davant del Parc Tívoli de Vilafranca del Penedès. Està protegit com a bé cultural d'interès local.
Fa cantonada amb el carrer del Parlament. Té un jardí a la part posterior. Consta de planta baixa, pis i golfes, sobre planta rectangular. La teulada és a quatre aigües. Hi ha un cos annex de planta baixa. Al jardí donen un porxo tancat i una terrassa superior. Són elements remarcables en aquesta obra les golfes, amb rajola ornamental, i la barbacana. La construcció de l'edifici fou encarregada per Josep Suriol al mestre d'obres Josep Inglada i Estrada. La data del projecte és del 4 d'agost del 1884 i l'aprovació per l'Ajuntament és del 12 d'agost del mateix any.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Berch i Galtés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Kevin Moran

Kevin Bernard Moran (29 d'abril de 1956) és un exfutbolista irlandès de la dècada de 1980. També practicà el futbol gaèlic.
Fou internacional amb la selecció de la República d'Irlanda amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1990 i 1994. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Manchester United FC i l'Sporting de Gijón.
En el futbol gaèlic va jugar per Good Counsel GAA i Dublin GAA.

## Palmarès
### Dublin (futbol gaèlic)

* All-Ireland Senior Football Championship (2): 1976, 1977
* Leinster Senior Football Championship (3): 1975, 1976, 1977

### Manchester United (futbol)

* FA Cup (2): 1982-83, 1984-85
* FA Charity Shield (1): 1983

## Referències

* ↑ Kevin Moran a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Kevin Moran a BDFutbol
# Casa Berenguer (Girona)

La Casa Berenguer és una obra del municipi de Girona inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa pertanyent a l'antiga noblesa ciutadana de Girona situada al carrer de Ciutadans. És una casa recte i senyorial que comparteix la seva importància amb d'altres cases com poden ser: la Gran casa de Caramany, la casa Desbac o la casa Massaguer, totes elles situades al mateix carrer que la casa Berenguer. Totes aquestes cases presenten grans portals i balcons així com patis interiors i sales nobles a les seves plantes.
En el cas de la casa Berenguer, es compon d'una planta baixa, pis principal i dos pisos. A la façana principal es veuen les finestres amb llinda de pedra picada dispersos de manera regular. Totes les finestres presenten una petita balconada. Avui dia s'organitza aquí l'Associació Literaria de Girona.

## Història

És un habitatge que pertanyia a l'antiga ciutadania noble de Girona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Berenguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2016].
# L'uomo dei cinque palloni

L'uomo dei cinque palloni (també coneguda com a Break-up) és una pel·lícula italiana de 1965 dirigida per Marco Ferreri.

## Argument

Mario Fuggetta és propietari d'una indústria especialitzada en la producció de xocolata. La seva rutina diària es veu interrompuda per un episodi concret: després d'agafar un globus, utilitzat per a una acrobàcia publicitària, l'home es pregunta fins a quin punt es pot inflar aquest objecte. A partir d'un dilema senzill i trivial, aquesta pregunta es converteix en una autèntica obsessió.

## Repartiment

* Marcello Mastroianni: Mario
* Catherine Spaak: Giovanna
* Ugo Tognazzi: automobilista
* William Berger: Benny
* Antonio Altoviti: Enginyer
* Gian Luigi Polidoro
* Gepy & Gepy: ell mateix

## Producció

La pel·lícula va ser plantejada inicialment com a llargmetratge per Carlo Ponti, que tanmateix, desconfiava del seu èxit de públic, així com del dany d'imatge que podria haver causat al protagonista Mastroianni (en aquells anys, de fet, s'afermava amb un tipus de pel·lícula completament diferent), va imposar la seva reformulació en un episodi durant el treball per ser inclòs a la comèdia col·lectiva Oggi, domani, dopodomani, compost per dos segments més, protagonitzats també pel mateix Mastroianni, dirigits respectivament per Eduardo De Filippo i Luciano Salce.
El director Ferreri, tossut més que mai en acabar la feina que havia començat, no es va deixar aterrir pel funcionament de la productora i per això es va esforçar molt per fer la seva versió del director, fins i tot rodant algunes noves seqüències integradores. Finalment, el 1969, va aconseguir difondre el resultat final, encara que amb una distribució limitada, sota el títol de Break-up.

## Banda sonora

Les cançons "Dove sei stata" i "Black White" van ser interpretades per Gep i Gep i la seva banda Piper Music

## Distribució

L'uomo dei cinque palloni va rebre una mala resposta del públic i, arran d'això, només es va distribuir en festivals de cinema.
La Cineteca di Bologna va restaurar la pel·lícula el 2016, presentant-la com a avançament al Festival Internacional de Cinema de Venècia. Posteriorment, es va proposar a la retrospectiva de Il Cinema Ritrovato.

## Recepció

En un article de La Stampa, el crític Leo Pestelli jutja la pel·lícula com una de les idees més brillants del duo Ferreri-Azcona.
Morando Morandini, en el seu diccionari homònim, considera l'obra com una «faula sarcàstica sobre la solitud i l'alienació en la societat moderna».

## Reconeixements

* 73a Mostra Internacional de Cinema de Venècia 2016
** Millor pel·lícula restaurada

## Notes

* ↑ «NY Times: Break Up». The New York Times, 2012. Arxivat de l'original el 21 October 2012. [Consulta: 22 març 2009].
* ↑ «Recensione di Break-Up – L’Uomo Dei Cinque Palloni: restaurato il film massacrato da Carlo Ponti».
* ↑ «Break-up».
* ↑ «L'uomo dei cinque palloni: "il film massacrato dal suo produttore"».
* ↑ «Break-up».

## Enllaços externs

* L'uomo dei cinque palloni a YouTube
# Casa popular al carrer Ca la Vila, 8

La Casa popular al carrer Ca la Vila, 8 és una obra de Paüls (Baix Ebre) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Aquest immoble, situat a la part més antiga del poble, consta de planta baixa i dos plantes és fet amb maçoneria de paredat de 50 cm de gruix que suporta forjats de bigues de fusta i revoltons ceràmics de rajola. Les mides són 14,50 m de façana per 8,50 m de profunditat, amb una superfície per planta de 123 m². La seva arquitectura que condicionada per la topogràfica del terreny, fa que hi hagin portes d'accés per dos nivells diferents, destacant el portal de la planta baixa, amb un arc de mig punt imperfecte, adovellat. La coberta és de teula àrab.

## Història

La planta baixa d'aquest edifici s'utilitzà com a magatzem municipal fins no gaire temps. La planta primera va allotjar l'Ajuntament fins a l'any 1959 en què varen construir el nou edifici la planta segona com escoles municipals fins a l'any 1963 des d'aleshores ha quedat com a equipament municipal i està projectat instal·lar-hi una biblioteca.

## Referències

* 1 2 «Casa popular al carrer Ca la Vila, 8». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Casa popular al carrer Ca la Vila, 8». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# La Rose des sables

La Rose des sables (en àrab لوس, وردة الرمال, Louss, warda al-rimal) és una pel·lícula algeriana dirigida per Rachid Benhadj, estrenada el 1989.

## Argument

Un jove discapacitat anomenat Moussa va a l'escola en un oasi. La seva germana Zineb ha de cuidar-lo i protegir-lo. Al desert, a Moussa li agradaria fer créixer un roser...
Una pel·lícula poètica i sensible, “un himne a la solidaritat i a l'esperança”.

## Repartiment

* Boubakeur Belaroussi : Moussa
* Dalila Helilou : Zineb
* Athmane Ariouet : Tahar
* Sirat Boumediène : Rachid
* Karima Hadjar : Meriem
* Nawal Zaatar : Samia
* Doudja : Bakhta

## Distincions

* Premi de la crítica al Festival de Cinema Mediterrani de Montpeller el 1989.
* Golfinho de Ouro al Festróia, de 1990.

## Referències

* ↑ La Rose des sables, africultures.com
* ↑ La Rose des sables a premiere.fr
* ↑ Palmares 1989, al web del CINEMED
* ↑ La Rose des sables Arxivat 2010-04-25 a Wayback Machine. sur Cinémed

## Enllaços externs

* La Rose des sables a YouTube
# Casa privata per le SS

Casa privata per le SS és una pel·lícula de nazisploitation italiana dirigida per Bruno Mattei. La pel·lícula tracta sobre un prostíbul on s'eradica els traïdors de l'alt comandament nazi. Per ajudar el prostíbul, un comandant nazi, implicat en treballs d'intel·ligència, demana l'ajuda de científics que entrenen diverses prostitutes per satisfer sexualment els desitjos de l'alt comandament nazi i eliminar qualsevol traïdor.

## Sinopsi

Cap al final de la Segona Guerra Mundial, un oficial alemany selecciona deu prostitutes per eliminar els traïdors del Tercer Reich de Hitler. Després de moltes orgies i l'execució d'oficials deslleials, tota la companyia es suicida en saber de la mort d'Hitler.

## Repartiment

* Ivano Staccioli com Oberstgruppenführer Berger
* Luciano Pigozzi com Prof. Jürgen (com Alan Collins)
* Gabriele Carrara com Hans Schellenberg
* Marina Daunia com Frau Inge
* Macha Magall com Madame Eva
* Lucic Bogoliub Benny com Dirlewanger
* Eolo Capritti com General nazi (com Al Capri)

## Estil

Casa privata per le SS és un exemple de nazisploitation. Aquest cicle de pel·lícules d'explotació nazi són d'origen predominantment italià i van sorgir durant un breu període entre 1975 i 1977. A les pel·lícules de temàtica nazi de Bruno Mattei, els escenaris són els bordells nazis i es preocupa per posar en escena la sexualitat explícita.

## Producció

Parts de la banda sonora de la pel·lícula són preses de la banda sonora de Milano: il clan dei calabresi de Gianni Marchetti. Fou estrenada el 12 de gener de 1977.

## Referències

* ↑ Buttsworth i Abbenhuis, 2010, p. 127.
* ↑ Magilow, Bridges i Lugt, 2012, p. 26.
* ↑ Magilow, Bridges i Lugt, 2012, p. 27.
* ↑ Koven, 2004, p. 20.
* ↑ Magilow, Bridges i Lugt, 2012, p. 21.
* ↑ Curti, 2013, p. 114.
* ↑ «Casa privata per le SS (1977)» (en italian). Archivo del cinema Italiano. [Consulta: June 10, 2016].

## Bibliografia

* Buttsworth, Sara; Abbenhuis, Maartje M. Monsters in the Mirror: Representations of Nazism in Post-war Popular Culture. ABC-CLIO, 2010. ISBN 978-0313382161.
* Curti, Roberto. Italian Crime Filmography, 1968-1980. McFarland, 2013. ISBN 978-0786469765.
* Koven, Mikel J. «'The Film You Are About To See Is Based on Documented Fact': Italian Nazi Sexploitation Cinema». A: Ernest, Mathijs. Alternative Europe. Wallflower Press, 2004. ISBN 1903364930.
* Paul, Louis. Italian Horror Film Directors. McFarland, 2005. ISBN 978-0-7864-8749-3.
* Magilow, Daniel H.. Nazisploitation!: The Nazi Image in Low-Brow Cinema and Culture. A&C Black, 2012. ISBN 978-1441183590.

## Enllaços externs

* Crítica a Eccentric Cinema Arxivat 2009-04-01 a Wayback Machine.
# La Rosaleda de Bages

La Rosaleda de Bages és una urbanització que pertany al municipi de Sant Fruitós de Bages. Està situada al sud-oest del terme municipal de Sant Fruitós de Bages, i a 2 km aproximadament de Manresa.
La Rosaleda està creixent en habitants a causa de les tantes cases que s'hi estan construint. Hi ha un local social, adaptat per realitzar-hi activitats diverses, una benzinera, que a més a més conté un petit supermercat, un restaurant, situat al costat de la benzinera i anomenat igual que la urbanització, un càmping, situat més enllà dels camps que rodegen la Rosaleda i una Associació de Veïns.
Actualment s'està construint, just al costat, l'ampliació del polígon del Grau.

## Associació de Veïns La Rosaleda

L'Associació de Veïns La Rosaleda és una associació molt activa que realitza diverses activitats pels veïns i contribueix a gestionar la urbanització per tal que aquesta tingui tots els recursos per ser una urbanització de qualitat. Publica mensualment el "Butlletí Informatiu AAVV La Rosaleda".
Entre les activitats que organitza aquesta associació destaquen la Festa Major de La Rosaleda, que inclou Sant Joan, la Festa de Nadal, en què s'organitza un concurs de decoració de cases i el Pare Nadal reparteix regals als nens i la Castanyada/Halloween, a finals d'octubre.
# Casa particular (Porrera)

La Casa particular és una obra de Porrera (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta casa és una de les més típiques de Porrera i d'altres indrets de muntanya. Pot servir d'exemple per veure com són la majoria de les cases. És de tres pisos, essent l'últim les golfes, que són una galeria d'arcs de mig punt. La majoria de cases no estan arrebossades i es pot veure la pedra de color fosc. Els carrers són bastant estrets i amb molta pendent.

## Referències

* ↑ «Casa particular». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].