OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mzansi Tour

El Mzansi Tour és una competició ciclista per etapes que es disputà a Sud-àfrica el 2013 i 2014 La cursa formà part de l'UCI Africa Tour, amb una categoria 2.2. El primer vencedor fou Robert Hunter.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2013 | Robert Hunter | Julien Antomarchi | Fortunato Baliani |
| 2014 | Jacques Janse Van Rensburg | Louis Meintjes | Merhawi Kudus |

## Referències

* ↑ «Mzansi Tour (Afs) - Cat.2.2». [Consulta: 19 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a cqranking.com
# Maenoba

Maenoba (Μαίνοβα), possiblement la moderna Torre del Mar, (Málaga), fou una ciutat dels bàstuls a la costa sud de la Bètica. El riu de la seva vora es deia també Maenoba (avui riu Vélez). Altres la situen a la vora del riu que avui es diu Guadiamar. Maenobora (Μαινοβώρα) esmentada com a ciutat dels mastians al sud d'Hispània és probablement la mateixa ciutat.
Es va fundar després de l'abandonament de Toscanos, en l'altre marge del riu al segle V abans de Crist, creant-se un important nucli urbà que arribarà a desaparèixer a principis de segle II després d.C. En època romana imperial va funcionar com a centre productor, distribuïdor, de la indústria pesquera de salats i el garum.
# Luisa María Ferrer y Ortiz

Luisa María Ferrer y Ortiz (Madrid, ca. 1642–15 de juliol de 1697), de nom religiós Luisa María de Santa Teresa, va ser una noble i religiosa mercedària espanyola.
Nascuda cap a 1642 a Madrid, filla de Vicente Ferrer, cavaller de Sant Jaume i mestre de cambra del rei natural de Requena, i d'Agustina Ortiz de Angulo, natural d'Espinosa de los Monteros. Es va casar molt jove amb Agustín Spínola, el 26 de desembre de 1659 a San Pedro el Real, pel que la seva vida va centrar-se a tenir cura de la seva llar i a l'educació dels seus fills. Va ser també una dona molt pietosa que es va dedicar a les obres de caritat.
Als 20 anys va decidir fer vot d'entrar en un convent en cas de quedar-se vídua. Del seu matrimoni va tenir sis fills, dels quals Ambrosio va ser l'hereu de la família, Francisco va fer carrera militar i Carlos religiosa, mentre que les filles van ingressar totes a diferents convents. Finalment va enviudar als 53 anys, moment en què va decidir deixar resolts els seus assumptes personal i després va prendre l'hàbit del convent de San Fernando de religioses mercedàries el 31 de març de 1696, i després d'un any de noviciat va professar el 1697, acompanyada dels seus fills Francisco i Carlos. Tanmateix, als dos mesos va emmalaltir i poc després va morir, el 15 de juliol de 1697.
Malgrat el poc temps com a religiosa, l'orde i el seu confessor, el cardenal Pedro de Salazar, li va reconèixer grans virtuts, a més de ser una gran coneixedora de la llengua llatina.

## Referències

* 1 2 Ledesma, Francisco de. Historia breve de la fundación del convento de la Puríssima Concepción de María Santíssima, llamado comunmente de Alarcón, y del convento de San Fernando, de Religiosas del Real Orden de Nuestra Señora de la Merced, Redención de Cautivos (en castellà). Madrid: Francisco Antonio de Villa-Diego, 1709, p. 189-192.
* 1 2 3 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santitad dignidades, armas, ciencias y artes. Diccionario histórico (en castellà). vol. 3. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1790, p. 419-420.
* ↑ Mayoralgo y Lodo, José Miguel de «Bodas nobiliarias madrileñas 1651-1700». Anuario de la Real Academia Matritense de Historia y Genealogia, vol. 19, 2016, pàg. 121. Arxivat de l'original el 2021-06-29 [Consulta: 29 juny 2021].
* 1 2 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 220.
# Laie

«Laie» té aquests significats:
* Laie (llibreries), cadena de llibreries
* Laie (Hawaii), entitat de població
# Harmonice Musices Odhecaton

Harmonice Musices Odhecaton o simplement Odhecaton és un llibre de música renaixentista publicat el 1501 a Venècia, per Ottaviano Petrucci. És una col·lecció de 96 cançons polifòniques seculars a tres o quatre parts de compositors en la seva majoria francoflamencs, entre ells Johannes Ockeghem, Josquin des Prez, Antoine Brumel, Crispinus van Stappen, Antoine Busnois, Alexander Agricola, Giordano Pasetto i Jacob Obrecht.
Va ser el primer llibre de música imprès utilitzant tipus mòbils i va tenir una gran influència en la publicació d'obres musicals i en la disseminació del repertori francoflamenc. L'editor Petrucci va emprar el procediment d'impressió triple, imprimint primer els pentagrames, després els textos i finalment les notes.

## Vegeu també

* Tipus mòbils
* Tipografia

## Nota

* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 57, pàg. 994. (ISBN-84-239-4557-X)
* ↑ Boorman, Selfridge-Field, and Krummel.
* ↑ Gleason, p. 114

## Bibliografia

* Boorman, Stanley. "Petrucci, Ottaviano (dei)", Grove Music Online, ed. Deane Root (Accessed March 29, 2014), (subscription access) Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
* Boorman, Stanley, Eleanor Selfridge-Field, and Donald W. Krummel. "Printing and Publishing of Music", Grove Music Online, ed. Deane Root (Accessed March 29, 2014), (subscription access) Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
* Gleason, Harold, and Warren Becker. Music in the Middle Ages and Renaissance (Music Literature Outlines Series I). Bloomington, Indiana: Frangipani Press, 1986. ISBN 0-89917-034-X
* Harmonice Musices Odhecaton A, ed. Helen Hewitt and Isabel Pope (literary texts). Cambridge, Massachusetts: The Mediaeval Academy of America, 1942.
* Reese, Gustav. Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4

## Enllaços externs

* Amherst Early Music
* facsímil de l'Harmonice Musices Odhecaton A (Ottaviano Petrucci)
# Vicenç Riera Llorca

Vicenç Riera i Llorca (Barcelona, 1903 - Pineda de Mar, 1991) fou un escriptor, traductor i periodista català.

## Biografia

Era fill de Cosme Riera nascut a Altea i d’Àngela Llorca natural de Salou. Després de la Guerra Civil va viure a l'exili; primer a França (1939), i després a la República Dominicana (1939-1942) i a Mèxic (1942-1969). En aquest darrer país va publicar, l'any 1946, la que és la seva novel·la més coneguda (i, de fet, la primera que va escriure): Tots tres surten per l'Ozama. Aquest llibre narra les aventures dels catalans exiliats a l'illa, a la qual seguirien d'altres novel·les de temàtica mexicana i com faria més endavant amb llibres de memòries o d'investigació. En són exemple els volums El meu pas pel temps o Els exiliats catalans a Mèxic. La Generalitat de Catalunya li va concedir la Creu de Sant Jordi el 1985.
Abans de la Guerra Civil, havia col·laborat com a ninotaire a les publicacions L'Esquella de la Torratxa i La Rambla. A Mèxic, contribuiria amb la revista Don Timorato.
Va treballar de periodista als diaris: Justícia Social, L'Opinió, La Rambla, La Campana de Gràcia (abans de la guerra) i amb Full català (Mèxic), La Nostra Revista (Mèxic), Pont Blau (Mèxic), Ressorgiment (Buenos Aires), Catalunya (Buenos Aires), Germanor (Santiago de Xile), Quaderns de l'exili (Mèxic), El Poble Català (Mèxic), Lletres (Mèxic), Veu Catalana (Mèxic), El Pont (Barcelona).
En l'àmbit personal, Vicenç Riera Llorca es casà el 14 de juny de 1934 amb Emília Barrionuevo Pascual (Barcelona, 1907 – Pineda de Mar, 2000). El 7 de setembre de 1936 nasqué la seva única filla, Diana Riera i Barrionuevo. Després de la guerra, l'esposa i filla de l'escriptor restaren a Barcelona, fins que l'any 1949 la família es retrobà i s'establí a Mèxic.

## Obra
### Narrativa

* 1946 Tots tres surten per l'Ozama
* 1946 Giovanna i altres contes
* 1968 Roda de malcontents
* 1970 Joc de xocs
* 1970 Amb permís de l'enterramorts
* 1972 Fes memòria, Bel.
* 1972 Oh, mala bèstia!
* 1974 Què vols, Xavier?
* 1976 Canvi de via
* 1979 Plou sobre mullat
* 1979 Això aviat farà figa
* 1984 Torna, Ramon
* 1985 Tira cap on puguis
* 1987 Tornar o no tornar
* 1991 Estiu a Pineda
* 1995 Georgette i altres contes

### No-ficció

* 1955 Catalunya en la Corona d'Aragó
* 1971 Nou obstinats
* 1979 El meu pas pel temps (1903-1939)
* 1993 Epistolari Joan Fuster-Vicenç Riera Llorca
* 1994 Els exiliats catalans a Mèxic
* 2015 Epistolari Albert Manent & Vicenç Riera Llorca

### Teatre

* 1979 La sorpresa de Berta

## Premis literaris

* 1970 Prudenci Bertrana per Amb permís de l'enterramorts
* 1971 Premi Crítica Serra d'Or de novel·la per Amb permís de l'enterramorts
* 1971 Sant Jordi per Fes memòria, Bel

## Referències

* ↑ «esquela d'Àngela Llorca». La Vanguardia, 02-09-1967, pàg. 19.
* ↑ Riera Llorca, Vicenç. Fes memòria, Bel. Martorell: Adesiara, 2021.

## Enllaços externs

* «Vicenç Riera Llorca». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
* LletrA. «Vicenç Riera Llorca». Universitat Oberta de Catalunya i Institut Ramon Llull.
# Mzefroune

Mzefroune (àrab امزفرون) és una comuna rural de la província d'Ouezzane de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.973 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ferdinand Tönnies

Ferdinand Tönnies (26 de juliol de 1855, prop d'Oldenswort (Amt Eiderstedt) - 9 d'abril de 1936, Kiel, Alemanya), va ser un sociòleg alemany, original de Frísia Septentrional.

## Biografia

Va nàixer al si d'una família rica a Slesvig-Holstein, que llavors era baix domini danés. Va estudiar a les universitats de Jena, Bonn, Leipzig, Berlín, i Tübingen. Va rebre el doctorat a Tübingen el 1877. Les seues vinculacions amb el socialisme provocaren que fins a 1913 no entrara a formar part del cos de professors universitaris. Professor a la Universitat de Kiel, de la que va ser expulsat pels nazis el 1933, per les crítiques que els dirigia als seus escrits.

## Obra

Tönnies va publicar més de 900 treballs i va fer aportacions rellevants a moltes àrees de la sociologia i la filosofia. Va encunyar el terme Voluntarisme i amb els seus escrits de teoria sociològica va aconseguir importants avanços conceptuals. També va contribuir a l'estudi del canvi social, molt especialment sobre l'opinió pública, tecnologia, el crim i el suïcidi. Mostrà molt d'interés per qüestions metodològiques, especialment de l'estadística i de la investigació sociològica.
Va introduir la distinció entre sociologia pura, sociologia aplicada i sociologia empírica. La primera es dedicava al sistema de conceptes per la comprensió dels fenòmens empírics; la segona, es dedicava a l'aplicació dels conceptes de la sociologia pura als fenòmens històrics contemporanis; i, finalment, la tercera procedia amb l'aplicació de mètodes empírics i inductius.
La seua aportació més coneguda es deriva de la seua obra Comunitat i associació (Gemeinschaft und Gesellschaft -1887-). En aquesta obra, Tönnies elabora una concepció dualista de la societat, que apareix sota les formes de comunitat i d'associació, dues formes que no són contradictòries o antitètiques, sinó complementàries. Les comunitats (Gemeinschaften) són agrupacions basades en relacions afectives, personals, en les quals les relacions socials més rellevants són les del parentiu, la fraternitat, l'amistat, el matrimoni: la raó d'ésser d'aquesta mena de relacions està en elles mateixes. Per l'altra part, les associacions (Gesellschaften) són organitzades racionalment per a l'obtenció de determinades finalitats: empreses, ministeris,... són agrupacions regides per l'interés i el càlcul racional. Aquesta aportació va tindre una influència molt rellevant i la distinció de Charles Cooley entre grups primaris i grups secundaris, així com les distincions entre socialització primària i socialització secundària li deuen molt a la distinció inicial de Tönnies entre comunitat i associació.
Va ser cofundador, junt a Georg Simmel i Max Weber de l'Associació Alemanya de Sociologia

### Principals obres publicades

* Tönnies, F. (1887) Gemeinschaft und Gesellschaft (Edició catalana: Comunitat i associació. Barcelona: Edicions 62, 1984)
* Tönnies, F. (1910) Thomas Hobbes, der Mann und der Denker
* Tönnies, F. (1922) Kritik der öffentlichen Meinung
* Tönnies, F. (1924, 1926, 1929) Soziologische Studien und Kritiken
* Tönnies, F. (1931) Einführung in die Soziologie
* Tönnies, F. (1935) Geist der Neuzeit
# Magistral d'escacs Ciutat de Barcelona de 2011

El Magistral d'escacs Ciutat de Barcelona de 2011 fou un torneig d'escacs que va tenir lloc entre els dies 12 i 20 d'octubre del 2011. Va ser patrocinat per Casino de Barcelona grup Peralada, l'Ajuntament de Barcelona i el Consell Català de l'Esport.

## Classificació

    16è Magistral Ciutat de Barcelona (2011) JugadorElo123456789PuntsDes 1 Iván Salgado López2614*½½110½115.520 2 Yasser Seirawan2652½*½½011115.519.25 3 Kevin Spraggett2576½½*01½1½1518.25 4 Oscar de la Riva Aguado25410½1*½½½½½415.75 5 Ilià Smirin2678010½*1½½½415.25 6 Marc Narciso Dublan251910½½0*½½½3.514.25 7 Daniel Alsina Leal2529½00½½½*½13.512 8 Fernando Peralta260200½½½½½*½311 9 Josep Oms i Pallisé2493000½½½0½*27.25

## Referències

* ↑ «GM Ivan Salgado guanyador del Ciutat de Barcelona». chessdom.com. [Consulta: 19 octubre 2014].
* ↑ «Ivan Salgado, guanyador del Magistral Ciutat de Barcelona». ufec.cat. [Consulta: 19 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Ciutat de Barcelona a la web de la FCE
# Leptocypris

Leptocypris és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Leptocypris crossensis (Howes & Teugels, 1989)
* Leptocypris guineensis (Daget, 1962)
* Leptocypris konkoureensis (Howes & Teugels, 1989)
* Leptocypris lujae (Boulenger, 1909)
* Leptocypris modestus (Boulenger, 1900)
* Leptocypris niloticus (Joannis, 1835)
* Leptocypris taiaensis (Howes & Teugels, 1989)
* Leptocypris weeksii (Boulenger, 1899)
* Leptocypris weynsii (Boulenger, 1899)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A. 1899. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Cinquième Partie. Cyprins, Silures, Cyprinodontes, Acanthoptérygiens. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 5): 97-128, Pls. 40-47.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gorgasia japonica

Gorgasia japonica és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 100 cm de llargària màxima.
* Fa al voltant de 10 mm de diàmetre.

## Alimentació

Menja plàncton.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu fins als 30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia, el Japó, Nova Zelanda i Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Meek, S. E. & S. F. Hildebrand, 1923. The marine fishes of Panama. Part I. Field Mus. Nat. Hist. Publ. Zool. Ser. v. 15 (publ. 215): i-xi + 1-330, Pls. 1-24.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Abe, T., Miki, M. & Asai, M., 1977. Description of a new garden eel from Japan. Uo (Japanese Society of Ichthyology) Núm. 28: 1-8.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Gorgasia japonica» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Castle, P.H.J. i J.E. Randall, 1999. Revision of Indo-Pacific garden eels (Congridae: Heterocongrinae), with descriptions of five new species. Indo-Pacific Fishes (30):52 p.
* ↑ Chen, L.-S., J.-P. Chen i K.-T. Shao, 1999. Seven new records of coral reef fishes from Taiwan. Acta Zool. Taiwanica 10(2):113-119.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Shao, K.-T., 1990. Garden eels from Taiwan, with description of a new species. UO (40):1-16.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Urvantsevita

La urvantsevita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de Nikolai Nikolaevich Urvantsev (1893-1985), geòleg i explorador polar del Ocean Geologia Research Institute, de Leningrad (Rússia).

## Característiques

La urvantsevita és un sulfur de fórmula química Pd(Bi,Pb)₂. La seva composició és similar a la de la polarita i a la del mineral sense anomenar UM1981-02-Bi:AsPbPd. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1976. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la urvantsevita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta i reniïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1976 a la mina Mayak, que es troba al dipòsit de coure i níquel de Talnakh, a Norilsk, a l'altiplà de Putorana (Taimíria, Rússia). També ha estat descrita a Tilkerode, a Harz (Saxònia-Anhalt, Alemanya).

## Referències

* ↑ «Urvantsevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 agost 2016].
# Honeywell

Honeywell (NYSE HON) (formalment Honeywell International Inc.) és una companyia nord-americana amb seu a Morristown, Nova Jersey. Té uns 128.000 treballadors a tot el món, dels quals uns 58.000 als Estats Units.
# Fat

«Fat» té aquests significats:
* Fat o destí, força impersonal, sovint divinitzada, que, a l'antiguitat, expressava la ineluctabilitat del futur, sia còsmic o, més sovint, històric o personal.
* Gastronomia: un menjar és fat o fada quan té poca o insuficient sal
* Humanisme: una persona és fada o fat quan és insulsa o insuls
* Informàtica: és una taula de disponibilitat de sectors en medi d'emmagatzematge de dades, vol dir File allocation table FAT o FAT32
# Mambertiïta

La mambertiïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom en honor del col·leccionista de minerals italià Marzio Mamberti (n. 1959) per la seva contribució al coneixement de la mineralogia sarda.

## Característiques

La mambertiïta és un òxid de fórmula química BiMo$^{5+}$$_{2.80}$O₈(OH), caracteritzat per la presència de molibdè pentavalent. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema triclínic. Estructuralment es troba relacionada amb la gelosaïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 19682.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Itàlia, concretament a la Punta de Su Seinargiu, a la loclaitat de Sarroch (Ciutat metropolitana de Càller, Sardenya), on es troba en petits forats als filons de quars, associada a altres minerals com la wulfenita, la sardignaïta, la moscovita, la ferrimolibdita i el propi quars. També ha estat descrita a Kingsgate, al comtat de Gough (Nova Gal·les del Sud, Austràlia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mambertiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 desembre 2021].
# Luci Minuci Esquilí Augurí

Luci Minuci Esquilí Augurí (en llatí Lucius Minucius Esquilinus Augurinus) va ser un magistrat romà que va viure al segle v aC. Formava part de la família Augurí, una branca patrícia de la gens Minúcia.
Era un dels decemvirs els anys 450 aC i 449 aC. Va ser elegit cònsol l'any 458 aC amb Gai Nauci Rutil. Segons els historiadors romans va dur a terme una guerra contra els eques però per la por que tenia de l'enemic es va tancar al seu campament i els eques el van envoltar. Va ser alliberat del perill pel dictador Luci Quint Cincinnat I, que el va obligar no obstant a renunciar al consolat i el va substituir per un cònsol sufecte. Als Fasti en canvi es diu que Minuci Esquilí va ser el cònsol suplent en el lloc d'un altre cònsol (el nom del qual s'ha perdut).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 420.
# Gorgasia punctata

Gorgasia punctata és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 50 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical (24°N-8°N).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: des de Mèxic fins a Panamà.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Gorgasia punctata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Smith, D.G., 1995. Congridae. Congrios. P. 1026-1035. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para la Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB