OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Binomi

S'anomena binomi a un polinomi de dos termes.
Els binomis són un cas especial de polinomi perquè s'utilitzen molt a les matemàtiques.
El binomi amb forma $\mathbf {x-a}$, es coneix amb el nom de binomi de Newton, i és molt important per la resolució d'equacions.

## Operacions amb binomis

En general els binomis s'operen igual que els polinomis. Tot i així existeixen tres identitats fonamentals:
$\mathbf {(a+b)^{2}=a^{2}+2ab+b^{2}}$
$\mathbf {(a-b)^{2}=a^{2}-2ab+b^{2}}$
$\mathbf {(a+b)\cdot (a-b)=a^{2}-b^{2}}$
Per fer la potència d'un binomi s'utilitza el triangle de Tartaglia.

## Bibliografia

* Hazewinkel, Michiel, ed. (2001), «Binomial», Encyclopaedia of Mathematics (en anglès), Springer, ISBN 978-1556080104
* Wentworth, George; Smith, David Eugene. Ginn & Co. Elementos de Álgebra. 2a, 1917, p. 456. ISBN.

## Referències

* ↑ Binomial a MathWorld. Weisstein, Eric W.
* ↑ «Binomial Definition (Illustrated Mathematics Dictionary)». [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «Binomial». [Consulta: 6 febrer 2022].
# Bauranoïta

La bauranoïta és un mineral de la classe dels òxids. S'anomena així perquè presenta bari i urani a la seva composició química.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz la bauranoïta pertany a «04.GB - Uranils hidròxids, amb cations addicionals (K, Ca, Ba, Pb, etc.); principalment amb poliedres pentagonals UO₂(O,OH)₅» juntament amb els següents minerals: agrinierita, compreignacita, rameauita, becquerelita, protasita, richetita, bil·lietita, calciouranoïta, metacalciouranoïta, fourmarierita, wölsendorfita, masuyita, metavandendriesscheïta, vandendriesscheïta, vandenbrandeïta, sayrita, curita, iriginita, uranosferita i holfertita.

## Característiques

La bauranoïta és un òxid de fórmula química Ba(UO₂)₂(OH)₆·1-2H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.

## Formació i jaciments

Sol formar-se com a mineral secundari reemplaçant uraninita. S'ha descrit en zones d'oxidació de dipòsits d'urani-molibdè reemplaçant també pechblenda (varietat d'uraninita) i uranofana. S'ha trobat associat a uraninita, uranofana, calciouranoïta, metacalciouranoïta i protasita.

## Referències

* 1 2 «Bauranoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Bauranoite Mineral Data». [Consulta: 21 desembre 2018].
* ↑ «Bauranoite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 21 desembre 2018].
# Biure (desambiguació)

«Biure» té aquests significats:
# Biure (llinatge empordanès)

* Aquest article tracta sobre el llinatge de la noblesa empordanesa. Vegeu-ne altres significats a «Biure (desambiguació)».
Els Biure foren un llinatge de la baixa noblesa catalana medieval oriünd del Castell de Biure (Queixàs), al poble de Queixàs (Cabanelles, Alt Empordà), i radicat a l'Empordà.
Armes heràldiques:

## Bibliografia

Marià Baig i Aleu i Simon Bosch i Estany, "El castell de Biure de Queixàs, origen del llinatge dels Biure de l'Empordà", Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 24 (1991), 173-206.

## Enllaços externs

* Escudos heráldicos de la Corona de Aragón: vegeu Biura i també Biure (castellà)
* Masia dels Lledoners, antic castell de Biure Arxivat 2010-06-23 a Wayback Machine.
# Bonobos (grup de música)

Bonobos fou un grup de música de Centelles (Osona) format l'any 2012.
El 22 d'abril de l'any 2014 va sortir a la llum ANIMALÀNIMA, el seu primer treball discogràfic, en descàrrega lliure al seu lloc web i editat per RGB Suports.
Va guanyar el Premi Enderrock Artista Revelació 2015 per votació popular.
A l'abril de 2018 anuncien per xarxes socials que el grup s'acomiadava indefinidament dels escenaris. Van realitzar tres últims concerts de comiat a Salt, Barcelona i Centelles.

## Discografia

* From Centelles to the World! (Maqueta 2012)
* Animalànima (RGB Suports, 2014)
* CRIDA! (RGB Suports, 2016)

## Referències

* ↑ «"Animalànima", el primer disc dels centellencs Bonobos, ja és al carrer». ACN, 22-04-2014 [Consulta: 4 novembre 2014].
* ↑ «L'esperit viu de Bonobos». Enderrock [Consulta: 4 novembre 2014].
* ↑ «Premis Enderrock 2015». Enderrock [Consulta: 10 febrer 2019].
* ↑ «Els Bonobos ho deixen». el9nou.cat, 12-04-2018. [Consulta: 10 febrer 2019].
* ↑ «Els osonencs Bonobos s'acomiaden». Enderrock, 10-04-2018 [Consulta: 10 febrer 2019].

## Enllaços externs

* BONOBOS - Pàgina Oficial Arxivat 2018-03-20 a Wayback Machine.
# Anse-Bertrand

Anse-Bertrand és un municipi francès, situat a Guadalupe, una regió i departament d'ultramar de França situat a les Petites Antilles. Segons el cens de 2009 té una població de 4640 habitants. Limita al sud amb Saint-Louis i amb Petit-Canal.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1999 | 2006 |
| 5.028 | 4.751 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1953-1965 | Fernand Balin | |
| 1965-1995 | José Moustache | RPR |
| 1995-2001 | Alfred Dona-Erie | Divers gauche |
| 2001-2006 | José Moustache | RPR |
| 2006- | Alfred Dona-Erie | Divers gauche |

## Vegeu també

* Pressec
* La Deseada
* Grande-Terre

## Agermanaments

* Columbus (Ohio)
# Erdre

L'Erdre és un riu de l'oest de França que discorre a través dels departaments de Maine i Loira i de Loira Atlántic. És l'últim afluent del marge dret del riu Loira.

## Característiques

L'Erdre neix a la llacuna del Clairet, en la localitat de La Pouëze, a uns vint quilòmetres al nord-oest d'Angers. Desemboca en el riu Loira al seu pas per la ciutat de Nantes. La seva longitud és de 97,4 km.
A principis del segle xx, durant els treballs de farciment dels braços del Loira a Nantes, el llit del Erdre va patir modificacions. Els últims 500 metres es van emplenar amb terra i avui dia són un dels eixos principals de Nantes (Cours des 50-Otages). L'Erdre pansa en l'actualitat pel túnel de Sant Félix, per sota d'una altra avinguda principal (Cours Saint-Pierre et Saint André), abans de desembocar al Loira a través del canal de Sant Félix.

## Vegeu també

* Illa de Versalles

## Enllaços externs

* Fiche cours d'eau: l'Erdre Arxivat 2013-12-11 a Wayback Machine., fitxa del riu Erdre al Service d'Administration Nationale des Données et Référentiels sur l'Eau (SANDRE), en francés.
# Esquilí (cognom romà)

Esquilí (llatí: Esquilinus) va ser un cognomen emprat per diverses gens romanes, que el van agafar perquè vivien al turó Esquilí.
També s'usava com a agnomen per distingir un membre o una branca d'una família particular d'altres del mateix nom. Va ser usat sobretot entre la gens Virgínia, que quan no portaven l'agnomen Capitolí agafaven el d'Esquilí.
Personatges notables amb el cognom Esquilí van ser:
* Gens Sèrgia:
** Luci Sergi Esquilí o Marc Sergi Esquilí, va formar part del segon decemvirat l'any 450 aC.
* Gens Minúcia:
** Luci Minuci Esquilí Augurí, cònsol el 458 aC.
** Quint Minuci Esquilí Augurí, cònsol el 457 aC.
* Gens Virgínia:
** Opiter Virgini Tricost Esquilí, cònsol el 478 aC.
** Luci Virgini Tricost Esquilí, tribú amb potestat consolar el 402 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 53.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita III,35
# Esquire

Esquire (generalment emprat abreujadament Esq., i posat darrere el nom complet d'una persona) és un terme anglès que procedeix del llatí scutarius per via del francès antic esquier («escuder». És un títol de la petita noblesa que ha anat evolucionant cap a tractament més generalitzat.
Al Regne Unit, és un títol no oficial de respecte, sense un significat precís, que s'empra per indicar un estatus social elevat però indefinit. Originàriament, s'aplicava als ajudants dels cavallers, que alhora eren aspirants a cavaller. Dins de la petita noblesa anglesa, l'esquire se situa sota el knight (cavaller) i damunt del gentleman (gentilhome). En altres èpoques, també han portat aquest tractament la majoria d'alts funcionaris, i també a l'Índia britànica. Però, des del final del segle xx, el seu ús s'ha generalitzat i actualment ningú fa distinció entre Esquire i Mr (senyor), quan, per exemple, un banc aplica aquest tractament a tots els seus clients que no tinguin un títol superior.
Als Estats Units, el sufix Esq. designa generalment els advocats en exercici, i el porten tant homes com dones. Alguns estats també ho apliquen a diverses categories de funcionaris públics, com a jutge de pau o notari.

## Referències

* ↑ «Esquire». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «esquire» (en anglès). Dictionary.com. [Consulta: 11 febrer 2019].
* ↑ «Esquire (title)» (en anglès). Encyclopaedia Britannica, 20-07-1980. [Consulta: 11 febrer 2019].
* ↑ Thampson, Katheryn A. «Tussle Over Titles» (en anglès). ABA Journal, 01-01-2006.
# Esquinita-(Nd)

L'esquinita-(Nd) és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de l'esquinita.

## Característiques

L'esquinita-(Nd) és un òxid de fórmula química (Nd, Ln,Ca)(Ti,Nb)₂(O,OH)₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Apareix en forma de cristalls tabulars i prismàtics, que poden mesurar alguns mil·límetres, i en forma d'agrupacions massives, radials i equigranulars. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5 a 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'esquinita-(Nd) pertany a «04.DF: Òxids amb proporció metall:oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitja); dímers i trímers que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: esquinita-(Ce), esquinita-(Y), nioboesquinita-(Ce), nioboesquinita-(Nd), nioboesquinita-(Y), rynersonita, tantalesquinita-(Y), vigezzita, changbaiïta i murataïta-(Y).

## Formació i jaciments

L'esquinita-(Nd) es forma en filons en pissarres i en dolomies metamorfosades. Va ser descoberta a la mina Est, a Bayan Obo, (Baotou, Mongòlia Interior, República Popular de la Xina). També ha estat descrita a Lyndoch Township (Ontario, Canadà), el dipòsit Chungju (Chungcheongbukdo, Corea del Sud), tres indrets de Třebíč (Moràvia, República Txeca), Jolotca (Harghita, Romania) i el massís de Tatarskii (Krasnoiarsk, Rússia).
Sol trobar-se associada a altres minerals com: egirina, riebeckita, barita, fluorita, albita, flogopita i magnetita.

## Referències

* 1 2 «Aeschynite-(Nd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Aeschynite-(Nd)» (en anglès). [Consulta: 13 febrer 2018].
# Esquerra Federal

Esquerra Federal va ésser el nom adoptat al febrer del 1934 per un sector de l'Extrema Izquierda Federal. En foren dirigents Enric Mir i Rosell (president) i Tirso Ortubia (vicepresident). Al desembre del 1934 es constituí en Partit Federal Ibèric.

## Referències

* ↑ Molas, Isidre (ed.): Diccionari dels Partits Polítics de Catalunya. Segle XX. Enciclopèdia Catalana, S.A. Barcelona, març del 2000. ISBN 84-412-0466-7, plana 67.
# Esquerra Grega

Esquerra Grega (grec Ελληνική Αριστερά, Elliniki Aristera, EAR) fou un partit polític grec d'esquerra, sorgit el gener de 1987 com a escissió del Partit Comunista de Grècia (Interior) dels qui no volgueren integrar-se en Renovació Comunista-Esquerra Ecològica. El seu líder fou Leonidas Kyrkos i el seu secretari general, de 1989 a 1992, va ser Fotis Kouvelis.
El 8 de desembre de 1988 Mimis Androulakis i Giannis Dragasakis del Partit Comunista de Grècia i Grigoris Giannaros i Dimitrios Papadimoulis d'Esquerra Grega van signar un informe sobre la situació de l'esquerra anomenat Rizospastis, que el febrer de 1989 es concretà en la coalició Sinaspismós. Es presentà dins la coalició a les eleccions legislatives gregues de juny de 1989 i va obtenir representació. Quan el 1992 Sinaspismós es convertí en partit polític, s'hi va integrar i desaparegué com a partit.

## Referències

* ↑ «Από το 12ο ως το 13ο Συνέδριο του ΚΚΕ - Ντοκουμέντα» ("Del 12è al 13è Congrés del KKE - Documents"), publicat pel Comité Central del KKE, pp. 150-170
* ↑ «Το 13ο και το 14ο Συνέδριο του ΚΚΕ». Rizospastis, 06-02-2005, p. 11 [Consulta: 8 gener 2008]. Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 20 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Informe comú KKE-EAR (Desembre 1988)
# Espagueti

Els espaguetis (en italià, spaghetti) són un tipus de pasta amb forma llarga i prima, de secció circular.

## Orígens

La paraula prové de l'italià spaghetto, que és el diminutiu de spago ("cordó"), en plural: spaghetti.
Tot i que els espaguetis són un plat típic de la cuina italiana, segons la tradició són originaris de la Xina i varen ser introduïts al país per Marco Polo o els àrabs, segons les versions.

## Preparació

Els espaguetis es cuinen fent-los bullir en aigua salada fins que s'ablaneixen, cosa que pot trigar d'uns 7 a 10 minuts aproximadament, depenent del gruix de la pasta. Segons el temps de cocció es poden preparar "al dente" o tous.
Es preparen molt sovint de forma senzilla, amb mantega i parmesà (estil Alfredo), o acompanyats amb salsa de tomàquet. Però també de forma més elaborada acompanyats de verdures, carns, peixos, bolets, etc.
Algunes de les variants més comunes de preparar els espaguetis segon els condiments que portin són a la "bolonyesa", a la "puttanesca", a la "napolitana", a la "carbonara", al "aglio, olio e peperoncino" i amb beixamel.

## Vegeu també

* Cuina d'Itàlia
Viccionari
# Anse

«Anse» té aquests significats:
* Anse (való) o Ans (francès), municipi a la província de Lieja a la regió valona (Bèlgica)
* Anse (Roine), municipi al departament del Roine i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps (França)
* Anse-Bertrand, municipi a Guadalupe, regió i departament d'ultramar de França a les Petites Antilles
# Annaberg-Buchholz

Annaberg-Buchholz és una vila de l'Estat Lliure de Saxònia, a les Muntanyes Metal·líferes d'Alemanya. És la capital del districte d'Erzgebirgskreis. Té uns 20.500 habitants.
La vila es troba a832 m d'altitud a la vora del Pöhlberg. Compta amb tres esglésies protestants, entre elles la de Santa Anna (construïda entre 1499-1525, la més ran de Saxònia) i una església catòlica. Hi ha diversos monuments, enre ells al reformador Martí Luter, al matemàtic Adam Ries, i a Barbara Uthmann. Annaberg és coneguda pel seu centre històric i la seva Plaça del Mercat el qual mostra l'escut de la família Apian-Bennewitz.
Annaberg, junt amb el seu suburbi, Buchholz, és centre de la indústria establerta per Barbara Uthmann el 1561 i desenvolupada refugiats belgues des de 1590. També va ser important la indústria minera de a plata.
El 1945 les viles d'Annaberg i Buchholz es fusionaren per formar la nova vila d'Annaberg-Buchholz.

## Història

Les boscoses Muntanyes Metàl·liques havien estat poblades pels grangers francs als segles 12 i 13. La primera menció de Frohnau, Geyersdorf i Kleinrückerswalde, que actualment formen part d'Annaberg-Buchholz és del 1397.
Actualment la zona és visitada per turistes i esquiadors.

### Museus

* Museu d'Adam Ries a Rechenschule
* Museu de les Muntanyes Metàl·liques i visita de la mina Im Gößner
* Manufaktur der Träume
* Markus-Röhling-Stolln visita de la mina a Frohnau
* Dorothea-Stolln visita de la mina a Cunersdorf
* Visita del Martinet de Frohnauer

## Galeria

* Església de Santa Anna
* Vista d'Annaberg
* Annaberg des de l'oest

## Referències

Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Enllaços externs

* Annaberg-Buchholz - Lloc web oficial
# Estació d'esquí d'Er - Puigmal

L'Estació d'esquí Er - Puigmal (o, simplement, Puigmal o Cerdanya - Puigmal 2900) era una estació d'esports d'hivern del massís dels Pirineus situada a l'extrem oriental de la Cerdanya, dins del terme comunal d'Er, a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
Deu el seu nom al cim que la domina, el Puigmal, que, amb 2913 metres d'altitud, és el més alt de la Cerdanya després del pic Carlit (2921 m), la Tossa Plana de Lles (2918 m) i el Puigpedrós (2915 m). L'estació, a 1835-2700 metres d'altura, és una de les més altes.
Està situada en el terç meridional del terme comunal d'Er, principalment en el vessant sud-oest de la vall.
Es divideix en dos sectors:
* Cotzé
* Les Planes.
A l'àrea de Cotzé hi ha el Refugi Miquel Arís, i a la de les Planes, l'Abric o Refugi Pastoral de les Planes.
El seu punt culminant no és, tanmateix, el Puigmal (2900 m), com sembla indicar el seu nom, sinó la Tossa del Pas dels Lladres (2700 m), on s'accedeix fàcilment gràcies al teleesquí de Montserrat. Però, aquest últim és molt recent; abans només s'accedia fins al Pic de Duraneu amb el vell teleesquí de Duraneu. Té trenta pistes i onze remuntadors (dos telecadires, dos telecordes i set teleesquís).
Actualment i des del 2013, l'estació es troba tancada de manera indefinida, el seu desmantellament estava ordenat per a l'any 2014. Fins i tot la cursa de neu d'automòbils que s'hi celebrava fou anul·lada des del 2017.

## Remuntadors
### Telecadires

Disposa de dos telecadires:
* el de Cotzé (al sector de Cotzé)
* el de la Coma dels Ramals (al de les Planes)

### Telecordes

També hi ha els següents telecordes:
* el de Cotzé (al de Cotzé)
* el de Montserrat, per accedir del Pas dels Lladres al Pic de Duraneu (al de les Planes).

### Teleesquís

Posseeix els teleesquís de:
* l'Ínter (al de Cotzé)
* el Baby de la Jaça (al de Cotzé)
* l'Artiga (al de Cotzé)
* lo Bac (al de Cotzé)
* el Duraneu (al de les Planes)
* el Montserrat (al de les Planes)
* l'Aiguaneix (al de les Planes).

## Referències

* ↑ «El Puigmal des de Fontalba». Cavall Fort. Arxivat de l'original el 2013-02-08. [Consulta: 14 gener 2012].
* ↑ L'Estació d'esquí d'Er - Puigmal en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Antic lloc web de l'estació d'esquí d'Er - Puigmal Arxivat 2005-10-12 a Wayback Machine.
# Antarctopelta

Antarctopelta és un gènere de dinosaure ancilosaure que va viure al Cretaci superior en el que avui en dia és l'Antàrtida. Fou un ancilosaure de mida mitjana, no superava els 4 metres de longitud, i presenta característiques de dues famílies diferents, fent difícil una classificació precisa. L'únic espècimen fòssil conegut fou descobert a l'illa James Ross l'any 1986, van ser les primeres restes de dinosaure trobades a l'Antàrtida, tot i ser el segon dinosaure d'aquest continent en ser descrit formalment.
# Estació d'esquí de Puigbalador

Puigbalador era una estació d'esquí de la comuna de Puigbalador, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Està situada a l'oest de la comuna, on ocupa ben bé una tercera part del terme, tota la capçalera del Rec del Monell.
Actualment, i des del 2017, l'estació es troba tancada de manera indefinida. La seva pàgina web és també inactiva.

## Referències

* ↑ L'Estació d'esquí en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «120 - Puigbalador». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Puigbalador». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Andy & Lucas

Andy & Lucas és un duet musical format per Andrés Morales i Lucas González. Andrés Morales va néixer el 4 d'abril de 1982 i Lucas González el 28 de setembre de 1982, des de petits ja es coneixien, es van criar junts el barri de la Laguna de Cadis. Van anar al col·legi junts, i també van estudiar junts per administratius abans de dedicar-se al món de la música. Quan no eren famosos van començar a cantar per tots el bars de Cadis. El 2003, quan encara no els coneixia ningú Jesús Quintero els va fer una entrevista al seu programa Ratones Coloraos, per això el primer disc que van treure li van dedicar la cançó «Ratoncitos Colorados».

## Discografia

El 27 de maig de 2003 van editar el seu primer àlbum Andy & Lucas amb tretze cançons, i el seu senzill “Són d'amors” es va convertir en l'èxit de l'estiu. Van vendre més de 500.000 còpies i el 16 de març de 2004 la seva àlbum es va editar a Mèxic, Argentina, EUA, Xile, Costa Rica, Colòmbia, Veneçuela, Perú i Equador.
Aquest senzill va ser un gran èxit en tota Llatinoamèrica, i va aconseguir el número u de la prestigiosa llista Hot Latin Tracks de la revista americana Billboard.1.
El 30 de novembre de 2004 van editar el seu segon àlbum Desde mi barrio, amb tretze noves cançons compostes per Lucas, excepte "Madre" que va suposar el debut d'Andy com a compositor.
Amb més de 1.000.000 de còpies venudes dels seus anteriors treballs i amb onze discos de platí a les seves vitrines, el 27 de febrer de 2007 van tornar Andy i Lucas amb el seu tercer àlbum Ganes de viure, dotze cançons de les quals set estan compostes per Lucas i cinc per Andy. El 2012 treuen el seu nou single anomenat El ritmo de las olas.
* «Andy y Lucas» (2003) conté 13 cançons.
* «En su salsa» (2004) conté 11 cançons.
* «Desde mi barrio». Andy i Lucas (2004) conté 19 cançons.
* «¿Qué no? ¡Anda que no!» (2005) conté 8 cançons.
* «Ganas de vivir» (2007) conté 12 cançons.
* «Con los pies en la tierra» (2008) conté 12 cançons.
* «Pido la palabra» (2010) conté 15 cançons.
* «El ritmo de las olas» (2012) conté 13 cançons.

## Col·laboracions

* La llama del amor - Chonchi Heredia (amb Andy i Lucas) – 2003
* No entiendo - Belinda (amb Andy i Lucas) – 2004
* Y ese niño - Melody (amb Andy i Lucas) – 2005
* Mi alma (No quiere dinero) - Haze (amb Andy i Lucas) – 2005
* Campo de la bota - Los Chichos (amb Andy i Lucas) – 2008
* No me mientas más - La Húngara (amb Andy) – 2009
* Pido la palabra - Andy i lucas (amb Diana Navarro) – 2010
* Casi melancólico - Hugo Salazar (amb Andy & Lucas) - 2012
* Un bonito final - Los Rebujitos (amb Andy & Lucas)- 2012

## Referències

* ↑ «L'H celebra les jornades Día de Andalucía». Digital-h, 26-02-2010. [Consulta: 17 maig 2011].

## Enllaços externs

* Andy & Lucas - Lloc web oficial
# Eszter Balint

Eszter Bálint, (Budapest, Hongria, 7 de juliol de 1966) és una cantant, compositora, violonista i actriu hongareso-estatunidenca. És filla d'István Bálint i de Mariann Kollár.

## Biografia

De nena, Eszter Bálint actua al teatre d'avantguarda Squat Theatre abans de començar al cinema l'any 1984 a Estranys al paradís, pel·lícula independent dirigida per Jim Jarmusch. No tornarà a sortir a la pantalla fins a l'any 1990 a Bail Jumper. Segueixen diversos papers com un de petit a Ombres i boira de Woody Allen.
Els seus enregistraments, Flicker i Mud, tots dos produïts per JD Foster, han estat lloats pel New York Times, el New Yorker i la revista Billboard.
Participa en els enregistraments d'àlbums amb Michael Gira (Angels of Light), Marc Ribot (Los Cubanos Postizos) i John Lurie (The Legendary Marvin Pontiac: Greatest Hits). Va ser convidada estrella a Ceramic Dog, la gira europea de Marc Ribot l'any 2009.
L'any 2014, torna a la comèdia per tenir un segon pape a la 4a temporada de la sèrie Louie de Louis C.K..

## Filmografia

* 1981: Downtown 81
* 1984: Estranys al paradís (Stranger Than Paradise): Eva
* 1985: Miami Vice (sèrie de televisió, un episodi)
* 1989: Històries d'Amèrica de Chantal Akerman
* 1990: Bail Jumper: Elaine
* 1991: Encadenadament teva (The Linguini Incident) de Richard Shepard
* 1991: Ombres i boira (Shadows and Fog) de Woody Allen
* 1996: Una última copa (Trees Lounge) de Steve Buscemi
* 2014: Louie (Sèrie TV)
* 2016: A Woman, a Part
* 2016: Poor Boy

## Referències

* ↑ Walker, Jodi «Who plays Amia on Louie?» (en anglès). Bustle.
* ↑ Krisztián, Puskár «"EGY CSOMÓT SZENVEDTEM FELESLEGESEN" – BÁLINT ESZTER VISSZATÉRT». Magazín Oszes, 08-12-2015 [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ «Stephan Balint, 64, a Founder of the Squat Theater, Dies» (en anglès). The New York Times.
* ↑ «Eszter Balint - 'Airless Midnight' (album stream) (premiere)» (en anglès). PopMatters, 30-06-2015.