OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Doroteu de Gaza

* Per a altres significats, vegeu «Doroteu».
Doroteu de Gaza o de Palestina (Dorotheus, Δωπόθεος) (Palestina, 505 - Kemet, prop de Gaza, Palestina, 565 o 620) va ser arximandrita de Palestina. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Suposadament fou deixeble de Joan de Gaza el Profeta, de qui tingué cura durant la seva malaltia que va durar anys. Ingressà al monestir d'Abba Serid (o Abba Sveridus), prop de Gaza, influït per Barsanufi de Palestina i el Joan citat. Cap al 540 fundà un monestir on anà com a abat. Escrigué la regla per als monjos, conservades en part amb el títol Directrius d'aprenentatge espiritual. Fou mestre de Dositeu de Gaza i també suposadament de Procopi de Gaza.
Va escriure una obra en tres llibres sobre passatges poc clars de l'Antic i Nou Testament, que en realitat són una compilació de les obres de Gregori el Gran, cartes i els sermons recollits a Sermones de vita recte instituenda.
L'Església Ortodoxa el considera sant amb el nom de Doroteu Eremita de Kemet, com també fa l'Església Catòlica. Totes dues en celebren la festivitat el 5 de juny, segons el calendari gregorià, o el 18 de juny (data corresponent al 5 segons el calendari julià) en els llocs d'Orient que segueixen el calendari antic. Amb Dositeu, és venerat també el 13 d'agost.

## Referències

* ↑ Plantilla:Re-llibre

## Bibliografia

* Pascale-Dominique Nau, Psychological Maturity and Spiritual Maturity: A Reading of Dorotheus of Gaza (Rome: Lulu.com, 2012) «Enllaç». Arxivat de l'original el 2019-11-02. [Consulta: 29 agost 2012]..
* Luc Brésard. A history of monastic spirituality. Cap. 13, "The monks of Gaza".
* Dorothée de Gaza, Instructions, présentation et traduction par Sr. Pascale-Dominique Nau (Rome: Lulu.com, 2014)«Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 15 febrer 2014]..
* Dorothei episcopi Tyri qui sub Constantino magno vixit, De vita ac morte Prophetarum et Apostolorum, Synopsis Parisiis 1560
# El Pujalt

El Pujalt és una masia situada al municipi de Sant Feliu Sasserra, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 259.
# El Roquer (Riudaura)

El Roquer és una masia del municipi de Riudaura (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Roquer havia estat antigament deslligada del nucli urbà del poble de Riudaura, però actualment ha quedat englobada al créixer la zona urbanitzada. Aquesta construcció del segle XVII-XVIII és una gran masia de planta baixa i dos pisos, amb teulada a dues vessants. La façana principal, orientada a migdia, té una gran porta d'accés amb llinda de pedra, igual que les obertures dels pisos superiors. A la façana sud es conserven dues grans arcades en planta baixa i una interessant finestra d'arc de mig punt. També són remarcables les estances interiors amb voltes de llunetes. Aquesta construcció està envoltada per un extens jardí.

## Història

Riudaura és un petit nucli urbà que va néixer a l'ombra del monestir de Santa Maria. L'estructura d'alguns dels seus carrers és plenament medieval, però la majoria corresponen al segle xviii, moment en què es bastiren i remodelaren part dels habitatges que estructuren la plaça del Gambeto; durant la centúria següent es remodelaren i aixecaren de nova planta algunes de les construccions situades en els carrers que desemboquen a l'esmentada plaça.

## Referències

* 1 2 «El Roquer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# El Rossell

El Rossell és una masia eclèctica de Gurb (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular construïda aprofitant el desnivell del terreny i orientada a migdia, amb el carener paral·lel a la façana. Consta de tres pisos, amb entrada a la part baixa on s'obren uns grans arcs de mig punt de totxo vermell i al primer pis on hi ha una bonica galeria amb arcs bessons i decorat amb esgrafiats de color groc. Al damunt, on es troba el graner, hi ha uns òculs de forma ovalada i situats transversalment. La masia està envoltada per jardins i constitueix una arquitectura un xic insòlita en la nostra arquitectura rural. Els interiors de la casa són majestuosament decorats amb parets i sostres pintats. Les habitacions tenen boniques alcoves.
L'estat de conservació és bo.
Materials constructius: pedra, maó vermell.
La finestra procedeix del mas Prat Gros del Santa Cecília de Voltregà. És de forma rectangular, amb trencaaigües rematat amb dues cares, una masculina i una femenina.
A l'intradós de l'arc deprimit que emmarca la finestra hi ha unes columnetes molt fines amb capitells o impostes de rostres esculturats.
Es troba a la part esquerra del portal del primer pis, tapiada.

## Història

La família conserva documentació d'ençà del segle xiii de la qual s'han pogut extreure algunes dades.
El paborde d'Osona establí a Arnau Rossell l'any 1211 al mas anomenat Tressera, que a partir d'aleshores es passà a dir Rossell. A partir d'aquest Arnau es manté la genealogia fins que un tal Espona, hereu de l'Erm, es casa amb la pubilla del mas (1780), i a la generació següent s'emparenten amb els Sobrerriba.
El mas fou destruït durant la Guerra del Francès. Acabada la guerra es bastí de bell nou, quedant construït el mas actual, obra de Pau Espona (l'arquitecte es desconeix).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «El Rossell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Dot Lake Village

Dot Lake Village és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 38 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dot Lake Village tenia 38 habitants, 15 habitatges, i 10 famílies La densitat de població era de 4 habitants/km².
Dels 15 habitatges en un 53,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,3% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,2% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 21,1% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones hi havia 171,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 127,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.250 $ i la renda mediana per família de 16.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 7.476 $. Cap de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dot Lake Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 15 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dot Lake Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 15 juliol 2010].
# Edith Holloway

Edith Martha Holloway (1868 – 1956) fou una jugadora d'escacs britànica, i una de les dones escaquistes més brillants del seu temps. Era germana de l'escultor John Denton Crittenden (1834 - 1877).

## Resultats destacats en competició

El 1919 va guanyar el primer Campionat d'escacs femení de la Gran Bretanya posterior a la I Guerra Mundial, va aconseguir sempre bons resultats en els següents, i va guanyar per segon cop el campionat el 1936 (quan ja tenia 68 anys).
Va representar Anglaterra a la I Olimpíada d'escacs no oficial a Paris el 1924, on hi va jugar 13 partides, amb un resultat individual de (+2 −9 =2). Fou la primera dona a participar en una Olimpíada d'escacs, fet que no es tornaria a repetir en el torneig principal de les olimpíades oficials fins al 1950. Fou un torneig memorable per Holloway, ja que hi va vèncer Peter Potemkine, fort jugador rus instal·lat a França.
Assolí el primer lloc, (amb Helene Cotton) a Merano 1924 (Campionat d'Europa femení no oficial). Després del torneig, tres de les participants, (Holloway, Cotton i Agnes Stevenson) varen guanyar altres tres (Paula Wolf-Kalmar, Gülich i Pohlner) en un matx Londres vs. Viena a doble ronda.
Holloway empatà en el 4t-5è llocs al I Campionat del Món femení celebrat a Londres el 1927. Empatà als llocs 6è-7è en el V Campionat del Món femení a Varsòvia, 1935, i als llocs 1oè a 16è en l'VI Campionat del Món femení a Estocolm 1937. Tots aquests campionats foren guanyats per la durant molts anys indiscutible millor jugadora del món Vera Menchik.

## Partida destacada

Edith Holloway - Peter Potemkine, París 1924, defensa Owen
   1.e4 b6 2.d4 Ab7 3.Ad3 f5 4.f3 fxe4 5.fxe4 g6 6.Ae3 e6 7.Cf3 Cf6 8.Cbd2 Cg4 9.De2 Cxe3 10.Dxe3 Ag7 11.0–0 Cc6 12.c3 0–0 13.Tf2 Ce7 14.Taf1 d5 15.Cg5 Txf2 16.Dxf2 Dd7 17.Df7+ Rh8 18.Cxe6 Tg8 19.e5 Ac8 20.Cxg7 Txg7 21.Df6 Cf5 22.Cf3 De7 23.Te1 Rg8 24.Dc6 Ae6 25.Da8+ Df8 26.Dxa7 g5 27.Axf5 Axf5 28.Db7 Ae4 29.Cd2 c5 30.Dxb6 Tf7 31.De6 cxd4 32.Cxe4 dxe4 33.cxd4 Db4 34.Tf1 Dxd4+ 35.Rh1 Dd7 36.Dxf7+ 1–0

## Referències

* ↑ «Chess Archaeology». [Consulta: 31 desembre 2017].
* ↑ OlimpBase :: Olimpíada de París 1924: informació
* ↑ Chesshistory.com:: Campionat d'Europa femení no oficial
* ↑ I campionati del mondo femminile Arxivat 2007-11-12 a Wayback Machine. (italià)

## Enllaços externs

* Chessbase – Actuació de Holloway a París 1924 (alemany)
* «Apunts biogràfics sobre Edith Holloway a Chessgoddesses.com». Arxivat de l'original el 24 de setembre 2010. [Consulta: 25 novembre 2009]. (anglès)
# El lodo

El lodo és una pel·lícula espanyola de suspens de 2021, dirigida per Iñaki Sánchez Arrieta i protagonitzada per Paz Vega i Raúl Arévalo. També hi apareixen Roberto Álamo, Susi Sánchez i Joaquín Climent. S'ha doblat al valencià per a À Punt.
La pel·lícula es va poder veure a la 36a Mostra de València i es va estrenar en sales de cinema el 10 de desembre de 2021.

## Sinopsi

Una forta sequera castiga les extensions d'arrossars al Llevant espanyol. Ricardo, un prestigiós biòleg, després de viatjar per tot el món, té l'oportunitat de tornar a les seves arrels per complir una missió, protegir el paratge natural on vivia de petit. Les mesures que ha de prendre li enfrontaran radicalment als vilatans, que veuen atacada la seva forma de vida i subsistència, un enfrontament que tindrà conseqüències inesperades.

## Repartiment

* Raúl Arévalo, com a Ricardo.
* Paz Vega, com a Clàudia.
* Daniela Casas, com a Júlia.
* Joaquín Climent, com a Eusebio.
* Susi Sánchez, com a Francisca.
* Roberto Àlamo, com a Tomás.
* Toni Misó, com a Bernardo.
* Susana Merino, com a Rosana.
* Juan Gea, com a Inspector Baños.

## Producció

La pel·lícula va ser anunciada en el Festival de Cinema de Sant Sebastià de 2020. El seu rodatge va comenzar a l'octubre del mateix any, en localitzacions de l'albufera de València. Es tracta del segon llargmetratge d'Iñaki Sánchez Arrieta, després de Zerø.
La producció va ser a càrrec de Sunrise Pictures, juntament amb El Lodo la película A.I.E., amb la producció associada de Telespan 2000 i la participació de Vértice 360.

## Referències

* ↑ «Paz Vega y Raúl Arévalo se hunden en el barro de los conflictos de pareja y por el medio ambiente» (en castellà). La Vanguardia, 19-11-2020. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ «El lodo». À Punt, 21-06-2023. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «'El Lodo', un thriller rodado en l'Albufera con Raúl Arévalo y Paz Vega, sube el telón de la Mostra de València» (en castellà). Europa Press, 15-10-2021. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «‘El lodo’, la nueva de Nanni Moretti y otros estrenos de esta semana» (en castellà). El País, 10-12-2021. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «El Lodo» (en castellà). Premios Goya. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «Paz Vega y Raúl Arévalo protagonizarán el thriller ‘El lodo’» (en castellà). Cine y tele, 15-09-2020. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ «'El lodo', con Raúl Arévalo y Paz Vega, inaugurará la 36 Mostra de Valencia» (en castellà). Diario de Navarra, 13-09-2021. [Consulta: 17 gener 2022].
# Educació a Letònia

L'Educació a Letònia és gratuïta i obligatòria dels 6/7 any als 15 anys, amb la finalització de l'escola primària d'una duració de 9 anys. El 1996, la taxa bruta de matrícula primària va ser del 95,8 per cent, mentre que la taxa neta de matrícula primària era del 89,5 per cent. El nombre de nens que no van assistir a l'escola primària va anar en augment a partir de 2001. A les zones rurals, algunes escoles han estat tancades.
L'educació secundària consta si més no de 12 temes dels quals cinc són obligatoris: llengua letona i literatura, matemàtiques, llengua estrangera, història i educació física. Des de 1999 es pot triar entre quatre programes diferents.
L'educació superior tenen accés tots el titulars de certificats d'educació secundària i els que han fet formació professional de 4 anys. Els programes d'educació superior acadèmics són basats en la investigació i comprenen una tesi al final de cada etapa. Els graus superiors consten d'una durada mínima de 5 anys i per altres graus com medicina són de 6 anys d'estudis (any 2002).
Segons dades de 2010 de la UNESCO, 4720 estudiants de Letònia es van matricular en educació superior a l'estranger (sobretot al Regne Unit, Rússia i Alemanya); 1.760 estudiants d'altres països es van inscriure en educació superior a Letònia (en la seva majoria de Rússia, Ucraïna i Lituània).

## Vegeu també

* Llista d'universitats de Letònia

## Referències

* 1 2 3 «Education system of Latvia» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Global flow of tertiary-leval students» (en anglès). UNESCO Institute for Statistics. Arxivat de l'original el 2016-05-16. [Consulta: 9 abril 2015].

## Enllaços externs

* Sistema educatiu letó (anglès)
* Ministeri d'Educació i Ciència de Letònia (letó) (anglès)
# Eleccions a governador de Tòquio de 2003

Les eleccions a Governador de Tòquio de 2003 es van celebrar el 13 d'abril de 2003. En aquestes eleccions es triaria al Governador de Tòquio.
El ja governador Shintaro Ishihara que anava dins d'una coalició dretana amb el suport principal del PLD i els demobudistes va guanyar les eleccions amb vora un 70 percent dels vots, la major victòria d'un governador de Tòquio a les eleccions.

## Antecedents

Aquestes eleccions destaquen, d'entre d'altres, per que tot i ser en temps moderns no es van presentar molts candidats. El ja governador des de 1999, Shintaro Ishihara es va presentar per segona vegada, aquesta volta amb el suport total del PLD i amb el dels demobudistes, aconseguint vora un 70 percent dels vots emesos, un rècord en la història de les eleccions toquiotes. La candidata de l'opció de centre-esquerra va ser Keiko Higuchi, una professora d'universitat i periodista. Davan el triomf quasi absolut d'Ishihara, Higuchi només pogué obtindré un 26 percent dels vots, sense passar del milió de vots. S'ha de dir que el PD governava en aquell temps amb els demobudistes i Ishihara. Per la seua banda, els comunistes van quedar tercers com venia sent costum amb el seu candidat Yoshiharu Wakabayashi, obtenint només l'11 percent dels vots. El doctor Nakamatsu, famós i excèntric inventor que ja particitava per tercera vegada a les eleccions, va quedar quart amb més de 100.000 vots i poc més d'un 3 percent dels vots. En darrer lloc va quedar Kazutomu Ikeda, representant de l'Institut d'Investigació Agrària.

## Candidatures

| Candidat i partit polític | Detalls |
| Kazutomu Ikeda Independent | Nou candidat. Representant de l'Institut d'Investigació Agrària, antic membre personal del ministeri d'agricultura, silvicultura i peixca. 70 anys. |
| Yoshiharu Wakabayashi PCJ | Nou candidat. Candidat del Partit Comunista del Japó, president del partit a Tòquio, ex secretari representatiu. 52 anys. |
| Shintaro Ishihara Independent | Antic candidat. Escriptor, polític, Governador de Tòquio i intelectual. Es presentà amb el suport del PLD i Kōmeitō. 70 anys. |
| Yoshiro Nakamatsu Independent | Nou candidat. Inventor internacional. 74 anys. |
| Keiko Higuchi Independent | Nou candidat. Candidata amb el suport del PD, PSD, Tokyo Seikatsusha Network i l'Assemblea Verda. Crítica, professora de la Universitat Kasei de Tòquio. 70 anys. |

## Resultats

| Partit | Candidat | Vots | % |
| Independent | Shintaro Ishihara | 3.087.190 | 70,21 |
| Independent | Keiko Higuchi | 817.146 | 18,58 |
| Partit Comunista del Japó (PCJ) | Yoshiharu Wakabayashi | 364.007 | 8,28 |
| Independent | Dr. Nakamatsu | 109.091 | 2,48 |
| Independent | Kazutomu Ikeda | 19.860 | 0,45 |
| Total (participació: 44,94 %) | Total (participació: 44,94 %) | 4.397.294 | |

## Referències

* ↑ Amb el suport del PLD i el Kōmeitō
* ↑ Amb el suport del PD i el PSD
# Eix

«Eix» té aquests significats:
* eix del planeta, la línia que uneix els dos pols
* Eix (mecànica), element de la mecànica que serveix per guiar el moviment de rotació d'una o d'un conjunt de peces, com una roda o un engranatge
* Geometria:
** Eix de revolució, per exemple del con, del cilindre o de l'esfera
** Eix de simetria, línia imaginària que divideix una forma en dues parts els punts de les quals són equidistants entre si
** Els eixos X, Y i Z usats en el sistema de coordenades cartesianes
* Toponímia:
** Eix Transversal
** Eix Transversal ferroviari
** Eix (Mosa), municipi de departament francès del Mosa
* potències de l'Eix, estats oposats als aliats de la Segona Guerra Mundial
# Bartolomé Fernández Sánchez

Bartolomé Fernández Sánchez (valor desconegut - valor desconegut) va ser un polític i militar espanyol.

## Biografia

Va ser membre del PSOE i la UGT des de 1931, almenys. Arribaria a ser regidor de l'Ajuntament de Pozoblanco, durant el període de la Segona República.
Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les milícies republicanes. Va ser comandant del batalló «Pedroches», organitzat a l'agost de 1936 i que tindria un actiu paper en la batalla de Pozoblanco, en 1937. Durant la resta de la contesa Bartolomé Fernández va ostentar el comandament de la 73a Brigada Mixta i la 38a Divisió. A la fi de 1938 li va ser encomanat el comandament de la Columna «F» —anomenada així en el seu honor—, composta per les brigades 25a, 43a, 88a, 198a i una brigada de cavalleria. Al capdavant d'aquesta unitat va prendre part en la batalla de Valsequillo-Peñarroya, el gener de 1939. Al final de la contesa va ser nomenat Cap superior de la base naval de Cartagena.
Al final del conflicte va ser detingut pels franquistes a Cartagena, sent empresonat. Jutjat en Consell de Guerra i condemnat a mort, la pena li seria commutada posteriorment commutada per la de presó. La seva intervenció en favor de dretans hauria influït en aquesta commutació.

## Referències

* ↑ Moreno Gómez, 1985, p. 44.
* ↑ Moreno Gómez, 1985, p. 395.
* ↑ Moreno Gómez, 1985, p. 397.
* ↑ Engel, 1999, p. 216.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 296.
* ↑ Moreno Gómez, 1985, p. 658.
* 1 2 García de Consuegra, López i López, 1989, p. 95.

## Bibliografia

* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* García de Consuegra, Gabriel. La represión en Pozoblanco (Guerra civil y posguerra). Francisco Baena, 1989.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
* Moreno Gómez, Francisco. La Guerra civil en Córdoba (1936-1939). Córdoba: Alpuerto, 1985.
# Ličartovce

Ličartovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1249.
# Districte de Balama

El Districte de Balama és un districte de Moçambic, situat a la província de Cabo Delgado. Té una superfície 5.619 kilòmetres quadrats. En 2015 comptava amb una població de 142.968 habitants. Limita a l'oest amb els districtes de Marrupa i Nipepe de la província de Niassa, al sud amb el districte de Lalaua de la província de Nampula, a l'est amb el districte de Namuno i al nord amb el districte de Montepuez.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en quatre postos administrativos (Balama, Impiiri, Kuékué, i Mavala), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Balama:
** Balama
** Muripa,
** Ntete
* Posto Administrativo d'Impiiri:
** Namara,
** Savaca
* Posto Administrativo de Kuékué:
** Jamira,
** Tauane
* Posto Administrativo de Mavala:
** Mavala,
** Mpaka

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estatística
# Cangola

Cangola (o també Alto Cauale) és un municipi de la província de Uíge. Té una extensió de 3.062 km² i 52.004 habitants. Comprèn les comunes de Bengo, Cangola i Kaiongo. Limita al nord amb Sanza Pombo, a l'est amb Massango, al sud amb Calandula, i a l'oest amb Camabatela, Negage i Puri.
Va ser una de les primeres localitats atacades per la União das Populaçoes de Angola (des de 1962 FNLA) a la primavera de 1961, començant la guerra colonial portuguesa (1961-1975) a Angola.

## Personatges il·lustres

* Almeida Kanda, bisbe de Ndalantado.

## Referències

* ↑ Cangola Arxivat 2017-03-30 a Wayback Machine. al web del cens d'Angola
* ↑ Carlos de Matos Gomes, Fernando Farinha: Guerra Colonial. Um repórter em Angola. 2.Auflage, Editorial Notícias, Lissabon 2001, S. 36/37, ISBN 972-46-1299-6
# Cal Majà

Cal Majà és una obra de Malgrat, al municipi de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta en forma d'L. Consta de planta baixa i pis, coberta de teula àrab a dues vessants. Façanes amb aparell de pedra irregular amb evidències d'arrebossat. La portada és d'arc de mig punt adovellat, damunt del qual s'obre un finestral motllurat amb permòdols esculpits que representen testes humanes, al qual s'hi afegí un balcó posterior. A la façana de ponent destaca una finestra de pedra amb trencaaigües a la llinda.
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Cal Majà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Tsiala (cràter)

Tsiala és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 16,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim georgià, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Tsiala». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Eleuterna

Eleuterna (en grec antic: Ἐλεύθερνα; en grec modern, Ελέφθερνα, Eleftherna) fou una important ciutat de Creta al nord-oest del mont Ida, a uns 50 estadis del port d'Astale i de Sibrita. Va ser aliada de Cnossos fins que els pobles de Polirrènia i de Lampa la van obligar a trencar l'aliança, diu Polibi.
Segons Esteve de Bizanci la seva fundació es devia als mítics curets, que tenien el do de la profecia i van explicar a Minos com podia tornar a la vida el seu fill Glauc. Dió Cassi explica una estranya història sobre un grup de traïdors que van entregar la ciutat al romà Quint Metel Crètic obrint una bretxa en una torre de la muralla desfent-la mitjançant vinagre. En temps del geògraf Hièrocles, (segle vi) encara existia.
Un manuscrit venecià del segle xvi diu que les restes d'aquesta ciutat eren enormes i sorprenia el poder i les riqueses d'un poble que es podia permetre edificar monuments tan senyorials. Queden unes restes en un turó aproximadament a 1 km al sud del poble modern d'Eléftherna, a uns 8 km al nord-est del monestir d'Arkadi (Moní Arkadiu), dins l'actual municipi de Réthimno.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eleutherna». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 14 gener 2021].