OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# William Crabtree

William Crabtree (1610–1644) va ser un astrònom, matemàtic i comerciant de Broughton, després en els Centenars de Salford, Lancashire, Anglaterra. Va ser una de les dues persones que va observar i registrar el primer predit Trànsit de Venus de 1639.

## Referències

* Chapman, Allan, '"William Crabtree 1610–1644: Manchester's First Mathematician"', Allan Chapman. Manchester Statistical Society, 1996. ISBN 0-85336-132-0..
* Kollerstrom, Nicholas «William Crabtree's Venus transit observation». Proceedings of the International Astronomical Union, 2004, 2005. DOI: 10.1017/S1743921305001249.
* Chapman, Allan «Horrocks, Crabtree and the 1639 transit of Venus». Astronomy & Geophysics. Royal Astronomical Society, 45, 5, 2004, pàg. 5.26-5.31. Bibcode: 2004A&G....45e..26C. DOI: 10.1046/j.1468-4004.2003.45526.x [Consulta: 5 desembre 2005].

## Enllaços externs

* Chasing Venus, Observing the Transits of Venus Smithsonian Institution Libraries
* William Crabtree's Venus Transit Observation
* Transits of Venus, History results and Legacy
# Cantó de Sant Martin de Valamàs

El cantó de Sant Martin de Valamàs és un cantó francès del departament de l'Ardecha, situat al districte de Tornon. Té 11 municipis i el cap és Sant Martin de Valamàs.

## Municipis

* Arcens
* Borée
* Chanéac
* Intres
* Lachapelle-sous-Chanéac
* La Rochette
* Sant Clamenç
* Saint-Jean-Roure
* Sant Julian Botièras
* Saint-Martial
* Sant Martin de Valamàs

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-1973 | M. Mounier | Divers droite |
| 1973-1992 | Jean Debard | RI, després UDF |
| 1992-1998 | Bernard Cuoq | Divers droite |
| 1998-2010 | Roland Veuillens | Divers gauche |
| 2010- | Michel Chantre | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 4.110 | 4.936 | 4.390 | 3.914 | 3.465 | 3.304 | 3.344 |
# Boussac

«Boussac» té aquests significats:
* La Boussac, municipi francès a la regió de Bretanya.
* Boussac-Bourg, localitat i comuna de França, a la regió de Llemosí, departament de Cruesa, districte de Guéret.
* Malleret-Boussac, localitat i comuna de França, a la regió de Llemosí, departament de Cruesa, districte de Guéret.
* Boussac (Cruesa), localitat i comuna de França, a la regió de Llemosí, departament de Cruesa, districte de Guéret.
# Estanislau Mateu Mas

Estanislau Mateu Mas (Tarragona, Tarragonès, 1853 – Reus, Baix Camp, 4 de novembre de 1911) va ser director de cor, pianista i compositor.
Amb pocs anys va entrar a l'Escolania de Montserrat on va ser company de destacats mestres i compositors, com els germans Aguiló, Josep Maria Ballvé i Freixa, Julià Vilaseca i altres, quasi tots barcelonins. Va estudiar música i va aprendre a tocar quasi tots els instruments. Al sortir de Montserrat va anar a Barcelona, però no se'n sap gaire de la seva vida professional. Només que devia de tenir un cert prestigi, ja que l'Associació de Cors de Clavé el va nomenar sots-director.
No se sap tampoc quan va anar a Reus, però la premsa local diu que es va casar en aquella ciutat l'any 1883. L'any 1887 era director de l'Orfeó Reusenc, una entitat vinculada al Centre de Lectura, i l'any 1899 donava concerts de piano al Cafè de París, un distingit local reusenc. Va formar un sextet amb el nom de Beethoven, on n'era el pianista, i segons la premsa de l'època el grup va fer diverses gires amb molt d'èxit. L'any 1902 dirigia la Banda Municipal, que feia freqüents actuacions molt concorregudes a Teatre Circ.
Va col·laborar a la revista reusenca Reus Artístich, amb articles sobre música i crítica musical. El seu fill, Estanislau Mateu Valls, va continuar la seva obra al front de l'Orfeó Reusenc.

## Obres

* De Catalunya a Aragón, veu i piano
* Amapola, veu i piano
* La Dalila, veu i piano
* Anís Padrós, veu i piano
* Merceditas, veu i piano
* El reino de la mariposa, veu i piano
* Al puebo vasco, veu i piano
* La Primavera, veu i piano
També se li coneixen himnes religiosos i marxes fúnebres per a banda de música.

## Referències

* ↑ Aviñoa, Xosé (Dir.). Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 1997-2007, p. Vol. X, pàgs. 64-65. ISBN 8429744886.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 444.

## Enllaços externs

* Pacual Anguera, Ester. "La vida musical a Reus a l'època dels Mateu (1854-1973)" Tesi doctoral en xarxa. Universitat de Barcelona 2017 [Consulta 9-VIII-2018]
# Hei Buh i el castell embruixat

Hei Buh i el castell embruixat (títol original en alemany, Hui Buh und das Hexenschloss) és una pel·lícula alemanya de 2022 dirigida per Sebastian Niemann. La pel·lícula és la seqüela de Hui Buh - El fantasma del castell de l'any 2006 i està basada en motius de la sèrie radiofònica Hui Buh d'Eberhard Alexander-Burgh. Michael Herbig i Christoph Maria Herbst tornen a interpretar els papers principals. Es va estrenar als cinemes alemanys el 3 de novembre de 2022. S'ha doblat al català.

## Referències

* ↑ Premiere Hui Buh und das Hexenschloss Arxivat 2022-10-26 a Wayback Machine., mathaeser.de, aufgerufen am 26. Oktober 2022
* ↑ REVIEW KINO: „Hui Buh und das Hexenschloss“, blickpunktfilm.de, aufgerufen am 1. November 2022
* ↑ Hei Buh i el castell embruixat a la Base de dades de cinema en català

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Antoni Pons i Domínguez

Antoni Pons i Domínguez fou un arquitecte barceloní, titulat el 20 de març de 1909.

## Biografia

Fou arquitecte municipal de Vilafranca del Penedès des del 1919. Realitzà obres com la reforma de la masia Ca l’Estalella (1909-1910) a Castellví de la Marca, i de Can Raspall dels Horts (1909), un edifici del s.XVII a Vilafranca del Penedès, municipi on va projectar també els Magatzems Jové (1921), la Casa Cañas i Mañé (1911), i la Casa Rigual Artigas (1912).

## Vegeu també (algunes obres de l'arquitecte)

* Cal Patrots
* Can Raspall dels Horts
* Casa Canals (Vilafranca del Penedès)
* Casa Cañas i Mañé
* Casa del Poeta Cabanyes
* Casa Mitjans i Robert
* Fàbrica Benet Campabadal
* Magatzem de vi Campamà
* Magatzems Berger
* Torre de l'Aigua de la Bleda
* Villa Trianon

## Referències

* 1 2 3 «Antoni Pons Domínguez». ArquitecturaCatalana.cat. [Consulta: 7 març 2022].
* ↑ «Pons i Domínguez, Antoni». COAC. [Consulta: 7 març 2022].
# Ágoston Pável

Ágoston Pável, en eslovè, Avgust Pavel (Cankova, Regne d'Hongria, avui Eslovènia, 28 d'agost de 1886 - Szombathely, Hongria, 2 de gener de 1946) fou un escriptor, poeta, etnòleg, lingüista i historiador hongarès.

## Referències

* ↑ Novak, Vilko. «Pavel, Avgust (1886–1946)». Slovenska biografija. [Consulta: 23 agost 2022].
# Capgrossos de Sant Andreu de Palomar

El senyor Sendra i l'Esperanceta són els capgrossos de Sant Andreu de Palomar, que figuren dos personatges reals de l'antiga vila. El senyor Sendra representa un sereno del llegendari andreuenc, de qui s'explica que de nits visitava les veïnes quan els seus homes eren fora de casa. L'Esperanceta, per una altra banda, recorda una popular castanyera que tenia parada al carrer Gran de Sant Andreu. Els capgrossos de Sant Andreu són unes figures del 1984, obra de l'escultor Xavier Jansana. Quan es van fer, l'obertura perquè el portador hi pogués veure era molt petita. Anys més tard, aprofitant que calia restaurar-los, van resoldre el problema engrandint-li el forat de la boca.
El senyor Sendra i l'Esperanceta són portats per la Germandat de Trabucaires, Geganters i Grallers de Sant Andreu de Palomar i surten tot sovint a les trobades i cercaviles del barri i de la ciutat. Cada any, per la Festa Major de Sant Andreu participen en l'Esclat Andreuenc, una mostra de cultura popular per on passen totes les entitats del barri.

## Referències

* 1 2 3 «Capgrossos de Sant Andreu de Palomar». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Brodi

Brodi (en ucraïnès: Броди, en jiddisch: בראָד, translit. Brod) és una ciutat de la Galítsia oriental, a l'actual Ucraïna, a la Província de Lviv, a l'oest del país, a uns 90 kilòmetres al nord-est de la capital de la província, Lviv. El 2020 tenia 23.454 habitants.
El primer esment escrit data del 1084. Va ser un centre d'importància durant l'època de l'Imperi Austrohongarès. El nom significa «guals» i refereix a una antiga ruta comercial que travessava la ciutat i els aiguamolls dels afores. La ciutat va començar a florir des de 1580 quan el governador de Bełz, Stanisław Żółkiewski, va comprar la finca. El 22 de juliol de 1584, va obtenir els drets de ciutat. el 1629 Stanisław Koniecpolski (1594-1646) va comprar la ciutat. Entre 1630-35 hi va erigir un castell en estil renaixentista al mig d'una fortalesa pentagonal, dissenyat per l'arquitecte francès Guillaume de Beauplan i el 1637 va fundar una escola. A més, va acordor una certa autonomia municipal en l'àmbit administratiu.
Entre els monuments importants de la ciutat es poden esmentar el gimnàs i la sinagoga.

## Persones il·lustres

* Joseph Ludwig Raabe (1801 - 1859), matemàtic
* Arthur Kober (1900 - 1975), humorista
* Daniel Yanofsky (1925 - 2000), Gran Mestre d'escacs
* Guillermo Kolischer (1890-1970), pianista i pedagog
* Jakob Rosanes (1842-1922), matemàtic
* Joseph Roth (1894-1939), escriptor

## Referències

* ↑ Vyshnevska, Olena. ЧИСЕЛЬНІСТЬ НАЯВНОГО НАСЕЛЕННЯ УКРАЇНИ на 1 січня 2020 року (pdf) (en ucraïnès, anglès). Kyiv: Державна служба статистики України - Servei nacional d'estadístiques d'Ucraïna, 2020, p. 49.
* ↑ Börries, 2011, p. 39.
* ↑ Börries, 2011, p. 39-40.
* ↑ Lipiński, Tymoteusz. Miasto Brody z dawnemi przynależytościami [La ciutat de Brody amb els seus antics propietats] (en polonès), 1851, p. 1-3.
* ↑ Börries, 2011, p. 40.

## Bibliografia

* Kuzmany, Börries. Brody eine galizische Grenzstadt im langen 19. jahrhundert [Brodi, una ciutat de Galítisia durant el llarg segle xix] (en alemany), 2011. ISBN 978-3-205-78763-1.
* Kuzmany, Börries. «Die Grenze an der Grenze. Die Entstehung des Freihandelsprivilegs der Stadt Brody [La frontera a la frontera. Origen del privilegi de lliure comerç de la ciutat de Brodi]». A: Die galizische Grenze 1772-1867 : Kommunikation oder Isolation? (pdf). Viena - Münster: Lit, 2007. ISBN 978-3-7000-0608-4.
# Dark Souls III

Dark Souls III és un videojoc de rol d'acció desenvolupat per FromSoftware i publicat internacionalment el 12 d'abril del 2016 per Bandai Namco Entertainment per Microsoft Windows, PlayStation 4 i Xbox One.
És la quarta entrega de la sèrie Souls i el tercer joc des de Dark Souls. El sistema de joc, la perspectiva en tercera persona i certs aspectes de la trama són semblants a les entregues anteriors. En aquest cas el jugador es posa a la pell d'un dels Unkindled, un heroi no-mort maleït a vagar eternament, que ha de salvar la terra de Lothric. Aquest món es dirigeix a l'apocalipsi i per salvar-lo algú ha d'enllaçar el foc, trobant i caçant tots els herois que havien enllaçat el foc anteriorment per salvar Lothric.
La recepció del joc va ser positiva, aconseguint una mitjana de 89 sobre 100 en diferents anàlisis. Entre altres aspectes se'n destacava la continuïtat de la dificultat del joc, la millora gràfica i la duració d'unes aproximadament 40 hores.

## Referències

* ↑ «Dark Souls 3 Review» (en anglès). Chloi Rad. IGN, 04-04-2016. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «Dark Souls 3 review» (en anglès). Polygon. Philip Kollar, 04-04-2016. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «Dark Souls 3 review» (en anglès). PCGamer. James Davenport, 04-04-2016. [Consulta: 10 maig 2016].

## Vegeu també

* BioShock Infinite
* Grand Theft Auto V
* The Last of Us

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Dark Souls III (anglès)
* Tràiler de Dark Souls III a Youtube
# Estany dels Pedrons

L'Estany dels Pedrons és un llac d'origen glacial dels Pirineus, situat en el terme comunal de Porta, però a ran mateix del de Portè, tots dos de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És a a la zona nord-est del sector del terme de Porta que pertany a la conca de l'Arieja. És a ponent del Pic de la Mina, al nord-est del Pic dels Pedrons i al sud de la Coma dels Pedrons.
L'estany forma part de la conca alta del Riu Arieja, que discorre a ponent i al nord de l'estany.
Nombroses rutes excursionistes o d'esquí de muntanya passen ran d'aquest estany.

## Referències
### Notes

* ↑ L'Estany dels Pedrons en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una ruta de Wikiloc
* ↑ Una ruta d'esquí de muntanya de Wikiloc

### Bibliografia

* Becat, Joan. «100 - Porta». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Porta». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

### Enllaços externs

* Fitxa i fotografia a Lacs des Pyénées
# Heaney (cràter)

Heaney és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 125 km de diàmetre. Porta el nom del poeta irlandès Seamus Heaney (1939-2013), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2017.

## Referències

* ↑ «Heaney». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, Mar 21, 2017. [Consulta: 7 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Naylor

Naylor és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 610 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Naylor tenia 610 habitants, 255 habitatges, i 177 famílies. La densitat de població era de 436,2 habitants per km².
Dels 255 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.900 $ i la renda mediana per família de 26.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.438 $ mentre que les dones 18.500 $. La renda per capita de la població era de 18.402 $. Entorn del 19,2% de les famílies i el 24,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Naylor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Naylor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Amoeiro

Amoeiro és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca d'Ourense. Limita amb els municipis de San Cristovo de Cea, Vilamarín, Coles, Ourense, Punxín i Maside.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.490 | 4.580 | 4.169 | 2.593 | 2.322 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Descripció geogràfica

Amoeiro s'emmarca en l'altiplà d'Os Chaos, situada al nord-oest de la vall del Miño. Posseïx unes característiques geogràfiques molt singulars que ho converteixen en una de les comarques millor individualitzades de tota Galícia. Mira a la ciutat d'Ourense per les vores de Palmés i O Castro i dialoga amb el riu Miño per les bocariberes de Santa Cruz i Coles. En general, es tracta d'un terreny pla i fèrtil amb un paisatge homogeni i atractiu que es complementa amb capes forestals a força de pins i eucaliptus.

## Aspectes històrics

L'espai geogràfic d'Amoeiro sembla que va estar habitat des de l'època preromana i romana si s'ha de jutjar per les restes oposades que, encara que escassos, són un fidel reflex de l'existència en el passat de viles i camins romans, així com altres restes de la cultura cèltica. En l'època més recent va pertànyer a Castella i a diverses senyories, entre ells a la casa de Vilamarín. També va estar inclòs en les possessions del monestir cistercenc d'Oseira.
# Ágrip af Nóregskonungasögum

Ágrip af Nóregskonungasögum o simplement Ágrip és un dels escrits sinòptics noruecs de les sagues reials, escrit en nòrdic antic. És una història resumida sobre els reis noruecs. Els texts conservats comencen amb la mort de Halfdan el Negre i acaben amb l'ascensió al tron d'Inge I de Noruega, però en sembla que l'original podria abastar un període molt més extens, fins al regnat de Sverri I. La narrativa i el vocabulari suggereix que fou compost per un escriptor noruec desconegut, cap a 1190. L'únic manuscrit que en sobreviu és islandés de la primera meitat del XIII. El document conté quatre seccions de pergamins, n'hi havia una cinquena, considerada perduda. El primer full també es va perdre, per això se'n desconeix el nom. Ágrip af Nóregskonungasögum (Una sinopsi de les sagues reials de Noruega) s'emprà per primera vegada en l'edició de 1835.
Ágrip es compara sovint amb dues obres també sinòptiques del mateix període: Historia Norwegie i el text de Theodoricus Monachus, que fou el primer llibre escrit en llengua vernacla. Ágrip és també el primer llibre de les sagues reials que inclou poesia escàldica en el text. La narrativa és breu i molt més detallada que les sagues posteriors dels darrers reis, com Fagrskinna i Heimskringla. La història és molt detallada en descripcions de fets i emplaçaments a la zona de Trøndelag i la ciutat de Trondheim. Al costat de factors lingüístics, tot apunta que el text es compongué a Trondheim.
Ágrip es traduí al danés al 1834, en llatí al 1835, alemany al 1929, noruec Nynorsk al 1936 i anglés al 1995.

## Bibliografia

* Ágrip af Nóregskonunga sögum / Fagurskinna-Noregs konunga tal, Íslenzk fornrit XXIX. ISBN 9979-893-29-X.
* Driscoll, M. J. (editor and translator). Ágrip af Nóregskonungasǫgum. Viking Society for Northern Research Text Sèries 10. 2nd ed. 2008 (1995). Available online from the Viking Society for Northern Research. ISBN 090352127X.

## Enllaços externs

* Stutt ágrip af Noregs konúnga sögum. Text en nòrdic antic.
* Stutt ágrip af Noregs konúnga sögum. El mateix text d'una altra web.
# Capgrossos de Sants

Els Capgrossos de Sants són dos cabuts anomenats Fructuós Gelabert i Lluna que estan vinculats a la colla gegantera de Sants, que acompanyen els gegants i gegantons del barri a les eixides per tota la ciutat i són menats pels portadors més joves del barri.
En Fructuós Gelabert i Badiella és la figura que recorda el pioner del cinema català, que va passar al barri una gran part de la vida. Per això, el portador sempre duu una càmera de cinema. El va construir en Josep Pitu Alcover, artista de Sants, i es va estrenar el 1997 amb motiu de la inauguració d'un passatge que porta el seu nom.
El mateix any es va estrenar la figura de la Lluna, una figura de forma infantil, amb cara i ulls, que té la singularitat de brillar a la nit perquè és fosforescent. La va fer en Pitu mateix com a parella de sortides d'en Fructuós Gelabert i és inspirada en la mítica lluna dels films de Georges Méliès, un altre pioner del cinema.
En Fructuós Gelabert i la Lluna, juntament amb la resta de figures de la colla, tenen una funció important en el calendari festiu del barri: es deixen veure cada any en actes de la Festa Major de Sants, per Sant Bartomeu, i són amfitrions de la gran trobada gegantera que organitza la colla a l'abril. També participen habitualment en les festes de la Mercè i més cercaviles i celebracions on són convidats. I quan no surten es poden veure exposats al centre cívic de les Cotxeres de Sants.

## Referències

* ↑ «Capgrossos de Sants». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Brennus

Brennus és el nom dels següents personatges:
# Dark Star

Dark Star és una comèdia de ciència-ficció escrita, dirigida i produïda per John Carpenter sobre un guió coescrit amb Dan O'Bannon (que actua igualment a la pel·lícula) segons la seva història original. Produït per Jack H. Harris Enterprises, aquesta pel·lícula es va estrenar el 1974.
Es tracta del primer llargmetratge de John Carpenter, llavors amb vint-i-cinc anys. En un principi Dark Star havia de ser rodat com un curtmetratge d'una quarantena de minuts

## Argument

La Dark Star és una nau espacial els membres de la qual tenen com a missió destruir planetes llunyans inestables l'òrbita dels quals te perill de desviar-se cap a la seva estrella i posar en marxa supernoves. Exercint aquesta activitat des de fa vint anys, la tripulació ha passat lentament a l'avorriment. Una avaria es produeix aleshores…

## Repartiment

* Brian Narelle: Doolittle
* Dre Pahich: Talby
* Cal Cuniholm: Boiler
* Dan O'Bannon: Pinback / Bill Frugge
* Joe Saunders: Comandant Powell
* Milles Watkins: Control de la Missió
* Nick Castle: l'alien

## Producció
### Guió

John Carpenter i Dan O'bannon havien escrit junts, abans que aquest últim reprengués cinc anys més tard algunes idees pel seu pròxim guió per a Ridley Scott que tindria com a títol Alien.

### Rodatge

John Carpenter, en l'últim any d'estudis, va rodar un curtmetratge de quaranta-cinc minuts i, una vegada obtingut el seu diploma, per tal d'acabar la seva pel·lícula, va trobar un distribuïdor que va acceptar donar-li uns pocs diners, que li suposava un pressupost final de seixanta mil dòlars. Més tard, el director descriurà la seva pel·lícula com Tot esperant Godot a l'espai

### Música

La cançó interpretada durant la introducció i els crèdits és Benson, Arizona. La música ha estat escrita per John Carpenter, i la lletra és de Bill Taylor

## Referències

* 1 2 SciFi-Universe. Dark Star (en anglès). SciFi-Universe, 23 de febrer de 2005.
* ↑ Time Out London. Dark Star movie review – Film (en anglès). Time Out London.
* ↑ Muir, John Kenneth. The Films of John Carpenter (en anglès). McFarland, 2000, p. 54.
# Estany dels Forats

L'Estany dels Forats és un estany del Pirineu, situat en el terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
És a 2.457,4 metres d'altitud, al centre del sector nord del terme al qual pertany, a prop al nord-oest del cim del Carlit, i també a prop, tot i que més lluny, al sud del Puig de Castell Isard.
L'Estany dels Forats és un indret visitat habitualment per les rutes excursionistes del sector nord del Massís del Carlit.

## Referències

* ↑ L'Estany dels Forats en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una ruta de Wikiloc
# Herman Gesellius

Herman Ernst Henrik Gesellius (Hèlsinki, 16 de gener de 1874 - Kirkkonummi, 24 de març de 1916) fou un arquitecte finlandès.