OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Lluís Fernández i Burgui

Josep Lluís Fernández i Burgui (Irun, 22 de setembre de 1942) és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la VII legislatura.
Llicenciat en medicina per la Universitat de Barcelona i doctorat en la Universitat Autònoma de Barcelona, s'especialitzà en cirurgia de l'aparell digestiu. També és diplomat en gestió de caps de servei per l'Escola d'Alta Direcció i Administració. Ha estat cap de la Unitat d'Urgències de l'Hospital de la Vall d'Hebron de Barcelona. És membre del Col·legi de Metges de Barcelona, des de 1969 de l'Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya i Balears, des de 1972 de la Societat Catalana de Cirurgia i des del 1975 i de la Societat Espanyola de Cirurgians. Ha rebut la medalla d'argent de la Creu Roja de Catalunya.
Militant d'Unió Democràtica de Catalunya des de 1989, de 1990 a 1992 en fou cap local a Sant Feliu de Llobregat. En 2005 va substituir en el seu escó Francesc Homs i Ferret, elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003. A les eleccions municipals espanyoles de 2003 i 2007 fou candidat de CiU a l'alcaldia de Sant Feliu de Llobregat.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VII Legislatura p. 131
* ↑ Unió no participarà a la candidatura de CiU
# Marcelino Oreja Aguirre

Marcelino Oreja Aguirre (Madrid, 1935) és un jurista, polític i diplomàtic espanyol, que fou Ministre d'Afers Exteriors sota la presidència d'Adolfo Suárez i membre de la Comissió Europea.

## Biografia

Va néixer el 13 de febrer de 1935 a la ciutat de Madrid, fill pòstum de Marcelino Oreja Elósegui. Va estudiar dret a la Universitat de Salamanca, doctorarant-se posteriorment a la Universitat de Madrid. Posteriorment amplià els seus estudis a la Universitat de Bonn, la Universitat de Londres i l'Acadèmia de Dret Internacional de La Haia. El 1958 ingressà a l'Escola Diplomàtica, i a partir de la dècada del 1960 inicià la tasca de docent en aquest centre i a partir de 1971 fou professor a la Universitat Complutense de Madrid.
És membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques, la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació i l'Ateneu de Madrid.

## Activitat política
### Política nacional

Vinculat als moviments pròxims a la democràcia cristiana i a la dreta representada per la Unió de Centre Democràtic (UCD) i Aliança Popular (AP), l'any 1976 fou nomenat Ministre d'Afers Exteriors en el segon govern transició, el primer encapçalat per Adolfo Suárez. L'any 1977 no va poder presentar-se a les eleccions segons la normativa vigent, per la qual cosa fou nomenat senador per part del rei Joan Carles I en la Legislatura Constituent, sent confirmat com a Ministre d'Afers Exteriors per Adolfo Suárez, càrrec que va mantenir fins a l'any 1980 i en el qual va aconseguir la signatura de la Declaració Universal dels Drets Humans de les Nacions Unides l'any 1976 i l'ingrés d'Espanya al Consell d'Europa el 1977.
En les eleccions generals de 1979 va ser escollit diputat al Congrés per la província de Guipúscoa a les files de la Unió de Centre Democràtic. Després de la desintegració del seu partit en les eleccions generals de 1982, tot i que ell renovat la seva acta de diputat per la província d'Àlaba, fou nomenat Secretari General del Consell d'Europa el 1984.
En les eleccions generals de 1993 fou escollit novament diputat al Congrés per Àlaba dins les files del PP, escó que abandonà l'abril de 1994 per esdevenir comissari europeu.

### Política europea

En les eleccions europees de 1989 fou escollit eurodiputat en les llistes del Partit Popular i va col·laborar en la redacció del primer esborrany d'una model de Constitució per a la Unió Europea l'any 1993.
L'any 1994 fou nomenat Comissari Europeu de Transports i Energia per part de Jacques Delors i va participar en l'elaboració del Tractat de Maastricht. Posteriorment participà en la Comissió Santer, sent nomenat Comissari de relacions amb el Parlament Europeu, Cultura i política audiovisual. Acabat el seu mandat l'any 1999 va abandonar l'activitat política per a dedicar-se a l'empresa privada.

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Marcelino Oreja al Senat espanyol Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* (castellà) Informació de Marcelino Oreja al Congrés dels Diputats
* (castellà) Informació de Marcelino Oreja al Parlament Europeu
* (castellà) Informació de Marcelino Orjea a elpais.com
# Tarkianita

La tarkianita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del professor Mahmud Tarkian (1941), especialista en microscòpia mineral de la Universitat d'Hamburg (Alemanya), que es va descriure per primera vegada el material sintètic i va determinar la seva estructura.

## Característiques

La tarkianita és un sulfur de fórmula química (Cu,Fe)(Re,Mo)₄S₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2003. Cristal·litza en el sistema isomètric. Es troba en forma de grans microscòpics de fins a 0,1 mil·límetres de diàmetre, inclosos en pentlandita i pirrotita. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tarkianita pertany a «02.DB: Sulfurs metàl·lics, M:S = 2:3» juntament amb els següents minerals: antimonselita, bismutinita, guanajuatita, metastibnita, pääkkönenita, estibina, ottemannita, suredaïta, bowieïta, kashinita, montbrayita, edgarita i cameronita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de níquel d'Hitura, a Nivala, a la regió del Nord de Finlàndia. També ha estat descrita al dipòsit de coure i níquel d'Ekojoki (Vammala, Finlàndia), al complex Coldwell (Ontario, Canadà), al complex Stillwater (Montana, Estats Units), al dipòsit de coure i níquel de Monchegorsk (Múrmansk, Rússia) i al massís ultramàfic de Lukkulaisvaara (República de Carèlia, Rússia).

## Referències

* ↑ «Tarkianite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 agost 2016].
# Fausta

Fausta és el nom dels següents personatges:
* Fausta, dama romana
* Fausta Cornèlia, filla del dictador Luci Corneli Sul·la
* Flàvia Maximiana Fausta, filla de Maximià Herculi i esposa de Constantí el Gran
* Fausta, emperadriu romana d'Orient esposa de Constant II
* Fausta, òpera de Donizetti
* Fausta, òpera de Bandini
Viccionari
# Kaypro

Kaypro Corporation, comunament anomenada Kaypro, va ser una empresa estatunidenca fabricant d'ordinadors personals i domèstics a la dècada del 1980. La companyia va ser fundada per Non-Linear Systems per al desenvolupament d'ordinadors per competir amb el llavors popular microordinador portàtil Osborne 1. Kaypro ha produït una impressionant línia d'ordinadors portàtils robusts, basats en CP/M, que va suplantar el seu competidor i ràpidament va ser una de les més venudes línies d'ordinadors personals de la dècada del 1980.
Encara la seva fidelitat a la base de consumidors originals, Kaypro va ser lenta per adaptar-se al canviant mercat d'ordinadors i l'adopció de tecnologia IBM PC compatible. Es va trobar fora del corrent principal vers la fi de la dècada, i finalment es va declarar en fallida el 1992.

## Kaypro II

Van crear el Kaypro II, un ordinador portàtil (o, més concretament, «transportable», perquè pesava quasi 13 kg). Malgrat el «II» va ser realment el primer ordinador produït per l'empresa: la numeració en nombres romans era un préstec, fent referència als llavors populars microordinadors Apple II.
El Kaypro II va ser produït amb l'objectiu de conquerir el mercat de l'Osborne 1, el primer ordinador «portàtil» comercialment viable. Equipat amb un monitor CRT de nou polzades (en comparació amb els cinc polzades del competidor), dues unitats de disc de 5,25" (190 KiB cadascuna) i una sòlida carcassa d'alumini, el Kaypro II va ser un èxit comercial. El 1982, Arthur C. Clarke va escriure 2010: Odyssey Two, la seqüela de 2001: A Space Odyssey, amb un Kaypro II equipat amb mòdem.

### Especificacions tècniques

| Parts | Especificacions |
| UCP | Zilog Z80 a 2,5 MHz |
| RAM | 64 KiB (màx.) |
| VRAM | 2 KiB |
| ROM | 2 KiB |
| Teclat | mecànic, 78 tecles |
| Monitor | monitor monocrom endollat (9"); mode text: 80 x 24 caràcters; cap mode gràfic |
| So | altaveu endollat |
| Ports | 1 port paral·lel, 1 port sèrie |
| Emmagatzematge | 2 disqueteres (5,25", 190 KiB) |

## Referències

* ↑ «Daves Old Computers - Kaypro» (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2010].
* ↑ Nancy Groth. «Kaypro is Retreating On CP/M» (en anglès). InfoWorld, 10-02-1986. [Consulta: 9 febrer 2010]. «"Although the recent move to consolidate their line is a good one, Kaypro is a little late", Moltz said. "The rest of the industry recognized the MS-DOS standard a couple of years ago".»
* ↑ Barry Brenesal. «Kaypro II» (en anglès). Digital Living, 01-10-2009. [Consulta: 12 febrer 2010]. «As to its name: It was called the Kaypro II because the Kaypro I was a demo unit. Or because the Apple II was the bestseller back in the day. Or because a 2.0 version impresses people as something that has all the 1.0 bugs removed. Each of these theories has been advanced, and all may have figured into the final choice.»
* ↑ «Kaypro» (en anglès). [Consulta: 12 febrer 2010].
* ↑ «Kaypro II computer» (en anglès). [Consulta: 12 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Kaypro (Non Linear Systems - Portable Computers)(anglès)
* Kaypro II Arxivat 2010-04-27 a Wayback Machine.(anglès)
* Kaypro II Project (emulador)(anglès)
# Cristià Conrad de Danneskiold-Samsoe

Cristià Conrad de Danneskiold-Samsoe (en danès Christian Conrad Sophus Danneskjold-Samsøe) va néixer a Samso (Dinamarca) l'11 de juny de 1774 i va morir a Gisselfeld el 6 de juny de 1823. Era fill del comte Frederic Cristià de Danneskiold-Samsoe (1722-1778) i de la seva segona dona Sofia Frederica de Kleist (1747-1814).

## Matrimoni i fills

El 30 de novembre de 1795 es va casar amb Joana Enriqueta Kaas (1776-1843), filla de l'almirall Frederic Cristià Kaas (1727-1804) i d'Adela Sofia Kaas (1747-1800). El matrimoni va tenir set fills:
* Lluïsa Sofia (1796-1867) casada amb el duc Cristià August II de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (1798-1869).
* Frederic Cristià, nascut el 1798
* Cristià Conrad, nascut el 1800
* Adela Sofia, nascuda el 1802
* Magnus Otto, nascut el 1804
* Enriqueta, nascuda el 1806
* Cristiana, nascuda el 1809

## Enllaços externs

* Cristià Conrad de Danneskiold-Samsoe
# Juan Manuel Blanes

Juan Manuel Blanes (Montevideo, 8 de juny de 1830 — Pisa, Itàlia, 15 d'abril de 1901), fou un pintor uruguaià. En totes les seves obres, dintre de les reconstruccions històriques i a diferència dels pintors romàntics europeus, va buscar valors nacionals íntims.
Actualment, bona part de la seva obra es troba al Museu Juan Manuel Blanes de Montevideo.

## Referències

* ↑ Museu Municipal de Belles Arts Juan Manuel Blanes Arxivat 2009-02-10 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Pàgina sobre Juan Manuel Blanes a la Xarxa Acadèmica Uruguaiana (RAU) Arxivat 2012-01-27 a Wayback Machine. (castellà)
* Pàgina sobre Juan Manuel Blanes al Museu Nacional d'Arts Visuals de Montevideo Arxivat 2009-08-08 a Wayback Machine. (castellà)
# Galeus antillensis

Galeus antillensis és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Hàbitat

És un peix marí que viu entre 150-700 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: Cuba, l'Hispaniola, Puerto Rico, Jamaica i moltes de les Illes de Sotavent fins a Martinica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sylvie Gondard

Sylvie Gondard (Barcelona, 4 de març de 1961) és una exjugadora de voleibol catalana.
Debutà professionalment amb el Centre Gimnàstic Barcelonès l'any 1977 i, posteriorment, jugà amb diversos equips de la Divisió d'Honor espanyola, com el Club Voleibol Sant Cugat, el Club Esportiu Hispano Francès, amb el qual guanya la Copa de la Reina de 1983, i l'ACD Bombers. Fou internacional absoluta amb la selecció espanyola durant la dècada del 1980. Després de la seva retirada, practicà l'atletisme.

## Referències

* ↑ «Sylvie Gondard». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Hispano Frances, campeón». El Mundo Deportivo, 23-05-1983. [Consulta: 9 juny 2019].
# Fanecada

Una fanecada, faneca de puny o faneca d'horta és una unitat de mesura d'àrea usada per a mesurar camps en algunes zones del País Valencià. Equival, arredonint al sistema decimal, a 833,3 m². És l'extensió de terra que hom calcula que es pot sembrar amb una faneca de gra; i és la dotzena part d'una hectàrea. La fanecada valenciana tradicional conté quatre quartons de 50 braces i equival a 831,0964 m².

## Altres mesures valencianes de superfície

Una jovada (valenciana; 2,99 ha) equival a 36 fanecades
Un quartó de jovada equival a 9 fanecades
Un jornal o cafissada equival a 6 fanecades, o siga, 1200 braces reials.
Un Hort equival a 1,5 fanecades.
Una fanecada equival a 200 braces reials.
Quatre quartons fan una fanecada
Un quartó són 50 braces reials (quadrades) i equival a 207,77 m²
Una braça (quadrada) o braça reial són 81 pams quadrats i equival a 4,15548 m$^{2,}$
Un pam (quadrat) equival a 0,051 m²
16.200 pams quadrats fan una fanecada.

## Referències

* ↑ Guinot Rodríguez, Enric. Repartiments a la Corona d'Aragó (segles XII-XIII). Universitat de València, 2007, p. 172. ISBN 8437067529.
* ↑ «Fanecada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* faneca
* Tafulla
* Unitat de superfície
# La Llena (Alpens)

* Per a altres significats, vegeu «la Llena».
La Llena és un mas al terme municipal d'Alpens (Lluçanès) constituït bàsicament per tres cossos adossats, el principal dels quals té teulada a tres vessants, planta pis i golfes. A la part esquerra d'aquest cos- on el teulat té un sol vessant- hi ha adossada una ampliació de planta i pis amb el teulat a una vessant. A la part del darrere d'aquestes dues construccions hi ha un altre edifici de planta rectangular i teulat a doble vessant que- aprofitant el desnivell del terreny- té tres pisos. Part dels murs interiors d'aquesta part són la roca viva. Tot l'interior de la casa és fet a base de fusta. Les finestres tenen llindes, muntants, ampits de pedra i festejadors a dins.
Davant de la casa hi ha un paller de planta rectangular, teulat a doble vessant i murs de pedres irregulars i morter. Els murs cobreixen la part posterior i laterals de la construcció i els laterals de la façana principal centrada per un pilar que aguanta la teulada. Originàriament l'obertura central de la façana era regular amb el pilar al mig i sols partit pel terra del primer pis, de fusta i les bigues travesseres que partien l'obertura, també de fusta. Ara però la part baixa de la dreta està tapiada i la part esquerra té restes d'un mur que cobria parcialment l'entrada per aquesta banda. A la dreta de la façana hi ha una petita porta.
El paller és un edifici de planta rectangular, teulat a doble vessant i murs de pedres irregulars i morter. Els murs cobreixen la part posterior i laterals de la construcció i els laterals de la façana principal centrada per un pilar que aguanta la teulada. Originàriament l'obertura central de la façana era regular amb el pilar al mig i sols partit pel terra del primer pis, de fusta i les bigues travesseres que partien l'obertura, també de fusta. Ara però, la part baixa de la dreta està tapiada i la part esquerra té restes d'un mur que cobria parcialment l'entrada per aquesta banda. A la dreta de la façana hi ha una petita porta.
L'única data que conserva la casa és a la part més nova, a la del teulat a doble vessant, i és una llinda de fusta a l'entrada de la comuna del primer pis: 1821. La casa de la Llena i el lloc, però, estan documentats abans del segle xiv. La casa de la Llena està documentada abans del segle xiv.

## Notes

* 1 2 3 4 «La Llena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2017].
# Dark Rift

Dark Rift és un videojoc de lluita en 3D per a Nintendo 64, notable per ser el primer joc de N64 a utilitzar 60 imatges per segon. Es coneix com el primer joc de lluita natiu de la Nintendo 64, encara que en realitat és un port d'una cancel·lació d'un joc de Sega Saturn. A més, es va anunciar en un principi que la versió per a Microsoft Windows del joc precediria la versió de Nintendo 64 en un mes.
Originalment es va anunciar sota el títol de "Criticom II", i és el segon dels tres jocs de lluita desenvolupats per Kronos Digital, entre Criticom i Cardinal Syn.

## Referències

* ↑ Doug Perry. «Dark Rift», 10-07-1997. [Consulta: 25 juny 2012].
* ↑ 10 juliol 1997 12:00AM PDT. «Dark Rift for Nintendo 64 Review - Nintendo 64 Dark Rift Review», 30-06-1997. [Consulta: 25 juny 2012].
* ↑ «Dark Rift». Electronic Gaming Monthly (84) (Ziff Davis). Jul 1996: 77.
* ↑ «E3: Dark Rift». GamePro (95) (IDG). Aug 1996: 49.
* ↑ «In the Studio». Next Generation (24) (Imagine Media). Dec 1996: 17. «Dark Rift has been penciled in for launch in April '97, one month after the title appears on PC.»
* ↑ «Video Games PC Xbox 360 PS3 Wii PSP DS PS2 PlayStation 2 GameCube GBA PlayStation 3». Arxivat de l'original el 29 setembre 2007. [Consulta: 25 juny 2012].

## Enllaços externs

* Dark Rift a MobyGames
# La Vanitat

La Vanitat va ser la falla plantada a la Plaça de l'Ajuntament (aleshores Caudillo) en 1976. L'artista va ser Vicente Luna, i la figura central va ser un gran titot que representava la vanitat. L'animal estava fet de vareta, i les peces que representaven les plomes es van encaixar una a una.
Al remat, el tito se situava sobre un casc daurat i un escabel, per a reforçar la imatge de fanfarroneria. Baix d'ell, diferents ninots criticaven els aleshores famosos paradors, que se situaven a dins del cadafal i on l'alta societat es reunia exhibint la seua riquesa, o un home amb un peix que suposadament havia pescat amb el preu penjant. Tanmateix, el ninot més polèmic va ser un anomenat el rei de la carambola i que representava l'estàtua d'un home grosset amb un tac de billar a la mà apujat a un burro, fet que molts interpretaren com una paròdia al monument de Franco que hi havia a aquella mateixa plaça.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «El pavo del ayuntamiento» (en castellà). Distrito Fallas. [Consulta: 1r abril 2015].
# Juan Manuel Besnes e Irigoyen

Juan Manuel Besnes e Irigoyen (Donòstia, 13 de juliol de 1789 - Montevideo, 20 d'agost de 1865) fou un pintor i cal·ligrafista uruguaià d'origen basc.

## Biografia

Fill del matrimoni entre el francès Joseph Besné Chavallie, originari de Grenville (Sena Marítim) i de María Antonia de Irigoyen Gaz, provinent de Tolosa, Juan Manuel era el més gran de vuit germans. La parella s'havia casat a la Parròquia de Sant Vicenç Levita i Màrtir, i tots els germans de Juan Manuel van ser batejats allí.
Quan va començar la guerra franco-espanyola de 1808, en la qual existia un fort sentiment anti-francès en territori espanyol, Juan Manuel va decidir canviar el seu cognom. En arribar a Montevideo, va utilitzar el cognom de sa mare també.
El 1808 va arribar a la Banda Oriental (actual Uruguai), a bord del vaixell "Nuestra Señora de la Concepción", el qual havia salpat del port de Pasajes. No hi ha registres sobre les seves primeres ocupacions, i se li ha atribuït la d'assistent del governador de Montevideo, Francisco Javier de Elío, entre d'altres, tot i que d'acord amb la seva condició de nouvingut probablement hi hagi ocupat un càrrec menys rellevant a l'administració pública.

## Referències

* 1 2 Juan Manuel Besnes e Irigoyen, un pintor donostiarra en Montevideo 1788 - 1865. (castellà)
# Masoveria de Can Martí-Martí

La Masoveria de Can Martí-Martí és un edifici del municipi de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de pagès de dos cossos, un de principal a la dreta i un celler a l'esquerra, i distribuïda en dos pisos. Presenta coberta a dos vessants. A la façana principal hi ha el portal d'entrada, d'arc de mig punt format per onze dovelles allargades. Al costat hi ha una altra porta coberta amb llinda de fusta. Al primer pis s'obren dues finestres de pedra, una d'elles amb festejadors a la part interior i espitlleres de defensa.
Davant de la casa hi ha una era de batre i una cort per al bestiar.

## Història

El primer de maig de 1543, el rei Carles I d'Aragó va signar el privilegi pel qual les parròquies de Sant Andreu i Sant Vicenç de Llavaneres podien constituir universitat pròpia, és a dir, ajuntament, i escollir batlle per elles mateixes.
En aquests primers anys d'independència municipal es construí un nou temple parroquial, entorn del qual s'assentaren nombroses masies escampades pel sector muntanyós.
La masia data del segle xvii.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Masoveria de Can Martí-Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Garrovillas de Alconétar

Garrovillas de Alconétar és un municipi de la província de Càceres a la comunitat autònoma d'Extremadura, a la comarca del Tajo-Salor. En el cens de 2007 tenia 2.336 habitants i un territori de 207 km². És a 38 km de la ciutat de Càceres i a 327 msnm. És destacable la Plaça Major, amb arcades gòtiques i façanes classicistes, obra dels segles XV i XVI, està declarada Monument Històric-Artístic Nacional. Es troba flanquejada de cases, majoritàriament de dues plantes, amb porxades recolzades en columnes de granit i arcuacions de maó, sobre les quals s'alcen galeries de finestrals amb esveltes columnes i arcs de mig punt. També es veuen alguns habitatges blasonats, entre les quals és digne de menció el Palau dels Comtes d'Alba i Aliste (antics senyors de la vila), convertit avui dia en un hotel de 4 estrelles. A l'agost s'hi celebren festejos taurins.
# Eustixia

Eustixia és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per Jacob Hübner el 1823. La seva única espècie, Eulària púpula, descrita pel mateix autor en la mateixa publicació, es troba a Amèrica del Nord des de Massachusetts fins a Florida, a l'oest a Texas i al nord a Ontario.
L'envergadura alar és d'uns 17 mm. Les larves s'alimenten de les fulles de les espècies de lepidis, traspic i col.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 10 febrer 2011].
* ↑ «Species Eustixia pupula - Spotted Peppergrass Moth - Hodges#4794» (en anglès). BugGuide.
# Dillon

«Dillon» té aquests significats:
* Dillon (Carolina del Sud)
* Dillon (Colorado)
* Dillon (Montana)
* Dillon Beach, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Jane Dillon (Manchester, 1943), dissenyadora britànica
* Matt Dillon (1964), actor estatunidenc