OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Becherovka

Becherovka és un licor fet a base d'herbes que li donen un gust amarg produït a la ciutat de Karlovy Vary (en alemany Karlsbad) a la República Txeca, el creador del qual fou Jan Becher. S'elabora amb una maceració de llavors d'anís, canyella i més de trenta altres herbes. La graduació alcohòlica és del 38%.
Becherovka és una beguda que generalment se serveix freda i s'utilitza sovint com a digestiu. També pot ser combinada amb aigua tònica, en un combinat que es coneix com un Beton (Becherovka, tònica i tall de llimona) paraula en txec que es tradueix per "formigó". S'utilitza en diversos països de l'antic bloc de l'Est com a remei casolà per l'artritis.

## Història

La producció comercial de Becherovka es va iniciar el 1807. De 1998 a 2003 va existir una versió eslovaca, fabricada per Zdenek Hoffmann a Domažlice a Bohèmia; Hoffmann va afirmar que Alfred Becher havia donat el seu avi la recepta el 1939, amb el dret a fabricar el producte, ja que estava preocupat que el secret no podria sobreviure a la guerra. Hoffmann va ser incapaç de provar això a la Cort, i el 2007 va ser condemnat pel tribunal de districte Domažlice.
Avui en dia només hi ha dues persones que coneixen el secret de tot el procés productiu: aquests dos són els únics autoritzats a entrar a la sala Drogikamr, on, un cop a la setmana, es prepara una barreja de les moltes herbes i les espècies utilitzades en la creació de la beguda. Algunes de les herbes són importats de l'estranger, i alguns creixen al voltant de Karlovy Vary.

## Referències

* ↑ Brandl, Franz. Koktejly (en txec). Grada Publishing a.s., p.160. ISBN 8024723921.
* ↑ Pawliszyn, R.:Vedlejší účinky bylinných likérů v geriatrické artritida. Potravinářské vědy. vol.14, pàg.31-35, 1996.
* ↑ 1997 Judgment protecting Mrs Baier-Becher's Rights
# Bech-Kleinmacher

Bech-Kleinmacher (en luxemburguès: Bech-Maacher; en alemany: Bech-Kleinmacher) és una vila de la comuna de Schengen, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Remich. Està a uns 19 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Abans de l'1 de gener de 2012, Bech-Kleinmacher va ser el centre administratiu de l'antiga comuna de Wellenstein, que es va dissoldre quan es va fusionar amb la comuna de Schengen

## Referències

* ↑ «Bech-Kleinmacher». [Consulta: 29 setembre 2015].
# Bechara El-Khoury

Bechara El-Khoury (Beirut, 18 de març de 1957) és un poeta i compositor franco-libanès.
El seu debut artístic es produí molt aviat, però no va ser fins al 1969 quan començà els seus seriosos estudis musicals a Beirut, sota la direcció d'Agop Arslanian (piano, harmonia, contrapunt, fuga i anàlisi), mentre avançava en els estudis generals. Entre 1971 i 1973 publicà tres volums de poesia. El 1973 cantà al cor de l'església de Sant Elies a Antelias, prop de Beirut, per al qual va compondre obres per a cor i orquestra.
El 1979, Bechara El-Khoury anà a París per prendre classes avançades en la composició de Pierre Petit (composició i orquestració). El 1983 la companyia Erato va enregistrar dos àlbums exclusivament simfònics de música concertant de Bechara El-Khoury. Aquest enregistrament fou fet per l'Orquestra Colonne sota la direcció de Pierre Dervaux i amb el pianista americà David Lively. Aquest mateix any, Khalil Gibran Centenary va organitzar un gran concert de gala televisat en el Théâtre des Champs-Élysées de París, durant el qual l'Orchestre Colonne, amb el director Pierre Dervaux i el pianista libanès Abdel Rahman El Bacha, que interpretaren un programa complet de les obres d'El-Khoury.
El 1985 compongué la seva Simfonia op. 37 Les Ruines de Beyrouth com un memorial de la Guerra Civil libanesa del 1975. El 1996, la companyia Forlane tornà a publicar en dos CDs, l'enregistrament complet de la seva música simfonico-concertant, realitzat per David Lively, Gerard Poulet, Abdel Rahman El Hacha i l'Orchestre Colonne dirigida per Pierre Dervaux.
Aquest mateix any va escriure el primer exercici del seu sextet de violins, encarregat per Shlomo Mintz per a la seva master class, que fou filmat a Tel-Aviv i mostrat públicament el 1997 en el Carnegie Hall de Nova York.
Des del 1979 està vivint a París. Ha estat membre del jurat pels exàmens en l'École Normale Supérieure de Musique de París des de 1980. L'any 2000, Bechara El-Khoury rebé el Premi Rossini de l'Académie des Beaux-Arts (Institut de França), i el 2001 fou nomenat Cavaller de l'Ordre del Cedre del Líban. El 2002 Naxos enregistrà un CD complet dedicat a la seva música simfònica amb l'Orquestra Simfònica Nacional d'Ucraïna dirigida per Volodymyr Sirenko.
El seu catàleg inclou unes 70 obres que s'han realitzat en diversos llocs, tal com: Théâtre des Champs Elysées, Sala Pleyel, Théâtre du Châtelet, Ràdio França, Sala Cortot, Leighton House Museum, Kíev Philarmonia, El Caire Òpera House, Teatre Noga de Tel-Aviv, Israel Ràdio i la Televisió, Gran Sérail a Beirut, Museu Enescu de Bucarest, etc. I que han estat interpretats per molts conjunts, entre ells l'Orquestra Colonne, l'Orquestra Simfònica Français, l'Orquestra Filharmònica de Moscou, l'Orquestra Simfònica del Caire, i a Ucraïna l'Orquestra Simfònica Nacional.
Alguns de llurs treballs han estat encarregats per Radio France, Musique Nouvelle el llibertat, de l'Orquestra Simfònica Français, i l'École Normale de Musique. La poderosa força d'una nova veu (Dixit, Ivan de March, Gramofono, febrer de 2003).
# Beckers Snacks (equip ciclista)

L'equip Beckers Snacks va ser un equip ciclista neerlandès que va competir professionalment entre el 1982 i el 1983.

## Principals victòries
### A les grans voltes

* Tour de França:
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Principals ciclistes

* Aad van den Hoek
* Hans Langerijs

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Bertran del Pojet

* No s'ha de confondre amb Bertrand du Pouget.
Bertran del Pojet (o Poget o Puget) (fl....1222...) fou un trobador occità.

## Vida

Es conserva una vida que ens informa que era castellà de Teunès, a Provença, i que era un cavaller generós i bon guerrer. I que feu bones cançons i sirventesos.
En realitat, se'n conserva només una tençó i un sirventès. Sembla que el trobador podria ser originari de Lo Puget Tenier; el castell de Teunès podria ser prop de Toló.

## Obra

* (87,1) Bona dona, d'una re que us deman (tençó, potser fictícia, amb una dama. Si no és fictícia, la trobairitz amb qui fa la tensó no ha estat identificada)
* (87,2) De sirventes aurai ganren perdutz (sirventès)

## Referències

* ↑ Frederic Mistral. Lo Tresaur dau Felibritge, sègle XIX.
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Cesare De Lollis, Di Bertran del Pojet, trovatore dell' età angioina, In: Miscellanea di studi critici edita in onore di Arturo Graf, Bergamo, 1913

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Bertran del Pojet és el número PC 87]
* Guido Favati (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, pàg. 348
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 278-280 [Reproducció de la vida, amb traducció a l'espanyol, i miniatures dels cançoners I i K]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-087/87%20-%20Bertran%20del%20Pojet.htm
# Benton (Kentucky)

Benton és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 4.197 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Benton tenia 4.197 habitants, 1.767 habitatges, i 1.111 famílies. La densitat de població era de 411,3 habitants/km².
Dels 1.767 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 35,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 25,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.250 $ i la renda mediana per família de 52.396 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.097 $ mentre que les dones 22.134 $. La renda per capita de la població era de 18.660 $. Entorn del 7,6% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Benton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Benton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mennouveaux

Mennouveaux és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 69 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mennouveaux era de 69 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 40 eren cases i 1 era un apartament. Dels 28 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mennouveaux el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 26 eren actives i 16 eren inactives. De les 26 persones actives 25 estaven ocupades (12 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 home). De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Mennouveaux hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mennouveaux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mennouveaux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Citocina inflamatòria

Una citocina inflamatòria o citocinina proinflamatòria és un tipus de molècula de senyalització (una citocina) que es segrega per les cèl·lules immunitàries com els limfòcits T auxiliars (Th) i macròfags, i alguns altres tipus de cèl·lules que promouen la inflamació. Inclouen interleucina-1 (IL-1), IL-12 i IL-18, factor de necrosi tumoral alfa (TNF-α), interferó gamma (IFNγ), factor estimulant de colònies de granulòcits i macròfags (GM-CSF) i jugant un paper important en la mediació de la resposta immunitària innata. Les citocines inflamatòries són produïdes majoritàriament per i involucrades en la regulació superior de les reaccions inflamatòries.
La producció crònica excessiva de citocines inflamatòries contribueix a malalties inflamatòries, relacionades amb diferents malalties, com l'ateroesclerosi i el càncer. La seva desregulació també ha estat relacionada amb la depressió i altres malalties neurològiques. Per mantenir la salut és necessari un equilibri entre les citocines proinflamatòries i antiinflamatòries. L'envelliment i l'exercici també tenen un paper en la quantitat d'inflamació des de l'alliberament de citocines proinflamatòries.
Les teràpies per tractar malalties inflamatòries inclouen anticossos monoclonals que neutralitzen les citocines inflamatòries o els seus receptors.

## Referències

* ↑ «Cytokines, inflammation, and pain». International Anesthesiology Clinics, vol. 45, 2, 2007, pàg. 27–37. DOI: 10.1097/aia.0b013e318034194e. PMC: 2785020. PMID: 17426506.
* ↑ «Pro- versus anti-inflammatory cytokines: myth or reality». Cellular and Molecular Biology (Noisy-le-Grand, France), vol. 47, 4, 2001, pàg. 695–702. PMID: 11502077.
* ↑ «Secondary amyloidosis in autoinflammatory diseases and the role of inflammation in renal damage». World Journal of Nephrology, vol. 5, 1, 01-01-2016, pàg. 66–75. DOI: 10.5527/wjn.v5.i1.66. PMC: 4707170. PMID: 26788465.
# Conquesta austriacista de Menorca

La conquesta austriacista de Menorca fou un dels episodis de la Guerra de Successió Espanyola, consistent a la conquesta de l'illa de Menorca per part de tropes militars angleses.

## Antecedents

A Menorca, abassegada per la forta guarnició espanyola que ocupava l'illa, es produí l'aixecament austriacista de Menorca el 20 d'octubre de 1706. La lluita entre carlistes i filipistes durà tres mesos, fins que el gener de 1707, Felip V envià un batalló de reforç al governador Diego Leonardo Dávila procedent de Toló, que tornà a controlar l'illa el 12 de gener de 1707.

## La conquesta dels anglesos

Anglaterra no perdia de vista les seves ambicions d'instal·lar-se fermament a la Mediterrània, i James Stanhope va salpar de Barcelona amb 600 anglesos, 600 portuguesos i 500 espanyols, als quals es van sumar a Mallorca 300 soldats més comandats per Joan Miquel Saura Morell, i arribà a Maó el 13 de setembre de 1708, on John Leake feia una setmana que esperava reconeixent el terreny.
Les tropes van desembarcar a Alcalfar el 14 de setembre i van trigar uns quants dies a arribar al Castell de Sant Felip per la manca de camins, on la guarnició de mil soldats, comandada pel capità francès La Jonquière i Diego Leonardo Dávila, es va rendir per evitar una massacre entre les dones i els nens refugiats.

## Conseqüències

Menorca era per als britànics un punt estratègic de consideració i gràcies a sa seva ajuda estratègica amb homes i doblers a l'emperador Habsburg, es va fer amb Gibraltar, Menorca i concessions comercials a Amèrica, convertint el port de Maó en el principal port britànic al Mediterrani fins a la presa de Malta, i als britànics en senyors del Mediterrani.
L'illa va romandre en mans britàniques fins a l'any 1802 tot i puntuals dominis francès i espanyol, i durant aquest període, van construir torres de defensa, castells, el fort Marlborough, es va fer segur el port de Maó, la capital va passar de Ciutadella a Maó, i es va construir la primera carretera entre Maó i Ciutadella, el Camí d'en Kane.

## Referències

* ↑ Casasnovas Camps, Miquel Àngel. Biblioteques, llibres i lectors: la cultura a Menorca entre la contrareforma. L'Abadia de Montserrat, 2001, p.192. ISBN 8484152545.
* ↑ Juan Vidal, Josep; Martínez Ruiz, Enrique. Política interior y exterior de los Borbones (en castellà). Ediciones AKAL, 2001, p.74. ISBN 8470904108.
* 1 2 Gregory, Desmond. Minorca, the illusory prize: a history of the British occupations of Minorca (en anglès). Associated University Presse, 1990, p.24-25. ISBN 0838633897.
* ↑ Frey, Linda; Frey, Marsha. The treaties of the War of the Spanish Succession: an historical and critical dictionary (en anglès). Greenwood Publishing Group, 1995, p.241. ISBN 0313278849.
# Bert Pronk

Huibert Pronk, més conegut com a Bert Pronk, (Scheveningen, 24 d'octubre de 1950 - Algarve, Portugal, 15 de març de 2005) va ser un ciclista neerlandès, professional entre 1974 i 1982. Els seus èxits esportius més destacats els aconseguí el 1977, amb la victòria a la Volta a Luxemburg i la Volta als Països Baixos. Va morir d'un càncer el 2005.

## Palmarès

* 1974
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 1975
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
** Vencedor d'una etapa de dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de l'Étoile des Espoirs
* 1977
** 1r de la Volta a Luxemburg i vencedor d'una etapa
** 1r de la Volta als Països Baixos

### Resultats als Tour de França

* 1976. 26è de la classificació general
* 1977. 12è de la classificació general
* 1979. 44è de la classificació general
* 1980. Abandona (1a etapa b)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1978. No surt (17a etapa)
* 1982. 68è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «Nederlandse oud-wielrenner Bert Pronk overleden» (en neerlandès). [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ «PRONK Hubert "Bert"». [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Bert PRONK» (en italià). [Consulta: 17 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Bert Pronk a sitiodeciclismo.net
# Bertran de Provença

Bertran de Provença és el nom dels següents personatges:
* Bertran I de Provença, comte de la branca avinyonesa o major de Provença
* Bertran II de Provença, també Bertran I de Sant Geli i Bertran I de Trípoli, comte de Provença, de Sant Gèli i de Trípoli
* Bertran II de Provença, comte de la branca jove dels comtes de Provença
# Battlefield: Bad Company

Battlefield: Bad Company (abreviat BFBC) és un videojoc d'acció en primera persona sota el desenvolupament de Digital Illusions CE. Actualment està previst que es llançarà per Xbox 360 i PlayStation 3, Bad Company serà el primer videojoc Battlefield de les consoles de setena generació. Més informació sobre les versions d'ordinador i PlayStation Portable s'estan especulant i pot ser anunciat aviat. Està previst que es llançarà pel 2008. El tràiler (teaser) es va llançar el 28 de febrer del 2007 mostrant entorns destructibles i molta jugabilitat visual.
Com en el Battlefield 2142, el nombre de classes de soldats és menor, acosneguint que es combinin diferents classes de soldats. Es crearan "noves armes i equips".

## Referències

* ↑ Notícia a Computerandvideogames.com
* ↑ «Battlefield: Bad Company Hands-on». GameSpot, 20-06-2007.
* ↑ Game Informer, Part 161, pàgines 61-63. Media:This Video

## Enllaços externs

* (anglès) Lloc web oficial de Battlefield Arxivat 2007-07-10 a Wayback Machine.
* (anglès) BattlefieldBadCompany.com Arxivat 2007-06-08 a Wayback Machine.
* (anglès) Tràiler de Battlefield: Bad Company
* (anglès) Battlefield: Bad Company a Gamespot
* (anglès) Videos a IGN Arxivat 2007-05-17 a Wayback Machine.
# Boxa als Jocs Mediterranis de 2018

La competició de boxa dels Jocs del Mediterrani de 2018 de Tarragona es va celebrar entre el 25 i el 30 de juny al pavelló esportiu de Torredembarra. La primera aparició d'aquest esport en els Jocs del Mediterrani va ser a Alexandria 1951 a Egipte.
La competició es va centrar només en la competició masculina repartint la competició en diverses categories segons el pes dels participants.

## Medaller per categoria

| Categoria | Or | Plata | Bronze |
| Menys de 52 kg | Gabriel Escobar | Hussin Almasri | Manuel Fabrizio Cappai Dusan Janjic |
| Menys de 56 kg | Raffaele Di Serio | Krenar Zeneli | Bilel Mhamdi Ali İhsan Alagas |
| Menys de 60 kg | Sofiane Oumhia | Hakan Doğan | Reda Benbaziz Alaa Shili |
| Menys de 64 kg | Tuğrulhan Erdemir | Abdelhaq Nadir | Eduardo Orozco Alexandros Tsanikidis |
| Menys de 69 kg | Walid Mohamed | Youba Sissokho Ndiaye | Onur Şipal Ahmed Tabai |
| Menys de 75 kg | Ahmad Ghosoun | Salvatore Cavallaro | Trifun Dasic Bamba Bengoro |
| Menys de 81 kg | Abdelrahman Abdelgawwad | Bayram Malkan | Mohamed Houmri Polyneikis Kalamaras |
| Menys de 91 kg | Aziz Abbes Mouhiidine | Toni Filipi | Paul Omba Burak Aksin |
| Més de 91 kg | Yousry Hafez | Mohamed Firisse | Djamili Aboudou Mohamad Mulayes |

## Medaller per país

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Egipte | 3 | - | - | 3 |
| 2 | Itàlia | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | Turquia | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 4 | Espanya | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4 | Síria | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 6 | França | 1 | - | 3 | 4 |
| 7 | Marroc | - | 2 | - | 2 |
| 8 | Albània | - | 1 | - | 1 |
| 8 | Croàcia | - | 1 | - | 1 |
| 10 | Tunísia | - | - | 3 | 3 |
| 11 | Algèria | - | - | 2 | 2 |
| 11 | Grècia | - | - | 2 | 2 |
| 11 | Sèrbia | - | - | 2 | 2 |
| Total | Total | 9 | 9 | 18 | 36 |

## Referències

* ↑ «Boxa - Jocs Mediterranis 2018». Arxivat de l'original el 2018-05-25. [Consulta: 24 maig 2018].
# Antoni Aymemí Ferrer

Antoni Aymemi Ferrer (1870-1941), fou un missioner català, nascut a Almoster i germà del també missioner Josep Aymemí Ferrer, fundador el 1926 dels establiments de Basilé i Nasupú a la Guinea Equatorial a l'illa de Fernando Poo avui de Bioko.
Va traduir un catecisme i altres llibres religiosos a la llengua bubi, llengua pròpia dels nadius de Bioko (els bubis). També va escriure un diccionari bubi-espanyol i alguns estudis sobre l'ètnia bubi.

## Referències

* ↑ Personatges Il·lustres del baix Camp i el Tarragonès. Aias, 2009, p. 15.
* ↑ Anguera, Pere. Història dels pobles del Baix Camp. Reus: Reus Diari, 1989, p. 79.
# Mohammed Abdullah Zidan

* No confondre amb Zinédine Zidane, exfutbolista francès
Mohammed Abdullah Zidan (àrab: محمد عبدالله زيدان, Muḥammad ʿAbd Allāh Zīdān) (Port Said, 11 de desembre de 1981) és un notable exfutbolista egipci internacional a la selecció egípcia.

## Carrera professional

Zidan va començar a jugar a futbol a l'equip del seu poble, l'Al-Masry el 1998. Ja ho feia de davanter. Ha destacat a clubs com el Werder Bremen, 1. FSV Mainz 05, Hamburger SV o Borussia Dortmund.

## Referències

* ↑ «Mohamed Zidan career stats». Football Database.eu [Consulta: 22 desembre 2012].
* ↑ «Mohamed Zidan Danish league stats». Superstats.dk [Consulta: 22 octubre 2012].
* ↑ «Mohamed Zidan Europe stats». UEFA.com [Consulta: 22 octubre 2012].
* ↑ «Mohamed Zidan Etisalat competitions stats». PLC. [Consulta: 16 gener 2013].
* ↑ «UAE current season competitions stats». UAE FA. [Consulta: 16 gener 2013].
# Seiichi Sugano

Seiichi Sugano (Otaru, Hokkaidō, Japó, 17 de desembre de 1939 - Nova York, Estats Inits, 29 d'agost de 2010) va ser un aikidoka japonès. Començà a practicar Aikido el 1957 i el 1959 va entrar a l'Aikikai Hombu Dojo. De 1965 a 1979 va viure i ensenyar a Austràlia, passant després a Bèlgica, fins que el 1988 es traslladà a Nova York, ensenyant des d'aleshores al New York Aikikai.

## Referències

* ↑ Bull, Wagner J. Aikido - O Caminho Da Sabedoria - a Teoria (en portuguès). Editora Pensamento, 2012, p. 128. ISBN 8531513200.

## Enllaços externs

* http://www.nyaikikai.com/