OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gilbert Arthur à Beckett

Gilbert Arthur à Beckett (Hammersmith, 1837 – 15 d'octubre de 1891) va ser un escriptor anglès.
Fou el major dels fills de Gilbert Abbott à Beckett i germà del periodista Arthur William à Beckett. Graduat en Christ Church, Universitat d'Oxford en 1860, va ingressar en la Cort de Justícia de Londres, el Lincoln's Inn, però la seva atenció es dirigia cap al teatre, produint Diamonds and Hearts en el Haymarket Theatre el 1867. A aquesta obra li van seguir diverses comèdies lleugeres.
Les obres de Beckett inclouen nombres satírics i de pantomima, el llibret de Savonarola (Hamburg, 1884) i The Canterbury Pilgrims (Druy Lane, 1884) per a la música escrita per C.V. Stanford. The Happy Land (Royal Court Theatre, 1873), una atrevida sàtira política i burlesca de l'obra del seu cosí llunyà W. S. Gilbert, The Wicked World, va ser escrita al costat d'aquest (que va treballar sota el pseudònim F. L. Tomline). Amb el compositor Alfred Cellier, Beckett va escriure l'opereta Two Foster Brothers (St George's Hall, 1877).
En els últims anys de la seva vida va estar en la direcció de la revista Punch, i va anar l'inventor d'una de les idees de major èxit en les tires còmiques d'aquesta: Dropping the Pilot.

## Referències

* Oxford Dictionary, en anglès.
* A Short Biographical Dictionary of English Literature, 1910. En domini públic.
* The Happy Land, en anglès.
# Pastisseria Miquel

La Pastisseria Miquel és un comerç emblemàtic del Masnou, situat al carrer Pere Grau 59, dedicat a la rebosteria tradicional. És conegut, entre d'altres, per les seves postres tradicionals, les Masnovines i el torró d'Ocata. Va ser fundada per Joan Pagés i Oliver (el Masnou, 1882-1964). Després d'alguns relleus generacionals, l'any 1973 el negoci va ser inscrit com a Pastisseria Miquel per Miquel Garolera que es va fer càrrec del negoci.

## Referències

* ↑ Tasta el Masnou: Catàleg de productes de la gastronomia local. El Masnou: Ajuntament del Masnou, p. 11 [Consulta: 3 desembre 2021].
* ↑ Masnovines. Consell Comarcal del Maresme [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ Masnovines. Mapes de Patrimoni Cultural [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ Torró d'Ocata. Consell Comarcal del Maresme [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ Productes del Masnou. Costa de Barcelona i el Maresme [Consulta: 14 gener 2022]. Arxivat 14 de gener 2022 a Wayback Machine.
* ↑ Torró d'Ocata. Mapes de Patrimoni Cultural [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ Exposició "Comerços emblemàtics del Masnou". El Masnou: Ajuntament del Masnou [Consulta: 3 desembre 2021].
# Orostachys

Orostachys és un gènere amb 54 espècies de plantes de flors que pertanyen a la família de les Crassulaceae.

## Espècies seleccionades

* Orostachys aggregata
* Orostachys aliciae
* Orostachys boehmeri
* Orostachys cartilaginea
* Orostachys chanetii
* Orostachys chlorantha
* Orostachys chongsunensis
* Orostachys erubescens

## Referències

* ↑ Llista completa d'espècies
# Reginald Pole

Reginald Pole (Març de 1500 - 17 de novembre de 1558) fou arquebisbe de Canterbury i cardenal de l'Església Catòlica.

## Joventut

Qui fou l'últim arquebisbe catòlic de Canterbury, Reginald Pole, nasqué al castell de Stourton, Straffordshire, el març de l'any 1500. Era fill de Sir Richard Pole i de Margaret Pole, comtessa de Salisbury. Reginald Pole ingressà el 1512 al Magdalen College d'Oxford, on seria alumne del clergue William Latimer i dels humanistes Lluís Vives i Thomas Linacre. Amb tot, el 1521 viatjaria a Pàdua, on entraria en contacte amb importants personatges i promotors del renaixement italià com Pietro Bembo, Giovanni Pietro Carafa (futur Papa Pau IV), Pier Paolo Vergerio el Jove i Pietro Martire Vermigli. Els seus estudis foren finançats en part per ser seguidor del Corpus Christi College d'Oxford, fet que li permeté estudiar a l'estranger durant tres anys.
Pole tornà a Anglaterra el juliol de 1526, i fou llavors quan Enric VIII li oferí l'arquebisbat de York o la diòcesi de Winchester a canvi de què recolzés el divorci d'Enric VIII amb Caterina d'Aragó. Reginald Pole no acceptà l'oferta i es veié obligat a exiliar-se a França i a Itàlia l'any 1532, on continuà els seus estudis tant a Pàdua com a París. La seva carrera eclesiàstica comença el 1536, quan el Papa Pau III el nomenà cardenal. El 1542 fou designat com un dels tres candidats a presidir el Concili de Trento i, a la mort del Papa Pau III, estigué a tan sols un vot d'esdevenir Papa de Roma.

## Arquebisbe de Canterbury

La mort d'Eduard VI el 6 de juliol de 1553 i la posterior coronació de la catòlica Maria I Tudor al tron d'Anglaterra precipità el retorn de l'exili de Reginald Pole; tanmateix el retorn fou deliberadament posposat fins al 1554 per evitar que la seva arribada a Anglaterra provoqués un revifament dels opositors al matrimoni de Maria I amb el fill de l'Emperador Carles V, Felip II de Castella. Amb tot, el 1557 Reginald Pole és nomenat arquebisbe de Canterbury, títol que conservaria fins a la seva mort el 17 de novembre de l'any 1558, unes hores després de la mort de la reina Maria I. Reginald Pole es convertí en una figura molt influent durant el regnat de Maria I, i compartí la responsabilitat de la persecució i la crema en massa de protestants, fet que donaria a la reina Maria el sobrenom de "Maria la Sanguinària". Contràriament a les seves intencions, Reginald Pole contribuí al desprestigi de l'Església Catòlica a Anglaterra i reforçà els arguments dels reformistes anglesos.

## Referències

* ↑ «Britannia Biographies». Britannia.com. Arxivat de l'original el 2014-08-21. [Consulta: 5 desembre 2011].
# Jinbao

Jinbao és la marca registrada de l'empresa xinesa de fabricació d'instruments musicals Tianjin Jinbao Musical Instruments Co., Ltd, fundada el 1984 a Tianjin, que també usa les marques JB, Jin Bao i Mes. Jinbao produïx instruments de percussió, vent fusta i vent metall, a més d'accessoris i fundes.

## Història

En 1984, l'empresari Liu Ming llogà unes cases velles i empleà una dotzena de treballadors per a fer motles: en un viatge a Pequín per a dur uns visos, Liu va vore com uns operaris estudiaven el disseny d'una caixa (instrument), ja que llavors no hi havia moltes empreses xineses capaces de fabricar-ne; Liu s'endugué la caixa i, gràcies als seus coneixements d'enginyeria mecànica, aconseguí que una setmana després li n'encomanaren la fabricació; encara en el mateix any, les primeres bateries de Jinbao es presentaren en una mostra d'instruments a Tientxin però ningú s'interessava per ells fins que Liu exclamà «No puc creure que ningú pare compte a una bateria tan bona!»
El 1997, Liu i els seus treballadors acudiren a una fira d'instruments alemanya sense saber cap idioma estranger, per la qual cosa tingueren d'usar la comunicació no verbal i, encara que venien les seues bateries a preus molt baixos (entre els cent i els dos-cents dòlars), s'adonaren que la diferència de qualitat entre els seus productes i els altres era molt gran, en tornar a la Xina Liu decidí reformar l'empresa i millorar la gestió. L'any següent, la Tianjin Jinbao Musical Instrument Factory s'incorporà definitivament com a Tianjin Jinbao Musical Instrument Co, Ltd. L'empresa ocupa una superfície de 140.000 metres quadrats, dels quals 120 mil són l'àrea de fabricació, amb vora dos mil empleats i tres-cents productes en catàleg, que exporten a huitanta països.
L'any 2015 organitzà el I Festival Internacional de Trombó, amb premis en medalles i trombons de la marca.

## Referències

* ↑ «JINBAO - Trademark Details» (en anglés). Justia, 12-06-2018. [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ «Tianjin Jinbao Musical Instruments CO.,Ltd Trademarks (4 records)» (en anglés). Trademarkia. [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ «Tianjin Jinbao Musical Instruments Co., Ltd.» (en anglés). Made in China, 30-06-2015. [Consulta: 23 novembre 2019].
* 1 2 «Chinese musical instrument company thrives on high-quality design» (en anglés). China Daily, 17-12-2018. [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ «Jinbao» (en castellà). Musical Cedar. Arxivat de l'original el 3 de març 2021. [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ «I Festival Internacional de Trombón en Tianjin (China)» (en castellà). Trombonistas.net, 22-07-2015. [Consulta: 24 novembre 2019].
# Llengua de signes de Mardin

Llengua de signes de Mardin és una llengua de signes de Turquia. Sigui al principi parlat en la ciutat de Mardin, datant enrere com a mínim cinc generacions en una família estesa sola. Tots els parlants ara viuen en Esmirna o Istanbul, i la generació més jove ha canviat a Llengua de signes turca.

## Referències

* «Mardin Sign Language - Mardin SL - University of Central Lancashire». Uclan.ac.uk, 16-09-2010. Arxivat de l'original el 2012-09-10. [Consulta: 21 maig 2012].
# Gilbert Baumslag

Gilbert Baumslag (Johannesburg, 30 d'abril de 1933 - Nova York, 20 d'octubre de 2014) va ser un matemàtic sud-africà, establert als Estats Units.

## Vida i Obra

Baumslag va néixer a Johannesburg (Sud-àfrica), fill d'immigrants procedents dels estats bàltics que s'havien establert a Sud-àfrica entorn de 1928. Va estudiar a la universitat del Witwatersrand en la qual es va graduar el 1955. A continuació va començar els seus treballs de recerca a la universitat de Manchester (Anglaterra) fins que va obtenir el doctorat el 1958 amb una tesi de teoria de grups dirigida per Bernhard Neumann.
Va començar a impartir docència a la pròpia universitat de Manchester, però el curs següent va estar a la universitat de Princeton i a partir de 1961 a l'Institut Courant de la universitat de Nova York fins que el 1964 va ser nomenat professor de la universitat de la Ciutat de Nova York. El curs 1968-69 va ser membre de l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton i els tres cursos següents professor de la universitat Rice. El 1973 va tonar a la universitat de la Ciutat de Nova York on va romandre fins a la seva mort el 2014.
Baumslag va ser líder en la recerca en teoria de grups infinits. Va ser l'organitzador i dinamitzador del Seminari de Teoria de Grups de Nova York, fundador del Centre d'Algorismes i Software Científic Interactiu (CAISS) i cap del projecte MAGNUS per aplicar l'àlgebra i la teoria de grups a una amplia gamma d'aplicacions.
El seu germà, Benjamin Baumslag, també va ser un notable matemàtic.

## Referències

* ↑ Fine et al., 2020, p. xi.
* ↑ Fine et al., 2020, p. xv.
* 1 2 Fine et al., 2020, p. xvi.
* ↑ Fine et al., 2020, p. xiii.

## Bibliografia

* Bridson, Martin R. «The homology of groups, profinite completions, and echoes of Gilbert Baumslag» (en anglès). arXiv, 2019, pàg. 1-15. DOI: 10.48550/arXiv.1907.08072.
* Fine, Ben; Rosenberger, Gerhard; Miller, Chuck; Bridson, Martin; et al.. «Remembrances of Gilbert». A: Paul Baginski, Benjamin Fine, Anja Moldenhauer, Gerhard Rosenberger, Vladimir Shpilrain (eds.). Elementary Theory of Groups and Group Rings, and Related Topics (en anglès). Walter de Gruyter, 2020, p. xi-xxviii. ISBN 978-3-11-063673-4.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Gilbert Baumslag» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «In Memoriam: Gilbert Baumslag» (en anglès). City College New York, 2014. [Consulta: 10 gener 2024].
# Pastinachus stellurostris

Pastinachus stellurostris és una de les 5 espècies de rajada reconegudes dins del gènere Pastinachus de la família dels dasiàtids.
# Pas fronterer de Beni Ensar

El pas fronterer de Beni Ensar o Aït Nsar (en àrab آيث نصار, Āyt Anṣār, o بني انصار, Banī Anṣār; en amazic ⴰⵢⵝ ⵏⵙⴰⵔ o Aït Nsar) és un pas fronterer entre la ciutat autònoma espanyola de Melilla i la ciutat marroquina de Beni Ensar. És considerat un dels passos fronterers més transitats d'Àfrica, juntament amb el pas de Tarajal entre el Marroc i Ceuta.
El seu trànsit, a més de turistes, és principalment de «vehicles de contraban», per part de marroquins que compren productes a Melilla a menor cost per vendre'ls a major valor al seu país. Quant als moviments migratoris, Melilla és centre d'atenció dels fluxos migratoris de població africana cap als territoris de la Unió Europea. En els últims anys han augmentat el nombre de subsaharians que intenten ingressar il·legalment a Espanya.
Cap a març de 2014 la duana de Beni-Ensar (Aït Nsar) va començar a realitzar obres de remodelació per agilitar el trànsit de persones i vehicles Des de novembre de 2014 els immigrants que creuen el pas poden sol·licitar asil. Amb aquesta finalitat el març de 2015 es va obrir formalment una oficina.
És el pas fronterer més important dels quatre que s'estenen entre Melilla i el Marroc, l'únic que funciona com a duana comercial i l'únic que roman obert les 24 hores del dia els 365 dies de l'any.

## Galeria

* Accés des de Beni Ensar / Aït Nsar
* Gent transitant
* Comerciants amb productes.

## Vegeu també

* Tanca de Melilla
* Frontera entre Espanya i el Marroc

## Referències

* ↑ Diario de Alhucemas. «A Marruecos, sí pero con factura». Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 19 novembre 2016].
* ↑ «Dades a Wikimapia».
* ↑ «La policía agiliza el paso por Beni-Enzar con una vía para los vehículos con contrabando». Diario Sur.
* ↑ «Hora y media de cierre de frontera en Melilla por una alerta de avalancha». ABC.
* ↑ «Cierran el paso fronterizo de Beni-Enzar por aglomeración en tierra de nadie». ABC. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 19 novembre 2016].
* ↑ «La remodelación del paso de Beni Enzar contempla un sistema ‘antikamikaze’». El Faro Digital.
* ↑ «Beni Enzar tendrá un módulo de “chapa y madera” a modo de oficina de asilo». El Faro Digital.
# Resolució 1421 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1421 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 3 de juliol de 2002. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre el conflicte a l'antiga Iugoslàvia, particularment les resolucions 1357 (2001), 1418 (2002) i 1420 (2002), el Consell, actuant en virtut de Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Bòsnia i Hercegovina (UNMIBH) i va autoritzar la continuació de la Força d'estabilització fins al 15 de juliol de 2002.
Igual que amb la Resolució 1420 (2002), els Estats Units van expressar la seva preocupació pels "processos polititzats" dels seus mantenidors de la pau abans de la Cort Penal Internacional (CPI), país que no acceptava ni la seva jurisdicció ni l'Estatut de Roma que va entrar en vigor l'1 de juliol de 2002. L'extensió del mandat de la UNMIBH va permetre més temps per a les consultes sobre immunitat per al personal de les Nacions Unides que eren nacionals de països que no reconeixien la CPI.

## Referències

* 1 2 «Council extends Bosnia and Herzegovina mandate until 15 July». United Nations, 03-07-2002.
* ↑ «UN Bosnia mission extended». BBC News, 04-07-2002.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 - 2003)
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Leopoldamys milleti

Leopoldamys milleti és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica del sud del Vietnam. Es tracta d'un animal omnívor. El seu hàbitat natural són els boscos montans. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Aquest tàxon fou anomenat en honor del caçador i funcionari francès Fernand Millet.

## Referències

* ↑ Laginha Pinto Correia, D. Leopoldamys milleti. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 17 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 277-278. ISBN 978-0801893049.
# George Michael

Georgios Kyriacos Panayiotou (Londres, 25 de juny de 1963 - 25 de desembre de 2016) conegut artísticament amb el nom de George Michael, guanyador dues vegades dels premis Grammy, va ser un cantant i compositor anglès d'ascendència grega, que començà la seva carrera amb el duet Wham!, i també com a músic influenciat pel pop i el soul. El seu primer àlbum de l'any 1987, Faith, fou un dels àlbums més venuts de la història, i el primer àlbum que aconseguí sis singles al top 5 als Estats Units. Els quatre àlbums en solitari van assolir el #1 a les llistes del Regne Unit i han esdevingut grans èxits internacionals. Aquest èxit va fer que George Michael fos l'artista més escoltat a la ràdio britànica durant les darreres dues dècades. El 1996 va gravar la cançó Jesus to a child, dedicada al seu amant brasiler Anselmo Fellepa.

## Amb Wham!
### Àlbums d'estudi

* Fantastic (1983)
* Make It Big (1984)
* Music from the Edge of Heaven (1986)

### Àlbums recopilatoris

* The Final (1986)
* 12" Mixes (1988)
* The Best of Wham!: If You Were There... (1997)

## Carrera en solitari
### Àlbums d'estudi

* Faith (1987)
* Listen Without Prejudice Vol. 1 (1990)
* Older (1996)
* Songs from the Last Century (1999)
* Patience (2004)

### Àlbums recopilatoris

* Ladies & Gentlemen: The Best of George Michael (1998)
* Twenty Five (2006)

## Guardons
### Nominacions

* 2001: Grammy al millor àlbum de pop vocal tradicional

## Referències

* ↑ «Ex-Wham singer George Michael dies» (en anglès). BBC. [Consulta: 26 desembre 2016].
* ↑ «Mor George Michael, icona del pop». Ara, 26-12-2016.

## Enllaços externs

* George Michael - Lloc web oficial
* George Michael a TodoMúsica (castellà)
# París-Roubaix 1946

La París-Roubaix 1946 fou la 44a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 21 d'abril de 1946 i fou guanyada pel belga Georges Claes, que s'imposà a l'esprint als seus dos companys d'escapada en la meta de Roubaix.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Georges Claes | Rochet | 7h 13' 25" |
| 2 | Louis Gauthier | Follis-Dunlop | m. t. |
| 3 | Lucien Vlaemynck | Alcyon-Dunlop | m. t. |
| 4 | Frans Bonduel | Dilecta | + 19" |
| 5 | Camille Danguillaume | Peugeot | + 29" |
| 6 | Georges Blum | Rochet | m. t. |
| 7 | Maurice Desimpelaere | Alcyon-Dunlop | m. t. |
| 8 | Victor Pernac | France Sport | m. t. |
| 9 | Joseph Soffietti | Rhonson | m. t. |
| 10 | Marcel Kint | Mercier-Hutchinson | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1946 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1946 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a cyclebase.nl
# Paddy Kennedy

Paddy Kennedy (anglès: Patrick Brendan Kennedy) (Clarecastle, 20 de juliol de 1929 - Nottingham, 8 de juny de 1966) va ser un matemàtic i jugador d'escacs irlandès.

## Vida i Obra

La seva família es va traslladar a viure a Cork el 1938, quan ell tenia nou anys. A Cork van ser escolaritzats ell i els seus germans. En acabar els estudis secundaris el 1946, va obtenir una beca per estudiar matemàtiques al University College Cork (avui federat a la universitat Nacional d'Irlanda), en el qual es va graduar el 1949 i va obtenir el màster el 1951. Els anys següents va fer estudis de postgrau a la universitat d'Exeter sota la direcció de Walter Hayman, el 1953 va ser nomenat professor de la universitat d'Aberystwyth i el 1954 va obtenir el doctorat a la universitat d'Irlanda amb una tesi sobre funcions subharmòniques.
Va ser professor del University College Cork fins al 1961, quan es va prendre un any sabàtic, i el 1962 va ser nomenat professor de la universitat de York, càrrec que va mantenir fins que es va treure la vida el 1966.
El 1949, amb vint anys, va ser campió nacional d'Irlanda d'escacs, guanyant totes les partides que va jugar, però mai va tornar a jugar als escacs a aquest nivell tan alt, i va anar abandonant la competició progressivament.
En morir, tenia a mig fer un llibre sobre funcions subharmòniques que va ser completat pel seu mestre, Hayman, i que va ser publicat el 1976.

## Referències

* ↑ Hayman, 1967, p. 559.
* ↑ Houston, 2000, p. 142.
* ↑ McGuire i Mulcahy, 2019, p. 36.
* ↑ McGuire i Mulcahy, 2019, p. 37.
* ↑ Kennedy, 1999, p. x.

## Bibliografia

* Hayman, W.K. «Patrick Brendan Kennedy» (en anglès). Journal of the London Mathematical Society, Vol. 42, Num. 1, 1967, pàg. 559-568. DOI: 10.1112/jlms/s1-42.1.559. ISSN: 0024-6107.
* Houston, Ken. Creators of Mathematics: The Irish Connection (en anglès). University College Dublin Press, 2000. ISBN 9781900621496.
* McGuire, Gary; Mulcahy, Colm «Reflections of Retired UCC Mathematicians» (en anglès). Irish Mathematical Society Bulletin, Vol. 84, 2019, pàg. 35-49. DOI: 10.33232/BIMS.0084.35.50. ISSN: 0791-5578.
* Vernon, Siobhán. «Patrick Brendan Kennedy (1932-1966)». A: Ken Houston (ed.). Creators of Mathematics: The Irish Connection (en anglès). University College Dublin Press, 2000, p. 141-. ISBN 9781900621496.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Paddy Kennedy» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Kennedy, David. «Paddy Kennedy» (en anglès). The Irish Chess Union, 1999. [Consulta: 7 novembre 2023].
# Resolució 1905 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1905 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 21 de desembre de 2009. Després d'assenyalar la carta del primer ministre de l'Iraq, Nouri al-Maliki, el Consell va ampliar fins al 31 de desembre de 2010 les disposicions per al dipòsit provinent de les vendes d'exportació de petroli i gas al Fons de Desenvolupament per a l'Iraq, establert en virtut de Resolució 1483 (2003).
El Consell, en virtut de Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va decidir examinar parts rellevants de la Resolució 1483 (2003) relativa al mecanisme del Fons de Desenvolupament i la Junta Internacional d'Assessorament i Seguiment a instàncies de l'Iraq Govern fins al 15 de juny de 2010, i va demanar al govern de l'Iraq, a través del Consell d'Experts Financers, que informés sobre els progressos realitzats, tot garantint la transició oportuna i efectiva a un mecanisme del Fons de post-desenvolupament el 31 de desembre de 2010.

## Referències

* ↑ (anglès) Security Council Extends Until 31 December 2010 Arrangements for Depositing Proceeds from Oil, Gas Sales into Development Fund for Iraq, un.org, 21 de desembre de 2009

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Joan Harrison

Joan Harrison (Guildford, Surrey, 26 de juny de 1907 - Londres, 14 d'agost de 1994) va ser una productora de cinema i guionista anglesa.
Als 21 anys, es va convertir en la secretària d'Alfred Hitchcock. Amb el temps, va començar a llegir llibres i guions per a ell i es va convertir en un dels seus socis de confiança. Quan Hitchcock es va traslladar a Hollywood per fer cinema, Harrison la va seguir, com a ajudanta i editora.
Va guanyar el títol de guionista quan va escriure la pel·lícula Jamaica Inn (1939). Harrison va continuar escrivint guions, Rebecca (1940), Enviat especial (1940), Sospita (1941), Saboteur (1942), Dark Waters (1944) i Night (1946). Va ser la guionista, tot i no sortir als crèdits de Ride the Pink Horse (1947) i Your Witness (1950).
A l'època va ser una de les tres dones en ocupar el lloc de productora a Hollywood. Les altres dos són Virginia Van UPP i Harriet Parsons.
Va ser contractada com a guionista per la Metro-Goldwyn-Mayer el 1941, i després com a productora a la Universal el 1943.
Va produir els films Nocturne, Ride the Pink Horse (1947) i They Won't Believe Me (1947).
Harrison va treballar amb Hitchcock a la televisió quan va produir la sèrie de televisió Alfred Hitchcock Presents, 1955-1962.
Harrison va estudiar a la Sorbona i a Oxford.

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1941. Oscar al millor guió original per Enviat especial
* 1941. Oscar al millor guió adaptat per Rebecca