OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Color Humano

Color Humano va ser un grup de rock mestís format al 1994 al CSO Moskova de París. El 1995 es van establir a Barcelona. Color Humano va fer molts concerts als circuits alternatius, així com gires per Europa i Mèxic. Entre 1995 i 1999 van enregistrar 3 àlbums i, després d'una pausa del 2003 al 2009, van enregistrar el seu quart àlbum al 2010: Madibá. Una de les característiques del grup va ser la diversitat instrumental que li va donar els seus set músics (bateria, baix elèctric, percussió, harmònica, guitarra i dugues veus); quatre francesos, un andalús, un català i una napolitana. Les seves influències van ser la música llatina, la fusió amb el flamenc, el punk, el rock i també el reggae.

## Músics

* José Capel "ElKapel": veu/guitarra
* Stéphane Laidet "Farmo": harmònica
* Francisco Guisado "Rubio": guitarres
* Franck Fiedler "Kyfpercu": percussió
* Pascal Leblond: bateria
* Aurora Alifuoco: cors
* Fran Martinez Diez: baix

## Discografia

* Moscowa libre (1995)
* Hambre de vida (1997)
* Burundanga (1999)
* Madibá (2010)

## Col·laboracions més destacades

* Para Todos Todo Nada Para Nosotros (1997 Gridalo Forte Records – Compilation)
* Radical Mestizo (1999 Revelde Discos – Compilation)
* Fuerza Vol.1 (2000 Virgin – Compilation)
* Lumbalú: Me Voy con el Gusto (2001 Ventilador Music – Album)
* Visca la Vida: 10 anys Hace Color (2008 – Compilation)
* Bongo Botrako: Todos Los Días Sale El Sol (2010 Kasba Music – Album)
* Lucha Amada - Musika Rebelde (2011 - Double Compilation)

## Desambiguació

Hi ha un altre grup amb el mateix nom, argentí, dels anys 70.

## Referències

* 1 2 «Mor Jose Capel, cantant de Color Humano | Enderrock.cat». Enderrock, 19-10-2017. [Consulta: 14 desembre 2019].
# Giles Tremlett

Giles Tremlett (Lynmouth, Anglaterra, 1962), escriptor, periodista i locutor de ràdio, és el corresponsal a Madrid de The Guardian i col·laborador habitual de The Economist. També és tertulià de Televisió Espanyola i la Cadena SER. Es va graduar el 1984 en Ciències Humanes (Antropologia) a la Universitat d'Oxford i també ha estudiat a la Universitat de Barcelona i Lisboa.
De ben jove va viatjar arreu del món i va tenir el primer contacte amb la societat i la vida espanyola a la dècada del 1980. Després d'un període a Lisboa i a Londres, va tornar a viure a Barcelona amb motiu dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1992. Al llarg de la seva carrera també ha treballat a The Times i The European. Actualment viu a Madrid com a corresponsal de The Guardian.
El 2007 va publicar el seu primer llibre, Ghosts of Spain: Travels through a country’s hidden past, que va ser traduït a cinc llengües, i se'n van vendre més de 100.000 còpies arreu del món. En ell es mostra molt crític amb la transició espanyola.
El 2010 va publicar una biografia de Caterina d'Aragó, nomenada «llibre de la setmana» per un programa de la BBC Radio 4. D'aquest darrer llibre va vendre més de 20.000 còpies i el 2012 va ser traduït al castellà i al rus.

## Obres publicades

* Ghosts of Spain Faber and Faber. ISBN 978-0-571-22169-1
* Catherine of Aragon Walker & Company. ISBN 978-0-8027-7916-8
* Las Brigadas Internacionales. Fascismo, libertad y la guerra civil española, Debate, 2020. 9788417636913

## Referències

* 1 2 «Giles Tremlett». Sobirania i justícia. Arxivat de l'original el 2011-09-02. [Consulta: 18 agost 2012].
* ↑ «Ghosts of Spain» (en anglès). Faber and Faber. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 18 agost 2012].
* ↑ «Informe: els mitjans globals i l'independentisme». VilaWeb, 18-08-2012. [Consulta: 18 agost 2012].
* ↑ «Catherine of Aragon» (en anglès). WalkerBooks.com (Walker & Company). Arxivat de l'original el 2011-07-26. [Consulta: 18 agost 2012].
* ↑ Montanyà, Xavier. «La gran història completa de les Brigades Internacionals». Vilaweb, 21-12-2020. [Consulta: 26 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Perfil de Giles Tremlett al web oficial de The Guardian (anglès)
# Fandub

El fandub (no s'hauria de confondre amb el fansub) és un doblatge o redoblatge de determinats materials audiovisuals. El doblatge és l'acció de tornar a gravar un vídeo en una llengua diferent a l'original. Moltes produccions s'han traduït a diferents idiomes a càrrec d'aficionats. El text final pot oscil·lar entre una traducció literal i una completament lliure. La raó que existeix darrere dels fandubs és posar a l'abast dels aficionats aquelles sèries o pel·lícules que són difícils d'aconseguir o que només es troben en idiomes diferents al propi amb la finalitat de doblar-les o simplement parodiar-les. Els fandubs més coneguts són de dibuixos japonesos, però es poden fer amb dibuixos animats, pel·lícules i sèries en qualsevol altre idioma.
Els fandubs normalment utilitzen el mateix material amb drets d'autor que els fansubs, però a diferent escala. Hi ha hagut casos on els fandubs populars, com Yu-Gi-Oh! The Abridged Series, Dragon Ball Z Abridged, i Sailor Moon Abridged són etiquetats per la productora japonesa per l'ús de drets d'autor del seu material (generalment a YouTube). Aquestes produccions normalment es tornen a publicar a un nou canal, i algunes vegades, es tornen a etiquetar de nou. Tot i així, els gag dubs són molt coneguts entre els fans de sèries en concret.

## Història

El doblatge amateur va començar simultàniament i independentment en diversos països. Un dels primers projectes registrats, que data del 1994, és "Sinnlos im Weltraum" ("Sense sentit a l'espai"), un redoblatge en alemany de Star Trek: The Next Generation. Els enregistraments es van distribuir en VHS i les còpies circulaven només entre un petit grup de persones a causa de les limitacions tècniques dels mitjans de comunicació. Amb la digitalització, a partir del 1998, el fandub va guanyar una enorme popularitat entre el públic alemany.
Tot i així, els fandubs no han guanyat la mateixa popularitat que els fansubs si ens guiem per les visites i descàrregues que tenen a la web. La majoria dels projectes fandub es disposen en format de videoclips curts i sovint es publiquen als serveis d'allotjament de vídeo com YouTube.
Generalment, la producció de sèries fandub es gestionen en línia amb proves de veu d'actors a través de fòrums, però les sessions de doblatge en viu també es duen a terme a trobades presencials, com per exemple els "Anime Dub Live" al Regne Unit.

## Enllaços externs

* Una base de dades del doblatge en català
* Servei Català del Doblatge de TV3
# Josep Maria Soler i Coll

Josep Maria Soler i Coll (1893 - 1971) fou un enginyer agrònom, escalador i esquiador català.
Fill d'una família de propietaris rurals, cursà els seus estudis als jesuïtes del Col·legi Casp-Sagrat Cor de Jesús de Barcelona, compartint aula amb Josep Maria de Sagarra. Amant de la pràctica esportiva, s'aficionà a la boxa, al golf i al muntanyisme. Per aquesta raó, a l'inici, es feu soci del desconegut Centre Excursionista de Defensa Social. Posteriorment, i pel que li restà de vida, canvia d'entitat i es vinculà a la Secció d'Esports de Muntanya del Centre Excursionista de Catalunya. Durant la dècada de 1930 fou el president de la secció d'esquí de l'entitat. L'any 1916, amb els germans Ramir i Isidre Puig, va fer la primera ascensió estatal al Besiberri Nord. Dos anys després, el 1918, participà en la primera ascensió catalana al pic de Russell, el pic Margalida i l'Espatlla d'Aneto, tots tres cims situats al massís de la Maladeta, a la regió de la Ribagorça.
L'any 2015 l'escriptor Francesc Roma i Casanovas li publicà una biografia a Cossetània Edicions sota el títol Josep Maria Soler i Coll. Alpinista i agrònom (1893-1971).

## Referències

* 1 2 3 4 «Josep Maria Soler i Coll». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Roma, Francesc. Josep Maria Soler i Coll. Alpinista i agrònom (1893-1971). Cossetània edicions, 2015 (col. Perfils, 19). ISBN 978-84-9034-359-3.
* 1 2 3 4 Faura, Enric. «Josep Maria Soler i Coll, pirineista reivindicat». ElMuntanyenc.cat, 15-09-2016. Arxivat de l'original el 15 setembre 2016. [Consulta: 4 agost 2020].
# Blascosancho

Blascosancho és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 169 | 163 | 162 | 136 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Platònic (sèrie de televisió)

Platònic (títol original en francès, Platonique) és una sèrie de televisió francesa dirigida i escrita per Élie Girard i Camille Rosset. Formada per deu episodis, s'ha doblat i subtitulat al català per a la plataforma 3Cat, que la va estrenar el 8 d'abril de 2024.

## Sinopsi

Descontents com a parella, en Yann i l'Elsa deixen els seus respectius cònjuges per viure junts en completa amistat. Amb 35 anys, tots dos són companys d'habitació, però sense comptar els seus fills que arriben cada dues setmanes.

## Repartiment

* Camille Rutherford: Elsa
* Maxence Tual: Yann
* Joséphine de Meaux: Karen
* Baptiste Lecaplain: Maxime
* Allison Chassagne: Elo
* Yves-Edgar Monnou: Quentin
* Vincent Heneine: Samir
* Claire Dumas: Nora

## Referències

* ↑ «Platonique - La série racontée par...» (en francès). [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ «“Platonique” : pourquoi il faut voir la nouvelle série sur l’amitié hommes/femmes et le sexe | Les Inrocks» (en francès). [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ «"Schitt's Creek", "Irresponsable" i "Platònic", les noves series d'aquesta primavera a la plataforma 3Cat». CCMA, 02-04-2024. [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ Collet, Emeline. ««Platonique» sur OCS : une série drôle et touchante sur des trentenaires un peu paumés» (en francès), 05-05-2022. [Consulta: 4 abril 2024].
# Gilead (Illinois)

Gilead és una comunitat no incorporada al comtat de Calhoun, Illinois, Estats Units. Gilead és a prop del riu Mississipi 8 milles (13 km) al sud de Hamburg. Va ser la seu del comtat de Pike fins que l'extrem sud del comtat s'escindí per a format en el comtat de Calhoun. Gilead també va ser la seu del comtat de Calhoun fins al 1847, quan es va incendiar el jutjat del comtat.

## Referències

* 1 2 «US Board on Geographic Names». United States Geological Survey, 25-10-2007. [Consulta: 31 gener 2008].
# Ciló (cognom romà)

* Aquest article tracta sobre el cognom romà, escrit també Quiló. Per altres significats, vegeu Ciló (polític)
Ciló o Quiló (en llatí: Cilo o Chilo) fou un cognom romà emprat per diverses famílies, i que feia referència a un tret físic: els llavis grossos (Cilo) o el cap llarg (Chilo).
Es coneixen els personatges següents:
* Gai Curci Quiló o Gai Curci Filó, cònsol el 445 aC
* Luci Flamini Quiló, triumvir monetal nomenat per Juli Cèsar
* Veti Quiló, magister societatis cap al 73 aC
* Quint Anni Quiló, membre de la conjuració de Catilina
* Publi Magi Ciló, assassí de Marc Claudi Marcel
* Ciló, magistrat proscrit el 43 aC
* Juni Ciló, magistrat romà del segle i, governador a l'Àsia Menor
* Luci Fabi Ciló Septimià, cònsol els anys 193 i 204

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 748.
* ↑ «Vettius Chilo». Digital Prosopography of the Roman Republic. King's College London, 2023.
# Flor de María Rodríguez

Flor de María Rodríguez (Las Piedras, 10 d'agost de 1913 - Montevideo, 24 d'octubre de 2001) va ser una ballarina i coreògrafa uruguaiana qui, junt amb el seu marit, Lauro Ayestarán, van investigar i reviure les danses populars de l'Uruguai.

## Biografia

Nascuda a Las Piedras (al sud de l'Uruguai), Flor de María Rodríguez va començar la seva carrera com a ballarina de ballet. Va ser membre fundadora del Ballet Nacional de l'Uruguai, administrat per Servei Oficial de Difusió, Representacions i Espectacles (SODRE), l'autoritat de ràdiodifusió cultural del país, on es va convertir en primera ballerina. Després d'una lesió al genoll, va haver de deixar de ballar, però es va convertir en una coreògrafa amb èxit. També va actuar amb Carlos Brussa (1887-1952).
El 1940 es va casar amb el musicòleg Lauro Ayestarán, amb qui va investigar sobre la dansa uruguaiana. Gràcies a la metodologia que va desenvolupar per reconstruir danses extingides, ella i el seu marit van reviure més de 20 danses folklòriques del període colonial, la majoria de les quals havien estat completament oblidades. Es va convertir en una de les investigadores més importants de la zona i va escriure diversos llibres sobre el tema.
El 1975, després que Margaret Graham (1931-2004) hagués fundat l'Escola Nacional de Dansa, Rodríguez es va convertir en cofundadora del seu departament de folklore, on va ensenyar teoria i història de la dansa alhora que va impartir formació pràctica en ballet i dansa. Com a suport addicional va incloure assignatures teòriques, com la teoria de la dansa i el folklore, així com l'alfabetització musical, la formació didàctica-pedagògica del professorat i la cultura històrica, incloent la història de la roba. La divisió rep el nom de Flor de María Rodríguez de Ayestarán en honor seu.
El 1977 va rebre el Premi d'Or al Festival Nacional de Folklore per les seves àmplies contribucions.
Flor de María Rodríguez va morir a Montevideo el 24 d'octubre de 2001. Va tenir sis fills.

## Referències

* 1 2 «Florde María Rodríguez Romero» (en castellà). Genealogía Familiar.
* 1 2 3 4 5 «Siglo XX – Flor de María Rodríguez de Ayestarán: Breve Biografía de Flor de María Rodríguez» (en castellà). Mujeres que hacen la historia.
* ↑ «El Ballet Folklorico Uruguayo» (en castellà). UFB.
* ↑ «Escuelas» (en castellà). SODRE. Arxivat de l'original el 2014-03-30. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Escuelas artísticas del Sodre encaran etapa de renovación» (en castellà). Radio Uruguay, 13-09-2013. Arxivat de l'original el 2014-03-30. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ Santos Melgarejo, Adriana. «Adriana Santos Melgarejo Ayestaran» (en castellà). Henciclopedia, 04-10-2013.

## Bibliografia

* Rodríguez de Ayestarán, Flor de María. La danza popular en el Uruguay: Desde sus orígenes a 1900 (en castellà). Cal y Canto, 1994.
* Rodríguez de Ayestarán, Flor de María. Los que dicen las viejas tras el fuego: Refranero de la danza (en castellà). Arca, 1993.
# Josep Maria Freixanet i Mayans

Josep Maria Freixanet i Mayans (Vic, Osona, 1 d'octubre de 1956) és un mestre i polític català, exdiputat al Parlament de Catalunya de la VII i VIII legislatures.

## Biografia

Es diplomà en magisteri per la Universitat de Barcelona. Ha treballat com a mestre al CEIP La Monjoia de Sant Bartomeu del Grau i al CEIP Joan XXIII dels Hostalets de Balenyà. Ha participat en escoles d'estiu, als programes europeus Comènius i Sòcrates, i en xerrades i taules rodones sobre immigració, educació intercultural i funció directiva docent.
És membre de la Unió Sindical de Treballadors de l'Ensenyament de Catalunya (USTEC), del Grup de Defensa del Ter (GDT), d'Òmnium Cultural i del Grup de Mestres d'Osona. El 1987 es va afiliar a ERC, partit pel qual fou escollit regidor de l'Ajuntament d'Olost (1995-2003) i alcalde durant 20 anys (2003-2023). També ha estat membre del Consell Comarcal d'Osona (1999-2003) i president del Consorci del Lluçanès. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003 i a les del 2006.

## Referències

* ↑ «Alcaldes d'Olost». Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VII Legislatura p. 147

## Enllaços externs

* Biografia al web d'ERC Arxivat 2008-03-04 a Wayback Machine.
# Bosha

El bosha és una llengua omòtica extinta d'Etiòpia. L'Ethnologue l'enumera com un dialecte de la llengua kafa omòtica del nord, però assenyala que pot ser una llengua diferent. Altres fonts ho indiquen com a no classificat. L'estat de Bosha, el Regne de Garo, era un enclavament cultural de Gonga dins de l'àrea del sud d'Oromo.

## Referències

* ↑ Kafa at Ethnologue (25th ed., 2022)
* ↑ Blench, 2006. The Afro-Asiatic Languages: Classification and Reference List
# Colesville

Colesville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 19.810 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Colesville tenia 19.810 habitants, 6.525 habitatges, i 5.526 famílies. La densitat de població era de 827,8 habitants per km².
Dels 6.525 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,1% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 15,3% no eren unitats familiars. En el 12,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 31,5% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 91.696 $ i la renda mediana per família de 97.406 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.119 $ mentre que les dones 46.169 $. La renda per capita de la població era de 34.942 $. Entorn del 2% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Colesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Colesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Giovanni Tommaso Minadoi

Giovanni Tommaso Minadoi (Ferrara 1549- Florència 29 de maig de 1615) va ser un metge i historiador italià.
El 1551 la seva família es traslladà a Rovigo, on ell va fer els estudis elementals. Més tard es va matricular a la Universitat de Pàdua on es doctorà en medicina el 1576. Va exercir a Rovigo i a Venècia. L'any 1578 Teodoro Balbi, recent escollit cònsol a Síria, li oferí la possibilitat d'acompanyar-lo a Alep com a metge personal. A Síria va projectar escriure la història de la guerra mantinguda el 1578 entre el Soldà Murad III i Mohammad Hodabanda el Cec. Tornà a Venècia el 1583. Va ser contractat pel Gonzaga per guarir el duc Guglielmo, amb artritis i raquitisme, uns mals hereditaris del Gonzaga. El 1584 tornà a Síria on hi va romadre dos anys. visità Constantinoble
A Itàlia, a Rovigo el 26 d'abril de 1587 es casà amb Lucia Cezza di Bartolomeo, emparentant així amb una de les famílies més riques de la ciutat, però no van tenir fills. Va escriure una obra d'història: La Historia della guerra fra Turchi et Persiani (Roma, I. Tornerio - B. Donangeli, 1587) dedicada al Papa Sixte V.
Galileo Galilei, col·lega seu a Pàdua, el va descriure l'any 1607, com un home «di aspetto grato, gioviale et di maniere e costumi piacevoli et honesti» però, respecte a la seva capacitat professional com a metge, confessava no poder indicar «experiències senyalades particulars» (Samaden, p. 145).

## Referències

* ↑ treccanni.it

## Bibliografia

* J.R. Walsh, G.T. M.’s History of the Turco-Persian wars of the reign of Murad III, in Trudy dvadcat’ pjatogo Mezdunarodnogo kongressa Vostokovedov, … 1960 (Atti del XXV Congresso internazionale degli orientalisti)
* II, Moskva 1963, pp. 42-44; L. Contegiacomo, Rovigo, personaggi e famiglie, in Le «iscrizioni» di Rovigo delineate da Marco Antonio Campagnella. Contributi per la storia di Rovigo nel periodo veneziano, Trieste 1986, p. 474; L. Samaden, G.T. M. (1548-1615): da medico della «nazione» veneziana in Siria a professore universitario a Padova, in Quaderni per la storia dell'Università di Padova, XXXI (1998), pp. 91-164; Harvey e Padova. Atti del Convegno … Padova, … 2002, a cura di G. Ongaro - M. Rippa Bonati - G. Thiene, Treviso 2006, pp. 200, 267, 272-274, 276 s., 279
# Chetia brevis

Chetia brevis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: est del Transvaal (Sud-àfrica) i Moçambic.

## Referències

* 1 2 «Chetia brevis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Fingerita

La fingerita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom del Dr. Larry W. Finger (1940-), del laboratori geofísic del Carnegie Institution for Science de Washington.

## Característiques

La fingerita és un fosfat de fórmula química Cu$_{11}$(VO₄)₆O₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1983. Cristal·litza en el sistema triclínic, i es troba en forma de grans negres de fins a 150 micròmetres.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fingerita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Volcà d'Izalco, un volcà que es troba al departament de Sonsonate, a El Salvador. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fingerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 octubre 2017].
# Gerard Maria Thomàs i Sabater

Gerard Maria Thomàs i Sabater (Palma, 1905 - 1985). Jutge i polític. Va ser rector de l'Estudi General Lul·lià..
Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona (1930). Exercí de jutge municipal a Palma (1931-1944). Fou també jutge de primera instància a Nules, Manacor i Palma entre 1944 i 1948. El 1956 ascendí a magistrat. El 1973 fou nomenat president de la Sala del Contenciós Administratiu de l'Audiència Territorial de les Balears.
A la Guerra Civil va ser brigada, alferes i tinent de complement a diversos fronts. Va ser conseller provincial (1949) i el 1949 fou nomenat sotscap provincial del Moviment.
Participà en la creació de l'Estudi General Lul·lià, del qual en va ser rector des de 1951. Des de l'Estudi General impulsà la creació d'estudis universitaris a les Balears.

## Obres

* Consideraciones sobre las ideas de unidad y de paz en el pensamiento jurídico de Ramón Llul. Gráficas Miramar: Palma, 1967.

## Referències

* ↑ «Thomàs Sabater, Gerard Maria». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 186. ISBN 84-8661702-2.