OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lidiya Tseraskaya

Lidiya Tseraskaya (rus: Лидия Петровна Цераская) (Astracan, 23 de juny de 1855 - Moscou, 22 de desembre de 1931) va ser una astrònoma russa.
Tseraskaya va néixer a Astracan i es va graduar a l'Institut del Mestre de Petersburg. Va treballar a l'Observatori de Moscou, on va descobrir 219 estrelles variables; entre ells (1905) Variable RV Tauri i va reconèixer la seva singularitat. El cràter venusià Tseraskaya va rebre el seu nom. Els seus articles acadèmics es van publicar amb el nom del seu marit, W. Ceraski.
Tseraskaya estava casada amb Vitold Tserasky (1849–1925), també conegut com Vitol'd Karlovic Tseraskiy o Witold Ceraski, que va ser professor d'astronomia a la Universitat de Moscou i director de l'Observatori de Moscou (105); l'asteroide 807 Ceraskia i el cràter lunar Tseraskiy van ser nomenats en honor seu.

## Referències

* 1 2 «Tseraskaya» (en anglès). Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program.
* 1 2 Hockey, Thomas; Trimble, Virginia; Williams, Thomas R.; Bracher, Katherine; Jarrell, Richard A.; Marché, Jordan D.; Ragep, F. Jamil. The Biographical Encyclopedia of Astronomers (en anglès), 2009.
* ↑ Schmadel, Lutz D. «(807) Ceraskia». A: Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). Springer Berlin Heidelberg, 2007, p. 75. DOI 10.1007/978-3-540-29925-7_808. ISBN 978-3-540-00238-3.
# Leptodactylus spixi

Leptodactylus spixi és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Heyer, R., Arzabe, C. & Carnaval, A.C. 2004. Leptodactylus spixi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Llau de les Esplugues

La llau de les Esplugues, és una llau del terme de la Pobla de Segur, al Pallars Jussà, prop del límit amb l'actual terme de Baix Pallars, del Pallars Sobirà (antic terme de Peramea).
Deu el seu nom a la presència de nombroses balmes, esplugues, com la que a la vall principal del Barranc de Sant Pere conté les restes del monestir de Sant Pere de les Maleses.
Es forma a prop i just al nord del poble de Montsor, en els vessants orientals del Serrat de la Pleta, des d'on davalla cap a llevant passant pel nord de la Muntanyeta de Comursí, al nord-est de la qual s'aboca en el barranc de Sant Pere.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llei de la conductivitat de Wiedemann-Franz

La llei de la conductivitsat de Wiedemann-Franz estableix per als metalls que el quocient entre la conductivitat tèrmica (κ) i la conductivitat elèctrica (σ) és proporcional a la temperatura absoluta (T) multiplicada per la constant de proporcionalitat (L) o «nombre de Lorenz»:
   ${\frac {\kappa }{\sigma }}=LT$
Aquesta llei empírica porta els noms dels físics alemanys Gustav Wiedemann (1826-1899) i Rudolph Franz (1826-1902), qui el 1853 informà que κ/σ tenia aproximadament el mateix valor per als diferents metalls a la mateixa temperatura. La proporcionalitat de κ/σ amb la temperatura va ser descoberta per Ludvig Lorenz el 1872.

## Notes

* ↑ La constant de proporcionalitat és igual a: $L={\frac {\kappa }{\sigma T}}={\frac {\pi ^{2}}{3}}\left({\frac {k_{B}}{e}}\right)^{2}=2.44\times 10^{-8}\,\mathrm {W\,\Omega \,K^{-2}}$ .:
* ↑ Franz, R.; Wiedemann, G. «Ueber die Wärme-Leitungsfähigkeit der Metalle» (en alemany). Annalen der Physik, 165, 8, 1853, pàg. 497–531. Bibcode: 1853AnP...165..497F. DOI: 10.1002/andp.18531650802.

## Font

* Clifford A. Pickover, De Arquimedes a Hawking. Las leyes de la ciencia y sus descubridores, traducción de Joan Lluís Riera, Crítica, Barcelona, 2009, págs. 475-482.
# Corral d'en Pujol (Sant Pere de Ribes)

El Corral d'en Pujol és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada al camí antic de la Carretera, després de les Casetes d'en Portacreu. Es tracta d'un antic corral que va ser ampliat i habilitat com a habitatge. Consta de dos cossos adossats de planta baixa i pis amb la coberta a una sola vessant, una lleugerament més alta que l'altra. Cadascuna consta d'un portal, la primera d'arc escarser arrebossat i la segona d'arc pla arrebossat. Al pis hi ha dues finestres d'arc pla arrebossat en cada cos. A la façana de mestral hi ha adossat un petit cos annex. El ràfec està acabat amb una imbricació de teules i rajoles ceràmiques. L'acabat exterior és arrebossat i pintat. L'edifici queda tancat per un baluard, que s'obre amb un portal amb llinda de fusta situat a xaloc. Dins del pati hi ha dos cossos annexes en estat ruïnós. Fora del recinte hi ha un cos modern adossat, d'un sol nivell d'alçat.

## Història

Segons consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, el Corral d'en Pujol pertanyia a Miquel Ballester, de Sitges.

## Referències

* 1 2 «Corral d'en Pujol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Corral d'en Pujol, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Sogra per sorpresa

Sogra per sorpresa (originalment en francès, Belle Fille és una pel·lícula de comèdia francesa dirigida per Méliane Marcaggi i estrenada el 2020. L'11 de maig de 2022 es va estrenar el doblatge en català central a TV3. També s'ha editat una versió doblada al valencià per a À Punt.

## Sinopsi

Descobrint que el seu marit l'enganya, la Louise finalment decideix pensar en ella mateixa i marxa a Còrsega per desconnectar durant un cap de setmana. Passa una nit boja amb un guapo desconegut. Només amb un noi perquè, de bon matí, no es desperta. L'Andrea, la seva mare, arriba al lloc dels fets i de seguida pren la Louise per la nora que sempre ha somiat. Atrapada, la Louise haurà de fer el paper de la nora ideal durant uns dies. El problema és que la seva nova sogra no la vol deixar anar.

## Repartiment

* Alexandra Lamy: Louise Blancard
* Miou-Miou: Andréa Lucciani
* Jonathan Zaccaï: Anto Lucciani
* Thomas Dutronc: Florent Lucciani
* Patrick Mille: Marc Blancard
* Guillaume Bouchède: Rodolphe
* Léa Léviant: Manon Blancard
* Michel Ferracci: Battistu
* Éric Naggar: el recepcionista
* Sébastien Castro: director comercial de funerals
* Christophe Duthuron: el capellà
* Loïc Legendre: el veterinari
* Jean-Philippe Ricci: un gendarme
* Frank Bellocq: Arthur
* Philippe Dusseau: client del taller

## Referències

* ↑ «Belle Fille» (en francès). Unifrance.
* ↑ «"Sogra per sorpresa", a "La gran pel·lícula"». TV3, 04-05-2022. [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ «Programació». À Punt. [Consulta: 19 juliol 2023].
# Barbus amanpoae

Barbus amanpoae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mojarka

Mojarka (en rus: Можарка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 682 habitants. Pertany al districte de Kuràguino.

## Referències

* ↑ Топокарты ГГЦ
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Monghidoro

Monghidoro és un municipi situat al territori de la Ciutat metropolitana de Bolonya, a la regió de l'Emília-Romanya, (Itàlia).
Monghidoro limita amb els municipis de Firenzuola, Loiano, Monterenzio, Monzuno i San Benedetto Val di Sambro.

## Galeria

* Alpe di Monghidoro
* Plaça de St. Leonard
* Mapa del municipi dins de la província de Bolonya
# Monika Szwaja

Monika Szwaja (12 de desembre de 1949―Szczecin, 22 de novembre de 2015) va ser una periodista, professora i escriptora polonesa. Filla d'Heleny Zakrzewskie i Teòfil Szwai. Va cursar els estudis en la Universitat Adam Mickiewicz de Poznań. Va treballar en el Centre de televisió de Szczecin com a professora de polonès i història. Se li va concedir el títol d'ambaixadora de Szczecin el 2004. Va ser mare de Lawrence Szwaja. Va morir el 22 de desembre de 2015 als 65 anys.

## Referències

* ↑ szczecin. «Sylwetki Ambasadorów» (en polonès). [Consulta: 24 novembre 2015].
* ↑ radioszcecin. «Odeszła Monika Szwaja» (en polonès), 22-11-2015. [Consulta: 24 novembre 2015].
* ↑ ksiaznica. «Spotkanie autorskie z Moniką Szwaj» (en polonès). Arxivat de l'original el 2015-11-23. [Consulta: 24 novembre 2015].
# Monika Helfer

Monika Helfer (Au, Vorarlberg, Àustria, 18 d'octubre de 1947) és una escriptora austríaca.
Casada amb l'escriptor Michael Köhlmeier, viu i treballa a Hohenems (Vorarlberg).

## Obra (en alemany)
### Novel·la

* Die wilden Kinder (1984)
* Mulo. Eine Sage (1986)
* Ich lieb Dich überhaupt nicht mehr (1989)
* Der Neffe (1991)
* Oskar und Lilli (1994)
* Kleine Fürstin (1995)
* Wenn der Bräutigam kommt (1998)
* Bestien im Frühling (1999)
* Mein Mörder (1999)
* Rosie in New York (2002)
* Rosie in Wien (2004)

### Teatre

* Die Aufsässige (1992)
* Bestien im Frühling (1999)

### Radiocomèdia

* Der Zorn des Meisters (1979)
* Indische Tempeltänzerin (1981)
* Oskar und Lilli (1994) (premi de la televisió austríaca)

## Premis

* Ehrengabe für Kunst und Wissenschaft de la província Vorarlberg (1973)
* Staatsstipendium del govern austríac(1980)
* Franz-Michael-Felder-Medaille für Verdienste um die Literatur Vorarlbergs (1985)
* Literaturstipendium de Vorarlberg (1989)
* Förderungspreis del govern austríac (1991)
* Dramatikerstipendium del govern austríac (1992)
* Österreichischer Würdigungspreis für Literatur (1997)
# Monika Linkytė

Monika Linkytė (nascuda el 3 de juny de 1992) és una cantant lituana que va representar aquest país al Festival d'Eurovisió el 2015, juntament amb el cantant, també lituà, Vaidas Baumila, amb la cançó "This Time". La Monika ja va intentar representar amb anterioritat el seu país al festival d'Eurovisió. Concretament, ho va intentar els anys 2010, 2011, 2012, 2013 i 2014.

## Discografia

* TBA (2015)

## Referències

* ↑ http://wiwibloggs.com/2015/02/21/lithuania-winner-final-eurovizijos-2015-this-time/80996/
# Montigalà

«Montigalà» té aquests significats:
* Montigalà (Badalona), un barri de Badalona.
* Turó de Montigalà, una muntanya de Badalona.
* Centre Comercial Montigalà, centre comercial de Badalona.
* Creu de Montigalà, monument situat al cim del turó de Montigalà.
* Parc de Montigalà, parc situat al barri de Montigalà.
# Mostela tropical

La mostela tropical (Neogale africana) és una espècie de mamífer pertanyent a la família dels mustèlids. Malgrat el seu nom científic, no es troba a Àfrica, sinó a la conca del riu Amazones al Brasil, l'Equador, el Perú, el sud de Colòmbia i el nord de Bolívia.

## Subespècies

* Neogale africana africana (Desmarest, 1818).
* Neogale africana stolzmanni (Taczanowski, 1881). Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UICN (anglès)
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ «Mustela africana». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ Taczanowski, L., 1881. Description d'une nouvelle espece du genre Mustela du Perou nord-oriental. Proc. Zool. Soc. London, 1881: 835–836.

## Bibliografia

* Desmarest, A. G., 1818. Nouv. Dict. Hist. Nat., Nouv., ed. 9: 376.
* Emmons, L.H.: Neotropical Rainforest Mammals, 2a edició, University of Chicago Press. ISBN 0-226-20721-8. Any 1997.
* Izor, R. i de la Torre, L., 1978. A new species of weasel (Mustela) form the highlands of Colombia, with comments on the evolution and distribution of South American weasels. Journal of Mammalogy 59(1): 92-102.
* Schreiber, A., Wirth, R., Riffel, M. i Van Rompaey, H., 1989. Weasels, civets, mongooses, and their relatives. An Action Plan for the conservation of mustelids and viverrids. UICN, Gland, Suïssa.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Mostel·lària

Mostel·lària és una comèdia escrita pel comediògraf romà Plaute. El títol traduït al català és La comèdia del fantasma i, de vegades, La mansió encantada. L'acció té lloc a Atenes, en un carrer davant de la casa de Teopròpides i Simó.

## Personatges principals

* Teopròpides: mercader atenès.
* Filòlaques: el fill de Teopròpides.
* Tranió: esclau de Teopròpides.
* Filemàcia: cortesana comprada per Filòlaques.
* Cal·lidàmates: amic de Filòlaques.
* Simó: veí de Teopròpides.
* Misarguirides: prestador.

## Argument

Un jove anomenat Filòlaques (nom que significa 'L'aficionat al joc') aprofita durant tres anys l'absència del seu pare, Teopròpides (que viatja per negocis) per a donar-se la gran vida. Filòlaques, a més, ha demanat un elevat préstec per comprar la llibertat de l'esclava que estima, dilapidant la fortuna familiar. Un dia, mentre està celebrant una festa que ja dura uns quants dies amb uns amics, el seu esclau Tranió anuncia l'arribada imprevista del pare. Entre el pànic general, Tranió té una idea: tancar Filòlaques i els seus amics dins la casa i fer creure al pare que la casa està encantada i és perillós entrar-hi.
Lamentablement, en aquell moment, un prestador arriba per reclamar els diners que ha prestat a Filòlaques. Tranió pensa ràpidament i fingeix que els diners van ser prestats per comprar la casa del costat, propietat del veí Simó. Teopròpides retorna els diners al prestador, tot content per veure que per fi el seu fill té iniciativa per als negocis. Teopròpides insisteix, però, a veure la seva compra com més aviat millor, i Tranió es troba de nou en un embolic; amb quin pretext pot fer entrar el seu amo a casa del veí? L'esclau convenç el veí Simó que Teopròpides vol entrar a casa seva només per admirar el seu pati, ja que ha sentit que està molt ben construït i en vol copiar l'estil.
Aviat, l'engany queda al descobert, però Filòlaques i l'esclau se salven in extremis gràcies a Cal·lidàmates, un amic del primer que es presta a reemborsar el deute.

## Traduccions catalanes

* Plaute, Mostel·lària, una de fantasmes. Traducció d'Esther Artigas. Martorell: Adesiara Editorial, maig 2023.
# Monument Nacional de Fort Matanzas

El Monument Nacional Fort Matanzas (en anglès Fort Matanzas National Monument) és un Monument Nacional dels Estats Units administrat pel Servei Nacional de Parcs. El monument consisteix en un fort espanyol construït el 1740 i aproximadament 100 acres (0.4 km²) de saladar a la riba del riu Matanzas i unes illes barrera a la costa Atlàntica del nord de l'estat de Florida. És administrat pel Servei Nacional de Parcs conjuntament amb el Castell de San Marcos i altres atractius turístics de la ciutat de Saint Augustine (Florida).

## Història

El 1739 va esclatar la Guerra de l'Orella de Jenkins. El general James Oglethorpe va posar setge al Castell de San Marcos, bloquejant la desembocadura del riu Matanzas, confiant a poder rendir-ho amb un bombardeig continu. En veure que els canons no tenien efectivitat a causa de la resistència de la tellerina amb la qual s'havia construït el fort, va decidir rendir la plaça per gana. No obstant això, un petit navili espanyol va poder evadir el bloqueig i donar avís a l'Havana, des d'on es van enviar subministraments. Als 38 dies els britànics van aixecar el setge sense haver aconseguit rendir el castell.
Per protegir el Castell de Sant Marc de futurs perills i evitar el setge per terra es va veure la necessitat de protegir l'entrada a Saint Augustine a través del riu Matanzas, i per a això es va manar construir el Fort Matanzas, amb el qual es van prevenir futures incursions per terra contra el fort de San Marcos.

## Restauració i ús modern

El 1914 van començar les obres de restauració del deteriorat fort, la qual cosa va permetre que el 1924 se li concedís la posició de Monument Nacional i el 10 d'agost de 1933 el seu manteniment va passar des del Departament de Guerra al Servei de Parcs Nacionals. Gràcies a la seva consideració com a àrea històrica sota el control del Servei de Parcs el Monument nacional, va ser inclòs en la llista del Registre Nacional de Llocs Històrics el 15 d'octubre de 1966.
El 31 de desembre de 2008 es va afegir per separat l'oficina principal i el centre de visitants del Monument Nacional Fort Matanzas, construïda en 1936, al Registre Nacional a causa del seu valor com a exemple significatiu del disseny arquitectònic particular del Servei de Parcs Nacionals.
Només es pot accedir al fort mitjançant visites guiades en bot. Existeixen pistes per a senderistes a l'illa barrera.

## Referències

* ↑ http://www.nps.gov/foma/espanol/index.htm
* 1 2 Luis R. Arana; Jean Parker Waterbury Defenses and Defenders at St. Augustine: A Collection of Writings. St. Augustine Historical Society, 1999, p. 145 [Consulta: 1r maig 2013].

## Enllaços externs

* Castillo de San Marcos National Monument (anglès)
* Descripción de «Fort Marion» en una guía de viajes de 1867 (anglès)
* Castillo's Historic Civil Engineering Landmark information (anglès)
# Montmoure

Montmoure és un antic poble de França al departament del Tarn, que avui forma part de la vila de Saint­-Amancet a la que fou agregada el 1824. El nom està format per «mont», i « moure », que vol dir "nas" (un sortint elevat artificial). El 1239 el castell d'Escoussens fou concedit pel comte de Tolosa a Guilhaume Fort de Beaufort i Arnaud de Ventenac esmentats com a senyors de Montmoure; per un acord entre els dos consenyors datat el 1246, Arnaud de Ventenac esdevingué únic senyor de Montis Mauri. L'església parroquial de Santa Maria Magdalena és del segle xi però s'esmenta per primer cop el 1523 al testament d'Astul, senyor de Montmoure, que demanava ser enterrat en aquesta església; fou destruïda en gran part durant les guerres de religió; el 1789 fou agregada a Saint-Vincent de Cahuzac; estava en ruïnes el 1890.

## Referències

Saint-Amancet
# Muhlenbach (Luxemburg)

Muhlenbach (en luxemburguès: Millebaach) és un dels 24 barris de la ciutat de Luxemburg. El 2014 tenia 1.652 habitants. Està situat a l'extrem nord de la ciutat.

## Vegeu també

* Barris de la Ciutat de Luxemburg

## Referències

* ↑ «Statistiques sur la Villa de Luxembourg. Etat de la population 2014. Muhlenbach» (PDF) (en francès) p. 43-44. Ville de Luxembuourg. [Consulta: 18 agost 2015].
# Muhlbach (Luxemburg)

Muhlbach (en luxemburguès: Milbech; en alemany: Mühlbach) és una vila de la comuna de Contern del districte de Luxemburg al cantó de Luxemburg.

## Vegeu també

* Llista de viles de Luxemburg
# Muhibbe Darga

Ayşe Muhibbe Darga (Istanbul, 13 de juny de 1921 - 6 de març de 2018) va ser una de les primeres arqueòlogues de Turquia. Era una dels pocs experts turcs en hititologia, jeroglífics i escriptura cuneïforme. Darga va escriure moltes llibres tant en el seu càrrec com a les seves memòries. També és l'autora del llibre La Dona en Anatòlia Antiga, que va escriure utilitzant fonts hitites.
El 2008, 10 anys abans de la seva mort, es va publicar un llibre d'arqueologia com a homenatge a Darga.

## Referències

* ↑ http://www.cumhuriyet.com.tr/haber/arkeolog-muhibbe-darga-yasamini-yitirdi-938724
* ↑ https://www.hurriyet.com.tr/yazarlar/ilber-ortayli/muhibbe-darga-40767999
* ↑ https://www.aktuelarkeoloji.com.tr/prof-dr-muhibbe-darga-aramizdan-ayrildi
* ↑ https://www.zerobooksonline.com/tr/urun/muhibbe-darga-armagani_11_34184.html Arxivat 2020-03-27 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Halet Çambel
* Muazzez İlmiye Çığ
* Suzan Kahramaner

## Enllaços externs

* Imatge de joventot
* Llista dels seus llibres des de 1950
# Museu el Gramàtic

Museu (grec antic: Μουσαῖος, Mousaios) fou un gramàtic grec del segle vi conegut per ser l'autor d'un famós poema sobre els amors d'Hero i Leandre.
De la seva història personal no es coneix res, però és amb seguretat molt posterior en el temps al mític poeta Museu, si és que va existir, i hauria viscut al segle vi. L'estil general de l'obra és ben diferent dels poemes dels autors antics. El poema no fou descobert fins al segle xiii, i ha estat publicat repetidament.

## Traduccions

El poema Hero i Leandre ha estat traduït al català per:
* Pau Bertran i Bros, el 1888 (en vers)
* Josep Maria Pellicer i Pagès, el 1894 (en vers)
* Lluís Segalà i Estalella, el 1915 (en prosa)
* Ambrosi Carrion, el 1915 (en vers)
Totes aquestes traduccions foren publicades el 1915 per l'Institut de la Llengua Catalana, de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Referències

* ↑ 4.Musaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1127
# Museu diocesà de l'Alguer

El Museu diocesà de l'Alguer o Església del Rosari o del Roser és un edifici situat entre el carrer Mallorca i el carrer Duomo de l'Alguer, molt a prop de la catedral de Santa Maria. Està catalogat entre els Béns Culturals per la Regió Autònoma de Sardenya.

## El museu i la seva col·lecció

El museu diocesà exposa art sacre relacionada amb la història de l'Alguer i provinent de les seves esglésies, i en particular de la seva catedral. Hi ha peces d'argenteria, escultures de llenya (fusta), i diversos quadres.
El seu director del 2000 al 2011 fou el sacerdot i activista cultural Antoni Nughes.

## L'edifici

És un edifici complex, que no s'entén sense tenir en compte els edificis que hi havia abans. En aquest sentit, destaquen els dos portals amb arcs de mig punt en dos colors, pedra calcària i roca volcànica, que es veuen des del carrer Mallorca i poden tenir a veure amb un edifici preexistent d'entre els segles XII i XIV, que es transformà en un edifici senyorial afegint un cos al costat i traslladant les entrades al carrer Duomo. Al segle xvii la confraria del Rosari va comprar l'edifici i el va reconstruir per incloure un oratori amb volta de canó, il·luminat per un òcul al cim del frontó i dues finestres.

## Referències

* 1 2 «Museu diocesà de l'Alguer». Sardegna Cultura. Regione Autonoma della Sardegna. Arxivat de l'original el 13 de setembre 2018. [Consulta: 12 setembre 2018].
* ↑ «Museu diocesà de l'Alguer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia complementària

* V. Angius, "Alghero", in G. Casalis, Dizionario geografico storico-statistico-commerciale degli Stati di S.M. il Re di Sardegna, I, Torino, G. Maspero, 1833, pp. 77-126;
* F. Segni Pulvirenti-A. Sari, Architettura tardogotica e d'influsso rinascimentale, collana "Storia dell'arte in Sardegna", Nuoro, Ilisso, 1994, p. 112;
* L. Deriu, Alghero. La città antica. Immagini e percorsi, Sassari, Carlo Delfino, 2000, pp. 54-55, 93.