OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quercus graciliformis

Quercus graciliformis és una espècie de roure caducifoli que pertany a la família de les fagàcies. Està dins de la secció dels roures vermells del gènere Quercus.
Quercus graciliformis és un petit arbre de fins a 8 m d'alçada. Manté les fulles a l'hivern fins que les noves fulles apareixen a la primavera. L'escorça és de color marró verd, llis, gris fosc, convertint-se en gris fosc, berrugosa, solcada. Les branques tenen un color vermell bru, brillant, fines (1-2 mm de diàmetre), aviat glabres, amb lenticel·les lleugeres. Les gemmes terminals són de color vermell marró, ovoides, d'1,5 a 5 mm, poc ciliats. Les fulles fan 7,5-10 per 2-3 cm, gruixudes, corretjoses, lanceolades a estretament el·líptiques. L'àpex és agut, atenuades, base arrodonida o cuneïforme, marge gruixut, revoluta, amb 4 parells de lòbuls dentats de poca profunditat i amb pèls a la punta, o de vegades senceres, de color verd brillant, sense pèl amunt, sense brillantor, de color marró vermellós per sota a vegades amb flocs a les axil·les, entre 4 a 8 parells de vena; pecíol sense pèl, primes i flexibles, d'entre 1 a 2 cm de llarg. Les flors surten entre abril i maig. Els aments masculins fan entre 3 a 5 cm de llarg, amb pistils entre 0,5 a 1 cm de llarg, 1 o 2 flors. Les glans fan 1,5 cm, estretes, sense pecíol, soles o en parells. La cúpula molt superficial que cobreix 1/4 o 1/3 de la núcula i les glans maduren al cap d'1 o 2 anys.
És endèmic als Estats Units, a les muntanyes de Chisos a l'oest de Texas, i a uns pocs quilòmetres al sud-est de Mèxic, a l'estat de Coahuila. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat. Normalment es troba per sobre dels 1500 m. Prefereix sòls secs i rocosos.

## Taxonomia

Quercus graciliformis va ser descrita per Cornelius Herman Muller i publicat a Torreya 34(5): 120–122. 1934.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
graciliformis: epítet llatí compost que significa gracili-: prim, petit, escàs i formis: en forma, per tant, en forma prima o escassa.

### Sinonímia

* Q. canbyi
* Q. alamarensis
* Q. graciliformis f. parvilobata
* Q. graciliformis var. parvilobata
* Q. graciliramis
* Q. karwinskii

## Fonts

* Nixon, K. et al. 1998. Quercus graciliformis. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Descarregat el 3 d'abril de 2013.
* ↑ «Texas Native Plants Database» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «Quercus graciliformis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 abril 2020].
# Quercus glaucoides

Quercus glaucoides és una espècie de roure que pertany a la secció dels roures blancs, Quercus secció Quercus, i és endèmic al centre i sud de Mèxic.

## Descripció

Quercus glaucoides és sobretot un arbre de copa alta en el seu hàbitat natural i pot créixer fins a 15-23 m d'altura.
El seu nom científic és sovint mal aplicat al nord-est de Mèxic i centre de Texas pel roure natal Quercus laceyi, que ha causat una gran confusió sobre la veritable identitat d'aquesta espècie i el nom científic correcte per al Quercus laceyi. Encara que està una mica relacionat, no comparteixen la mateixa àrea de distribució natural, amb el Q. glaucoides són endèmiques a Mèxic, mentre que el Q. laceyi és nativa d'ambdós llocs, al nord-est de Mèxic i centre de Texas, i el Q. glaucoides és perennifoli, mentre que el Q. laceyi és caducifoli.

## Sinonímia

* Q. baldoquinae Trel. 1924
* Q. conjungens Trel.1924
* Q. cordata Mart. & Gal. 1843
* Q. edwardsiae C.H.Muller 1942
* Q. glaucophylla Seemen ex Loes. 1900
* Q. harmsiana Trel.1924
* Q. microlepis Trel. 1936
* Q. porphyrogenita Trel. 1924

## Referències

* Trans-Mexican Volcanic Belt Pine-Oak Forests containing Quercus glaucoides
* Mexican National Herbarium specimen of Quercus glaucoides
# Quilòmetre quadrat

Un quilòmetre quadrat o km² és la superfície que ocupa un quadrat d'un quilòmetre de costat. És una de les unitats derivades del Sistema Internacional d'Unitats.
1 km² equival a:
* la superfície que ocupa un quadrat d'un quilòmetre de costat
* 1.000.000 metres quadrats (m²)
* 100 hectàrees
* 0,386102 milles quadrades
* 247,105381 acres
Inversament:
* 1 m² = 0,000001 km²
* 1 hectàrea = 0,01 km²
* 1 milla quadrada = 2,589988 km²
* 1 acre = 0,004047 km²
Per exemple, Catalunya té una superfície de 32.114 km².

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «quilòmetre». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
# Primer Comtat de Portugal

El Primer Comtat de Portugal (en portuguès: Condado de Portucale) fou un estat fundat a l'oest de la península Ibèrica al segle ix durant la Reconquesta.

## Orígens

El comtat fou fundat l'any 868 per Vímara Peres després de la reconquesta de la ciutat de Porto, i fou incorporat l'any 1071 al Regne de Galícia. Tot i que va tenir sempre certa autonomia va constituir durant tota la seva existència una dependència del Regne de Lleó.

## Extensió

La seva extensió era reduïda a la zona que actualment ocupa la regió de Douro Litoral, terres situades entre els rius Ave al nord i el Duero al sud. La seva àrea d'influència, si bé aquesta influència es reduïa a funcionar com a "àrea de frontera", abastava zones com Braga, Viseu, Lamego o Coïmbra (aquesta darrera, però, acabà formant el dependent comtat de Coïmbra).

## Comtes de Portugal (primer període)

* 868 - 873: Vimarà Peres
* 873 - 899: Luci Vimaranes
* 899 - 950: Menendo I
* 899 - 924: Ònnega i Dídac
* 924 - 950: Mumadona Dias i Hermenigildo Gonçalves
* 950 - 999: Gonçalo Mendes
* 999 - 1008: Menendo II
* 1008 - 1015: Alvito Nunes i Toda
* 1015 - 1028: Nunó Alvites
* 1028 - 1052: Menendo III
* 1052 - 1071: Nunó Mendes
    derrotat l'any 1071 a la batalla de Pedroso, el comtat passa a mans de Garcia I de Galícia

## Vegeu també

* Segon Comtat de Portugal
* Regne de Portugal
* Llista de reis de Portugal
# Putifar

Segons el llibre del Gènesi, Putifar (en antic egipci p-di-p-r i en hebreu פּוֹטִיפַר Pôtîpār) va ser l'home que va comprar el patriarca Josep quan aquest era un esclau, a un mercader ismaelita.
Putifar era un sacerdot, home de confiança del faraó, que vivia a Heliòpolis (antic Egipte) i era el cap de la seva guàrdia personal. Tenia una esposa i una filla, que en algunes versions s'identifica amb Assenat, futura esposa del patriarca Josep.
Un dia va comprar un esclau cananeu de 17 anys a un mercader ismaelita. L'esclau s'anomenava Josep i era molt eficient. A poc a poc, es va anar guanyant la confiança de Putifar fins que aquest el va nomenar majordom i li va confiar l'administració de casa seva i de tots els seus béns.
Josep era un jove ben plantat, que feia goig de veure. Passat un cert temps, la dona de Putifar va tenir desig d'ell i li va proposar que s'allitessin, però Josep s'hi va negar. Ella va insistir algunes vegades més, però Josep sempre s'hi negava, fins que un dia, quan tots els servents eren fora, Josep va entrar a la casa i la dona el va agafar pel mantell i el volia portar al llit. Josep va deixar el man tell a les seves mans i va poder fugir, i ella va aprofitar l'ocasió i va acusar Josep d'haver volgut violar-la. Quan va arribar Putifar i va conèixer la versió de la dona, es va enfurismar. Va fer agafar l'esclau i li va demanar la seva versió dels fets. L'esclau va relatar com l'esposa de Putifar va voler mantenir relacions sexuals amb ell i ell la va refusar. Tot i ser veritat la versió de Josep, Putifar es va creure la seva esposa i va enviar Josep a la presó.
Anys més tard, Josep, que sabia interpretar els somnis, va sortir de la presó i el faraó el va nomenar regent del país. Algunes fonts del judaisme narren que el mateix rei d'Egipte va fer casar Josep amb la filla de Putifar, Assenat, com a disculpa per haver-lo enviat a la presó.

## Putifar a la història

Segons l'historiador belarús Immanuel Velikovsky, Putifar podria ser un oficial del faraó Amenemhet III (que va regnar aproximadament del 1860 aC al 1814 aC) anomenat Ptahwer. Aquest era un militar d'alta graduació; tot i ser un eunuc estava casat però tenia una dona que desitjava molts amants.
Altres estudiosos afirmen que el nom egipci p-di-p-r tenia el significat de «nadiu d'Egipte»i no era un nom de persona.

## Referències

* ↑ Gènesi. 39:1
* 1 2 Gènesi. 41:45
* ↑ Gènesi. 39:4
* ↑ Gènesi. 39:7-20
* ↑ Bromiley, Geoffrey W. (ed.). The International standard Bible encyclopedia. Grand Rapids: William B. Eerdmans, 1988, p. 1228. ISBN 9780802837813.
# Púixkino

«Púixkino» té aquests significats:
* Púixkino (Moscou), ciutat de l'óblast de Moscou, a Rússia
* Púixkino (Primórie), poble del krai de Primórie, a Rússia
* Púixkino (Khabàrovsk), poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia
* Púixkino (Krasnoiarsk), poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia
# Púixkine (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Púixkino».
Púixkine (Пушкіне (ucraïnès), Пушкино (rus), Púixkino, fins al 1948 anomenat Biiük-Alkalí) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 420 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Protectorat del Camerun

«Protectorat del Camerun» té aquests significats:
* Protectorat britànic d'Ambas Bay o Protectorat del Camerun (Cameroon), establert 1884 (va existir fins a 1887).
* Protectorat alemany de l'Àfrica del Nord-oest, establert el 1884 i conegut com a protectorat alemany del Camerun (nom adoptat oficialment el 1901)
# Rafael Mas i Ripoll

Rafael Mas i Ripoll (Barcelona, 1876 - Llagostera, 9 de gener de 1956) fou un pintor, músic i escriptor que passà la major part de la seva vida a Llagostera. Fou el primer director de l'Escola de Belles Arts de Llagostera a partir de la seva creació el 1903, que treballà al costat del mossèn i pintor Josep Gelabert i Rincón. D'aquesta escola en sortiren diversos pintors, com Emili Vilà i Gorgoll o Pere Mayol i Borrell, entre d'altres.

## Biografia

Va estudiar a Barcelona, al costat del seu germà Casimiro. Després de fer la mili va demanar una plaça vacant d'escrivent a l'Ajuntament de Llagostera. Esdevingué secretari interí i secretari contador de l'Ajuntament l'1 d'abril de 1902, una tasca que va fer fins al 8 de febrer de 1903. Va guanyar unes oposicions a professor de l'Escola Menor de Belles Arts de Puigcerdà, que intercanvià per una plaça a l'Escola de Belles Arts de Llagostera, una tasca que continuà fins al 1948.
El 13 de febrer de 1904 es casà amb Camila Coris Vidal, amb qui tingué els fills Casimiro i Alejandra.
A mitjans del 1910 va fer fer el disseny de l'escut del municipi. Llagostera el va nomenar fill adoptiu insigne el 8 d'agost del 1948. El seu llibre Coses de Llagostera, il·lustrat per Pere Companyó, és un retrat significatiu del municipi al principi del segle xx.

## Poesia

"A MA FILLA ALEXANDRA
Jo tinc una nina / que sols té quinze anys / no sap qua son penes / ni dols ni afanys.
Sóc papelló lliure! / ella va cridant / el món una joia / la vida un encant.
Corrent per la prada / floretes cercant / al pit una rosa / a la boca un bell cant,
Al ball de la placa / sardanes dansant / no's troba mal lassa / puix sois té quinze anys.
Setembre del 1923"

## Referències

* ↑ Grau i Ferrando, Dolors. Llagostera. Olot: Diputació de Girona, 1987, p. 68-69 (Quaderns de la Revista de Girona, 10). ISBN 978-84-86377-27-4 [Consulta: 3 agost 2014].
* 1 2 3 4 Gifre, Francisco «En recuerdo de un ilustre llagosterense». Los sitios de Girona, 26-05-1977 [Consulta: 31 maig 2016].
# Rafael Masó i Pagès

Rafael Masó Pagès (Barcelona, 22 de juliol de 1851, Girona 17 d'octubre de 1915) fou un impressor, pintor, polític i procurador. Va exercir de procurador i polític i l'any 1889 va fundar el Diario de Gerona de Avisos y Noticias i la Impremta Masó al carrer de les Ballesteries de Girona. Fou el pare de l'arquitecte Rafael Masó Valentí.

## Biografia

Rafael Masó Pagès va néixer a Barcelona el 1851, fill primogènit de Gaudencio Masó i Ruiz de Espejo (Santiago de Cuba 22 de febrer de 1830-Girona 22 de gener de 1893) i Paula Pagès i Monserdà de Barcelona. Va cursar el batxillerat a Girona i va anar a Bolonya per estudiar Dret, sense èxit. A Itàlia s'interessà per la pintura, art que desenvoluparia tota la vida. Quan va tornar de Bolonya va exercir de procurador i d'administrador i el 1877 es va casar amb Paula Valentí. El matrimoni va anar a viure a la casa de les Ballesteries, propietat de la seva dona on van néixer els seus onze fills: Santiago (1878-1960), Rafael, l'arquitecte (1880-1935); Artur (1882-1882), Joan (1883-1973), Francesc de Paula (1885-1902), Àngela (1886-1960), Josep (1887-1887), Alfons (1889-1889), Narcís (1890-1953), Maria de la Bonanova (1892-1981) i Paula (1894-1957).

## Vida professional

El 1889 va fundar el Diario de Gerona de avisos y noticias, un intent de recuperar el diari El Constitucional del seu pare i que va dirigir fins a la mort. El diari, de caràcter conservador i catòlic, s'imprimí als baixos de la casa familiar fins al 1936. El primer número va sortir al carrer el 28 de setembre de 1889, dues setmanes després que aparegués l'últim número d'El Constitucional del seu pare. Rafael Masó va dirigir el diari fins a la seva mort el 1915. Fou rellevat en el càrrec pel seu fill Santiago Masó Valentí. A diferència del seu antecessor, Rafael Masó Pagès va adquirir maquinària d'impremta i la va instal·lar als baixos de la Casa Masó, tant per imprimir el diari com per fer serveis generals d'impressió de llibres i tota mena de documents en la que seria la Impremta Masó.
Tot i la feina del diari, Rafael Masó i Pagès no va abandonar mai la seva professió judicial, com a procurador dels tribunals. Fou degà del Col·legi de Procuradors, regidor de l'Ajuntament de Girona i diputat de la Corporació Provincial. Va morir a Girona el 17 d'octubre de 1915.

## Referències

* ↑ «Naixements.1851.Registres.llibre 3 (núms.2411-3504). Registre núm 2503». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 1851. [Consulta: 21 març 2019].
* ↑ Aragó, Narcís-Jordi; Falgàs, Jordi; Gil, Rosa Maria. Casa Masó: vida i arquitectura noucentista. Girona: Sant Lluís Fundació Rafael Masó-Editorial Triangle, 2012.
* 1 2 3 4 Torns, Miquel «Rafael Masó Pagès». El Punt Avui, 22-10-2009 [Consulta: 14 gener 2014].
# Quadre de llista

Un quadre de llista (en anglès list box) és un giny que permet a l'usuari seleccionar un o més elements d'una llista continguda dins d'un quadre de text de línia múltiple. L'usuari fa clic dins del quadre en un element per seleccionar-lo, de vegades en combinació amb la tecla Shift o la tecla Control (tecla "command" en Mac) per a realitzar seleccions múltiples. Fent "Control-clic" en un element que ja estava seleccionat s'anul·la la selecció.
Un quadre de llista es diu select o select1 dins l'estàndard XForms. select s'utilitza per permetre a l'usuari seleccionar molts elements d'una llista, mentre que select1 només permet a l'usuari seleccionar un sol element d'una llista.

## Referències

* ↑ «List box». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 14 abril 2017].

## Vegeu també

* Llista desplegable
# Raghupati Raghava Raja Ram

Raghupati Raghav Raja Ram és un popular bhajan (cançó devocional hindú). Era la preferida de Mohandas Gandhi i va ser cantada per ell i els seus seguidors durant la Marxa de la sal. La versió més coneguda fou musicada per Vishnu Digambar Paluskar (1872-1931).

## Lletra

Versió popularitzada per Vishnu Digambar Paluskar i Mohandas Gandhi:
Hindi
    रघुपति राघव राजाराम,
    पतित पावन सीताराम
    सीताराम सीताराम,
    भज प्यारे तू सीताराम
    ईश्वर अल्लाह तेरो नाम,
    सब को सन्मति दे भगवान
Transliteració (IAST):
    raghupati rāghav rājārām,
    patit pāvan sītārām
    sītārām, sītārām,
    bhaj pyāre tū sītārām
    īśvar allāh tero nām,
    sab ko sanmati de bhagavān
Traducció:
    Protector dels Raghu, senyor Rama,
    Purificadors dels caiguts, Sita i Rama,
    Sita i Rama, Sita i Rama,
    Estimat, prega a Sita i Rama,
    Déu o Allah és el teu nom,
    Beneeix tothom amb saviesa, senyor.

## Enllaços externs

* Àudio de la cançó Raghupati Raghava Raja Ram - Youtube
* Explicació del Raghupati Raghava Raja Ram
# Raiamas longirostris

Raiamas longirostris és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al curs superior del riu Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Raiamas christyi

Raiamas christyi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Quand les femmes ont pris la colère

Quand les femmes ont pris la colère és un documental francès dirigit per Soazig Chappedelaine i René Vautier, estrenat el 1978.

## Argument

A Couëron el 1975, a la fàbrica Tréfimétaux pertanyent al grup Pechiney-Ugine-Kulhman, les dones d'obrers van envair el despatx del gerent. Parlen de les seves condicions de vida. En dues hores aconsegueixen el que els seus marits en vaga reclamen des de fa mesos. La direcció de Pechiney-Ugine-Kulhman presenta una querella. Dotze dones estan acusades de confinament forçat. La mobilització està organitzada. Fan una crida a Unité production cinéma Bretagne, per documentar la seva lluita. Confiaran a la càmera, parlaran d'elles mateixes, de la seva parella, del seu compromís polític. El judici, que suscita una gran mobilització a favor de les dotze dones acusades, queda abandonat després de la retirada de la denúncia.

## Anàlisi

Soazig Chappedelaine comença el rodatge uns mesos abans del judici. La pel·lícula planteja la qüestió de la privadesa. Els dotze acusats afirmen ser dones. Entre elles, sis estan actives. Cap d'elles treballa a Tréfimétaux. Parlen de violència conjugal i obstètrica, de la no participació dels homes en les tasques domèstiques. Una d'elles declara que "l'alliberament de les dones requereix un canvi econòmic". Un altre testimoni de l'equilibri de poder entre homes i dones dins de les lluites. Ella diu que “ja siguin treballadors, sindicalistes o fins i tot activistes polítics, els costa admetre la força que les dones poden aportar a determinades lluites [...], tenen por d'encallar-se, les dones els van massa ràpid, doncs ho senten una mica així [...] perquè també necessiten una certa educació per, com diuen, l'alliberament de la dona, i en aquesta experiència de Tréfimétaux, me'n vaig adonar moltíssim ».
La pel·lícula va ser restaurada el 2021, per Moïra Chappedelaine-Vautier.

## Seleccions

* Festival Internacional de Cinema de Rotterdam 1977
* Festival de Cinema de Douarnenez/Gouel ar filmoù 2017
* 73è Festival Internacional de Cinema de Canes (selecció Cannes Classics)

## Notes i referències

* ↑ Florence Thibert. «Question Ouest : Qui sont les 12 femmes en colère ?». France 3 Pays de la Loire, 16-03-2020.
* ↑ «Quand les femmes ont pris la colère - Soazig CHAPPEDELAINE VAUTIER - 1977». Cinémathèque de Bretagne.
* ↑ « Quand les femmes ont pris la colère... en 1975 », Ouest-France, 26 septembre 2014
* ↑ Loiseau, Dominique. «« Quand les femmes ont pris la colère »». A: Syndicats et associations : Concurrence ou complémentarité ?. Presses universitaires de Rennes, 2015-07-21, p. 263–271 (Histoire). ISBN 978-2-7535-2373-9.
* ↑ «Quand les femmes ont pris la colère à Couëron en 1975». France Bleu, 5 avril 2022.
* 1 2 «Quand les femmes ont pris la colère». www.film-documentaire.fr.
* ↑ Site du festival

## Vegeu també

* Cas de les dotze dones enfadades

## Bibliografia

* Françoise Audé, Positif, numéro 204, mars 1978, p. 57
* Jeune Cinéma, numéro 109, mars 1978, p. 34
* Robert Grélier, La Saison cinématographique 78, octobre 1978, p. 248

## Ebllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a Vimeo
# Quanca

Quanca o Bordes de Quanca és un poblat de bordes del terme municipal de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situat a la dreta del Riu de Tavascan, al nord-est de l'Estació d'esquí Tavascan, al nord del Pantà de Graus. Queda al nord del poblet de bordes de Graus i a ponent del de Noarre. Es troba just al nord dels Prats de Quanca i del lloc on el Torrent de Mascaró s'aboca en el Riu de Tavascan.
Tot i que es tractava d'un grup de bordes, amb aparença de poble, no arribava a ser-ho, ja que, d'una banda, no tenia població permanent, sinó tan sols en les èpoques que els treballs en els prats i la muntanya feien que s'hi visqués, i de l'altra, no tenia cap dels serveis propis d'un poble (església, cementiri, botiga, etc.).
Una mica separada del nucli de bordes principal hi ha la Borda de Portells.

## Bibliografia

* Coromines, Joan. «Tavascan». A: Onomasticon cataloniae. VI Sal - Ve. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona La Caixa, 1997. ISBN 84-7256-854-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Lladorre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Quanca en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya