OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# C-13

La carretera C-13, també anomenada Eix del Pallars és una carretera de la Xarxa de Carreteres del Pirineu integrada a la Xarxa Bàsica Primària de Catalunya que uneix el Segrià amb el Pallars Sobirà, travessant les comarques del Segrià, la Noguera, el Pallars Jussà i el Pallars Sobirà.
Amb una longitud de 160,3 km, comença a Lleida, on enllaça amb la LL-11, la N-240, la LL-12 i la N-230 (l'antic inici, està a l'altura del cementiri de Lleida d'allí sortien les 3 carreteres cap al Pirineu, cap a Barcelona i cap a Tarragona, i finalitza en el poble pallarès d'Esterri d'Àneu, on enllaça amb la C-28. Travessa els termes municipals de Lleida, Alcoletge i Vilanova de la Barca, al Segrià, Térmens, Vallfogona de Balaguer, Balaguer, Vallfogona de Balaguer altre cop, la Sentiu de Sió, Camarasa, Vilanova de Meià i Camarasa altre cop, a la Noguera, Castell de Mur, Talarn, Tremp, Talarn altre cop, Salàs de Pallars i la Pobla de Segur (on enllaça amb la N-260), al Pallars Jussà, Baix Pallars, Soriguera, Sort (on enllaça amb l'altre tram de la N-260), Rialb, Llavorsí, la Guingueta d'Àneu, Espot, la Guingueta d'Àneu altre cop i Esterri d'Àneu, al Pallars Sobirà.
Entre la Pobla de Segur i Sort s'encavalca amb l'N-260. L'any 2014 va entrar en servei la variant de Vilanova de la Barca, l'únic tram desdoblat en forma d'autovia de la carretera, d'uns 5 quilòmetres de longitud. La resta de la via és en la seva major part carretera convencional de calçada única.
Recorregut :
| Numero de sortida | Nom de sortida | Quilometre |
| 17 | Vilanova de la Barca | - |
| 18 | Termens | - |
Des de Lleida cap a Tremp hi ha dues alternatives: una és la C-13 que passa pel pantà de Camarasa o per la C-12 que passa per Àger i s'enllacen les dues abans de l'estret de Terradets.
En els seus 160,3 quilòmetres de recorregut puja 542,1 m.

## Referències

* ↑ Redacció «Entra en servicio la variante de la C-13 de Vilanova de la Barca». La Vanguardia, 16-04-2014 [Consulta: 9 octubre 2020].

## Vegeu també

* C-1313
* LV-5222
* LV-5131
* LV-9124
* LV-9125
* N-260
* Pont de Terradets
* Pont de la Presa de Terradets
# C-1412a

La C-1412a és una carretera comarcal que comença a la C-14, dins el terme municipal de Ponts, a la comarca de la Noguera, i mena a Jorba, a la comarca de l'Anoia. Té un recorregut de 56 quilòmetres. Històricament, és un tram de l'antiga carretera C-1412, actualment dividida en diverses carreteres: la C-1412a, la C-1412b de Ponts a Tremp, al Pallars Jussà, la C-1412az (tram vell per l'interior de Calaf de l'actual C-1412a), i la C-1412bz (tram vell per l'interior d'Isona, Conques i Figuerola d'Orcau de l'actual C-1412b).

## Referències

* ↑ Variants de les carreteres C-14 i C-1412a al seu pas per Ponts (Lleida) per Gómez Zalduondo, Adrian i Marí Pons, Víctor, UPC Commons
* ↑ 380.000 euros per la C-1412a entre Ponts i Oliana, balaguertv, 25 de novembre de 2015
* ↑ La carretera C-1412a patirà restriccions de trànsit entre Els Prats de Rei i Copons a partir de dilluns. gencat, 8 d'abril de 2005
# C-1412

C-1412 fou la codificació de la carretera (aleshores considerada comarcal) de la N-II a Jorba (Anoia) fins a Tremp (Pallars Jussà) tot passant per Calaf (Anoia), Torà (Segarra), Ponts (Noguera) i Isona (Pallars Jussà), entre d'altres. Aquest recorregut té una longitud d'uns 115 km i un port important, el coll de Comiols (1100,8 m).
Actualment, el recorregut està dividit en diverses carreteres: la C-1412a (de Ponts a la N-II), la C-1412b (de Ponts a Tremp), la C-1412az (tram vell per l'interior de Calaf de l'actual C-1412a, conegut com a Carretera Llarga), i la C-1412bz (tram vell per l'interior d'Isona, Conques i Figuerola d'Orcau de l'actual C-1412b.
# Ca l'Ametller (Maçanet de la Selva)

Ca l'Ametller és una masia de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb teulada de dos vessants a laterals amb un edifici més recent adossat a un costat i una part reformada a l'altra. Pel que fa a la façana del mas, de dues plantes i golfes, destaca la porta adovellada d'arc de mig punt i la finestra del primer pis, a sobre de la porta, amb un arc conopial i muntants de pedra. A més, encara es conserva el canal de pedra que desaigüava una de les estances del primer pis.
Entre els elements a destacar dels voltants del mas hi ha l'antiga era de batre, un pou i un abeurador actualment decoratiu.
Actualment està format per dos habitatges, el que ocupa el mas antic i el construït després de 1925.

## Història

Ca l'Ametller està documentat des del segle xiii (amb el nom de Mas Ardenya). Els Ametller hi residiren del segle xv al XX.
El 1925 el mas fou dividit en dos propitetats.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ca l'Ametller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Ca l'Amat

Ca l'Amat és una obra de Riells i Viabrea (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un mas de dimensions considerables de tres plantes, vessants a laterals i cornisa catalana. Tot i que ha estat força restaurat, conserva el portal quadrangular amb llinda monolítica amb la data inscrita de 1787. Les finestres del primer pis són emmarcades amb pedra i les de la planta superior presenten brancals de rajol i llinda de fusta. La façana principal té adossat perpendicularment un porxo obert. El mur cantoner de la dreta és corbat.
El parament és de pedra vista excepte la façana posterior, recolzada a la muntanya, que és arrebossada.

## Història

La construcció de la casa data de l'any 1787.
Joan Tardà i Fortuny que va viure a ca l'Amat, va ser alcalde l'any 1931 i el 1936.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca l'Amat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Brahms (cràter)

Brahms és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 100 km de diàmetre. Porta el nom del compositor i pianista alemany Johannes Brahms (1833-1897), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.
Hi ha una muntanya aïllada de 3.000 m d'alçada i 20 km de diàmetre al seu centre.

## Referències

* ↑ «Brahms». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 24 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Caballo viejo

«Caballo viejo» té aquests significats:
* Caballo viejo, un àlbum de la cantant espanyola María Dolores Pradera;
* Caballo viejo, una cançó molt popular del veneçolà Simón Díaz sobre la vida als camps del seu país;
* Caballo viejo, una telenovel·la colombiana.
# Budince

Budince és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. El 2017 tenia 220 habitants.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1332.
# Cacabelos

Cacabelos és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. És un dels municipis d'El Bierzo en els quals es parla gallec.

## Pedanies

* Quilós
* Pieros
* Arborbuena
* Villabuena
* San Clemente

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 5061 | 4846 | 4880 | 5064 |

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
* ↑ El plurilingüismo en España. María Teresa Turell, 2007. p 154
# Cabíria

Cabíria (grec antic: Καβειρία) és un nom propi derivat dels Cabirs, un grup de deïtats ctòniques d'origen pregrec. Pot fer referència a:
* Demèter Cabíria, sobrenom de Demèter al santuari de Tebes
* Cabíries, festes o cultes mistèrics dedicades als Cabirs
* Cabiria, film de 1914 de Giovanni Pastrone sobre la Segona Guerra Púnica
* Les nits de la Cabiria, film de 1957 de Federico Fellini

## Vegeu també

* Cabiro, nimfa filla de Proteu i mare dels Cabirs
* Cabírides, nimfes filles de Cabiro

## No s'ha de confondre amb

* Cabília, regió muntanyosa del Magrib
# Lakatos

Lakatos és el nom dels següents personatges:
* Imre Lakatos (Debrecen, 1922 - Londres, 1974), matemàtic i filòsof de la ciència.
* Imre Schlosser-Lakatos (Budapest, 1889 - Budapest, 1959), futbolista hongarès.
* José Landazabal Uriarte, conegut com a Lakatos, (Durango, 1899 - Bilbao, 1970), futbolista basc.
* György Lakatos (Kalocsa, 1960), fagotista hongarès.
# Francesc Pignatelli i d'Aimeric

Francesc Pignatelli i d'Aimeric (Barcelona, 23 de febrer de 1687 - Compiègne, 14 de juliol de 1751) fou un militar i diplomàtic espanyol, capità general d'Aragó i ambaixador de Felip V d'Espanya al regne de França.

## Biografia

Era fill del napolità Domenico Pignatelli i Vagher, marquès de San Vicente, i de la catalana Anna Maria Francesca d'Aimeric-Cruïlles de Santa Pau i d'Argençola. Ingressà als Reials Exèrcits el 1698 i en 1708 assolí el grau de coronel. El 1719 ascendí a brigadier i el 1728 va ingressar a l'Orde d'Alcántara. El 1735 fou nomenat governador militar de Badajoz i en 1737 de Saragossa. De 1738 a 1740 fou nomenat capità general d'Aragó, càrrec que tornaria a ocupar en 1741. El deixà quan marxà a lluitar a la guerra de successió austríaca defensant la causa de Felip I de Parma. El 1748, després de la pau d'Aquisgrà, va tornar a Espanya i fou nomenat comandant general de la costa de Granada. Pocs mesos després, però, fou nomenat ambaixador espanyol a la cort francesa per substituir Fernando de Silva y Álvarez de Toledo el febrer de 1749. Durant el seu càrrec va participar de les intrigues entre el marquès de l'Ensenada i madame de Pompadour. El juliol del 1751 va emmalaltir i va morir a la seva residència de Compiègne el 14 d'aquell mes.
El 1722 es va casar amb la barcelonina Maria Francesca de Rubí i Corbera, baronessa de Llinars i filla del marquès de Rubí. Una de les seves filles, Marianna Pignatelli i Rubí, heretaria el marquesat.

## Vegeu també

* Palau del Marquès d'Ayerbe (Barcelona)

## Referències

* ↑ «Francisco Pignatelli Aymerich». geneanet. Seminario de Genealogía Mexicana.
* ↑ Vicente de Cadenas Vicent Caballeros de la Orden de Alcántara que efectuaron sus pruebas de ..., Volumen 2, 225-226
* ↑ «Francisco Pignatelli y Aymerich». Db-e. Reial Acadèmia de la Història.
# Beckett

* No s'ha de confondre amb Becket.
«Beckett» té aquests significats:
* Toponímia:
** Beckett (Nova Jersey), localitat estatunidenca de Nova Jersey
** Beckett Ridge, localitat estatunidenca d'Ohio
* Biografies:
** Edmund Beckett (Nottinghamshire, 1816 - 1905), primer baró Grimthorpe, advocat, rellotger i arquitecte
** Josh Beckett, jugador de beisbol estataunidenc (n. 1980)
** Margaret Beckett, política anglesa del Labour Party (n. 1943)
** Samuel Beckett, dramaturg, novel·lista i poeta irlandès (1906 - 1989)
* Entitats:
** Sala Beckett, sala teatral, de formació i difusió de noves dramatúrgies a Barcelona
* Ficció:
** Amanda Beckett, personatge de la pel·lícula No puc esperar, interpretat per Jennifer Love Hewitt
** Carson Beckett, personatge de la sèrie Stargate Atlantis, interpretat per Paul McGillion
# Praealticus bilineatus

Praealticus bilineatus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Nagatomo, S. i Y. Machida, 1999. Fishes of the tribe Slariini (Blenniidae, Perciformes) from Kochi prefecture, southern Japan. Bull. Mar. Sci. Fish., Kochi Univ. (19):49-61.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Bath, H., 1992: Revision der Gattung Praealticus Schultz & Chapman, 1960 (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 72 (núms. 4/6): 237-316.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Línia evolutiva de Growlithe

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Growlithe i Arcanine.

## Growlithe

Growlithe és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus foc i evoluciona a Arcanine.

## Arcanine

Arcanine (Japonès:ウインディ Windie) és un Pokémon de Foc.

### Morfologia

Arcanine és un dels gossos Pokémon que s'assembla als mítics Shisa Chinessos (una creu entre un lleó i un gos). El seu cap es cobreix entre cabells tenyits, amb l'excepció de la regió al voltant dels seus ulls i orelles, que són taronges. El seu cos es cobreix amb una combinació de pell taronja amb llistes negres, i la susdit cap es tenyit de cabells blancs. La crema dels seus cabells tenyits són al voltant del seu pit i bé com el darrere de les seves cames del davant, junt amb una porció al voltant de les seves posteriors cames, i en la seva cua. Són potes que cada un té tres urpes així com una glosa rosa rodona sota d'aquestes potes.

### Habilitats especials

Arcanine pot escopir grans quantitats d'acumulació de flames, així com córrer amb Velocitat Extrema. Arcanine molt ràpid, per això i aquest motiu és un dels únics Pokémon en utilitzar aquesta tècinica tant ràpida i efectiva. El seu Atac és considerable, i el seu Atac Especial és bastant i equlibaradament ric, com quasi tots els Pokémon de tipus Foc. L'únic que escasseja Arcanine és en Defensa, el seu punt feble junt amb l'aigua.

### Comportament

Assenyat i lleial, Arcanine són apreciats Pokémon.

### Hàbitat

Arcanine viure en volcans actius, planes amb herba, i camps cremats escalfats per energia geotèrmica.

### A l'anime

Gary Oak té un Arcanine. La primera vegada es veia era en La Batalla del Distintiu. Arcanine i la seva preevolució, Growlithe, s'han vist sovint sent utilitzats com gossos policia.
Ash lluitada amb un Arcanine en un estadi de Gel. Aquest Arcanine era sota la propietat de Pete Pebbleman i era el seu Pokémon final. Malgrat el desavantatge de tipus, l'Arcanine de Pete fàcilment derrotava el Kingler d'Ash Ketchum esquivant el seu atac de Bubble i utilitzant Dragon Rage. Pikachu aconseguia derrotar l'Arcanine amb un atac Thunderbolt després que el Camp de Gel es fongués a causa dels Fire Blast d'Arcanine.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Growlithe a Bulbapedia (anglès)
* Arcanine a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Beina foliar

En botànica, la beina foliar és un eixamplament del pecíol o de la fulla que embolica la tija com passa a les gramínies i moltes apiàcies.
Pot envoltar a la tija molt clarament, com és el cas de la beina cilíndrica de les gramínies, o directament no existir. Algunes beines porten una prolongació membranosa a la part superior anomenada lígula.
En les gramínies, la beina foliar neix en un nus i embolica a la canya, on pot ser més curta o més llarga que el entrenús. Freqüentment la beina està dividida fins a la base, tot i que les seves vores se superposen on s'enrotllen al voltant de la canya, però en moltes espècies està parcialment o totalment soldada per les seves vores (com per exemple, en Bromus) i fins i tot la lígula pot formar un anell continu voltant de la canya, com passa a Melica i en algunes espècies de Poa. Les nervadures de la beina són nombroses i uniformes, si bé en espècies amb canyes comprimides les beines poden presentar una carena conspícua.

## Referències

* ↑ Font Quer, P.. Diccionario de Botánica. 8ª reimpresión. Barcelona: Editorial Labor, S. A., 1982. 84-335-5804-8.
* ↑ González, A.M. & Arbo, M.M. «Organización del cuerpo de la planta. Tema 2: Hoja, 2.4. Pecíolo y base foliar» (en español). Morfología de Plantas Vasculares. Argentina: Universidad Nacional del Nordeste. Arxivat de l'original el 2010-12-09. [Consulta: 10 setembre 2010].
* ↑ Cabrera, A. L., Cámara Hernández, J., Caro, J.; Covas, G.; Fabris, H., Hunziker, J., Nicora, E., Rugolo, Z., Sánchez, E., Torres, M. (1970), «Gramineae, parte general.» Flora de la Provincia de Buenos Aires: Gramíneas., Colección Científica del INTA. Tomo IV, parte II., 1-18.
# Bert Scheirlinckx

Bert Scheirlinckx (Zottegem, 1 de novembre de 1974) és un ciclista belga, professional des del 2000 al 2012. En el seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi Pino Cerami de 2011.
El seu germà Staf també és ciclista professional.

## Palmarès

* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Japó
* 2006
** 1r a la Stadsprijs Geraardsbergen
* 2008
** 1r a la Dwars door het Hageland
* 2011
** 1r al Gran Premi Pino Cerami
** 1r al Internationale Wielertrofee Jong Maar Moedig

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Biarre

Biarre és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 59 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Biarre era de 59 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 31 habitatges eren cases. Dels 26 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 6 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Biarre el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 30 eren actives i 8 eren inactives. De les 30 persones actives 28 estaven ocupades (17 homes i 11 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 8 persones inactives 2 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de transport i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Biarre hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Biarre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Biarre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Benestar emocional

El benestar emocional en l'atenció centrada en la persona consisteix a aconseguir l'equilibri emocional de l'usuari dins de la institució residencial mitjançant el suport social.
Segons el model de qualitat de vida de Schalock i Verdugo, 2002, el benestar emocional es basa en tres pilars:
1. Satisfacció: estar satisfet, feliç i content.
2. Autoconcepte: estar a gust amb el seu cos, amb la seva manera de ser, sentir-se valuós.
3. Absència d'estrès: disposar d'un ambient segur, estable i predictible, no sentir-se nerviós, saber el que s'ha de fer i pot.
El model també fa referència a la importància en el control de les tasques quotidianes pel benestar emocional i l'autoestima. La percepció de control sobre el medi que envolta a una persona.
# Benestare

Benestare és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 90 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 40 km a l'est de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 2.533 habitants.
Benestare limita amb els municipis següents: Ardore, Bovalino, Careri, Platì i San Luca.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 8 febrer 2020].
# Batis de Boulton

La batis de Boulton (Batis margaritae) és un ocell de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial del Morro do Moco, a l'oest d'Angola i les muntanyes del nord-oest de Zàmbia i l'adjacent extrem sud-est de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Batis de Boulton». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
# Batis de Verreaux

La batis de Verreaux (Batis minima) és un ocell de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial del sud del Camerun i oest de Gabon.

## Referències

* ↑ «Batis de Verreaux». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
# Batis de l'Àfrica oriental

La batis de l'Àfrica oriental (Batis orientalis) és un ocell de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes obertes i estepes amb acàcies del nord de Nigèria, sud de Níger, Camerun, centre i sud de Txad, República Centreafricana, sud del Sudan, nord-est d'Uganda, Etiòpia, Eritrea, Djibouti, Somàlia i nord-oest i nord-est de Kenya.

## Referències

* ↑ «Batis de l'Àfrica oriental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)
# Batis de l'Ituri

La batis de l'Ituri (Batis ituriensis) és un ocell de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial del nord, nord-est i est de la República Democràtica del Congo i Uganda.

## Referències

* ↑ «Batis de l'Ituri». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2021(català)