OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de Creus de Sant Jordi/2014/Persones
#### Persones

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Persona | Wikidata | Descripció | Ocupació |
| Vicky Peña | Q447791 | actriu de teatre, cinema, doblatge i televisió catalana | actor de teatre actor de cinema director de cinema |
| Jaume Cabré i Fabré | Q614296 | escriptor català | escriptor guionista crític literari professor d'universitat filòleg polític llibretista |
| Xavier Benguerel i Godó | Q1714220 | compositor català | compositor |
| Suso de Toro Santos | Q2881513 | escriptor espanyol | escriptor escriptor de literatura infantil |
| José Manuel Blecua Perdices | Q3042205 | filòleg espanyol | filòleg professor d'universitat escriptor |
| Hilari Raguer i Suñer | Q9003772 | historiador català | historiador |
| Sergi Schaaff i Casals | Q11703754 | realitzador i director de televisió català | director de televisió realitzador de cinema o televisió |
| Enric Puig i Jofra | Q11919343 | | activista cultural |
| Joan Josep Guinovart i Cirera | Q11927766 | farmacèutic i bioquímic català | farmacèutic químic |
| Joan Llort i Badies | Q11927792 | | rector sacerdot |
| Ricard Masó i Llunes | Q11945538 | cartògraf, aparellador, polític i activista cultural català | polític cartògraf aparellador activista cultural professor d'universitat |
| Alegría Borrás i Rodríguez | Q16163973 | jurista espanyola | jurista |
| Aureli Casabona i Bel | Q16172695 | empresari espanyol | empresari |
| Enric Crous i Millet | Q16190158 | empresari espanyol | empresari |
| Ignasi Marroyo | Q17033156 | fotògraf català | fotògraf |
| Macari Gómez Quibus | Q17094256 | Cartellista de Catalunya | cartellista |
| Lluís Pagès Marigot | Q17094273 | Editor de Lleida | editor |
| Joana Biarnés i Florensa | Q17147977 | fotògrafa, fotoperiodista i reportera gràfica catalana | fotògraf fotoperiodista |
| Lluís Martí i Bosch | Q17169819 | activista espanyol | activista |
| Josep Maria Martí i Martí | Q17302030 | periodista i professor universitari català | periodista professor d'universitat |
| Francesc Panyella i Farreras | Q19290916 | activista cultural i polític català | activista cultural activista polític professor de català |
| Joan Montanyès i Martínez | Q19299939 | | actor realitzador pallasso humorista |
| Josep Maria Busquets i Galera | Q19300465 | promotor cultural català | activista cultural |
| Josep Maria Sala i Xampeny | Q19300538 | metge espanyol | metge |
| Rosa Gratacós i Masanella | Q19301780 | pedagoga espanyola | pedagog |
| Rosa Maria Oriol Porta | Q19301783 | empresària catalana | empresari joier |
| Mercè Riera Manté | Q20005916 | | |
# Localitat tipus

En geologia, la localitat tipus d'un mineral (del llatí, locus typicus) és la localitat (o indret) de la qual prové el material que es va emprar per a la definició formal de l'espècie. Aquest terme també s'empra per a les roques o unitats estratigràfiques, i és coneguda també com a «àrea tipus» o «secció tipus». El concepte és similar al tipus nomenclatural que es fa servir en biologia. Quan en algunes ocasions les mostres provenen de diferents llocs, aquestes són anomenades co-localitats tipus.
És freqüent que el nom de les roques o dels minerals descrits derivin del nom del lloc geogràfic on foren descoberts. Alguns exemples de localitats tipus que donen nom a l'espècie mineral descoberta són:
* Aragonita, de Molina d'Aragó, Guadalajara, Espanya.
* Autunita, del districte d'Autun, França.
En el cas de formacions i estructures geològiques:
* Caldera, de la Caldera de Taburiente, La Palma, Illes Canàries.
* Formació Calvert, de Calvert Cliffs State Park, Maryland, Estats Units.
Per a unitats cronoestratigràfiques:
* Aalenià, d'Aalen, Alemanya.
* Juràssic, de la serralada del Jura, Suïssa.

## Referències

* ↑ «Definition of type locality» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 febrer 2016].
* ↑ «Scottish Geology, Glossary: Type locality/area». Hunterian Museum and Art Gallery of the Universitat de Glasgow. Arxivat de l'original el 2002-12-24. [Consulta: 5 febrer 2011].
* ↑ «Aragonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 febrer 2016].
* ↑ «Autunite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 febrer 2016].
* ↑ Barrera Morate, José Luis. «Hace 200 años, el geólogo von Buch acuñó el término ‘caldera volcánica’» (en castellà). Ilustre Colegio Oficial de Geólogos, 16-09-2015.
* ↑ McLennan, Jeanne D. «Calvert Cliffs Fossils». Maryland Geological Survey, 1973. [Consulta: 15 juliol 2015].
* ↑ «Aalenian Stage» (en anglès). Encyclopædia Britannica.
* ↑ «The Jurassic Period» (en anglès). University of California Museum of Paleontology.
# Luci Sicini Bel·lut

Luci Sicini Bel·lut (en llatí: Lucius Sicinius Bellutus), o potser Gai Sicini Bel·lut (Caius Sicinius Bellutus), va ser un dels caps plebeus a l'anomenada secessió de mont Sagrat, la Secessio plebis de l'any 494 aC que va portar a l'establiment del càrrec de tribú de la plebs com a magistratura en defensa dels plebeus. Formava part de la gens Sicínia, una antiga família romana.
Va ser un dels primers tribuns escollits, l'any 493 aC). El 492 aC va ser edil plebeu i segons Dionís d'Halicarnàs, es va unir al tribú Espuri Icili en una protesta davant del Senat per la manca d'aliments. Va ser altre cop tribú l'any 491 aC quan es va distingir, també amb Espuri Icili, pels seus atacs a Coriolà, que va ser portat a judici aquell mateix any.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 816a (v. 3).  Smith cita a Titus Livi, II. 32, 33, III. 54; Dionís d'Halicarnàs. VI. 45, 70, &c., 89; Ascon. In Cornel., p. 76, ed. Orelli; Niebuhr, Hist. of Rome, vol. II. p. 617
# Luci Tarquini Col·latí

Luci Tarquini Col·latí (en llatí: Lucius Tarquinius Collatinus) era el fill d'Egeri, i net d'Arrunt, el germà de Tarquini Prisc. Va viure al segle vi aC i formava part de la família Tarquínia.
Quan Tarquini Prisc va ocupar la ciutat de Col·làtia, en va donar el govern a Egeri, que va rebre el nom de Col·latí, i allí el seu fill va heretar el sobrenom. Luci Tarquini es va casar amb Lucrècia, la violació de la qual pel seu cosí Sext Tarquini, va portar als destronament de Tarquini el Superb i la proclamació de la república l'any 509 aC, i Col·latí i Luci Juni Brutus van ser elegits els primers cònsols. Però per no recordar a la nissaga dels Tarquinis, Col·latí va renunciar al càrrec per consell del seu col·lega i altres nobles, i es va retirar a Lavinium amb tots els seus béns. Publi Valeri Poplícola va ser elegit al seu lloc.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 813.
# Loto-Ericetum multiflorae

Loto-Ericetum multiflorae és una associació (o sigui, una unitat de classificació de les comunitats vegetals) anomenada a partir de les seves espècies típiques Lotus tetraphyllus (territjol) i Erica multiflora (bruc d'hivern). Pertany a l'aliança Rosmarino-Ericion. Es troba a Menorca i Mallorca.
Destaca de resta de comunitats de l'aliança per la gran riquesa de teròfits, però com a la resta d'associacions del grup, Erica multiflora i Rosmarinus officinalis són les dominants principals del Loto-Ericetum. Pinus halepensis pot formar un estrat superior poc dens (pineda de pi blanc). És un estadi de successió secundària de la vegetació cap a la clímax, que a Menorca pot ser l'alzinar o bé l'ullastrar. Es desenvolupa en ambients assolellats (desproveïts doncs de bosc dens) i calcícoles, tant en el Trias de Tramuntana com en el marès miocè de Migjorn. S'hi poden distingir tres sub-associacions:
* Subass. amb Cistus incanus: Planta tirrènica present a Menorca el límit occidental de distribució (no hi és doncs a la resta de les Balears). Aquesta espècie és la característica territorial de l'associació, i és molt sovint dominant. Curiosament, Lotus tetraphyllus és aquí absent. Aquest grup colonitza dunes fòssils de la costa Nord-oest de l'illa, i només s'endinsa cap a l'interior seguint les llenques sorrenques d'aquests antics arenals.
* Subass. amb Teucrium marum subsp. marum: Endemisme tirrènica que constitueix les brolles més típiques i abundants del Loto-Ericetum. S'hi poden observar les següents variants:
** Var. amb Globularia alypum (foixarda): Present en indrets particularment secs i assolellats
** Var. amb Lotus tetraphyllus (territjol): Constitueix formacions prou denses en sòls en condicions mitjanes.
** Var. amb Arisarum vulgare: És la variant que dona lloc al pas cap a l'ullastrar (Oleo-Ceratonion). S'hi troben fàcies amb Pinus halepensis (pi blanc)
* Subass. amb Schoenus nigricans: Sobre sòls una mica humits, on l'acompanyen també altres plantes amants de la humitat (Carex flacca, Myrtus communis).

## Referències

* ↑ Folch i Guillèn, Ramon. Vegetació dels Països Catalans. 1986a ed.. Barcelona: Ketres, 1980, p. 541 pàgines + mapa. ISBN 84-85256-62-X.
* ↑ Bosque Maurel, Joaquín; Vilà Valentí, Juan. Geografía de España: Cataluña, Baleares (en castellà). Planeta, 1992, p. 492. ISBN 8432083836.
# Lycoris (gènere)

Lycoris és un gènere de plantes perennes i bulboses de la família Amaryllidaceae que comprèn unes 20 espècies natives d'Àsia. Certes espècies i varietats de Lycoris han estat conreades com ornamentals a la Xina durant segles. Una d'elles, una forma triploide estèril de Lycoris radiata, s'ha difós a països veïns, com el Japó, on se la coneix tradicionalment com "higanbana" (o "higan bana"), o sigui, "flor de l'higan". "Higan" és una festa budista que se celebra en cada equinocci, i donat que Lycoris radiata floreix per a l'equinocci de tardor se la coneix amb aquest nom.

## Taxonomia

* Lycoris albiflora Koidz.
* Lycoris anhuiensis Y.Xu & G.J.Fan
* Lycoris argentea Worsley
* Lycoris aurea (L'Hér.) Herb.
* Lycoris caldwellii Traub * Lycoris chinensis Traub * Lycoris flavescens M.Kim & S.Lee
* Lycoris guangxiensis Y.Xu & G.J.Fan
* Lycoris haywardii Traub
* Lycoris houdyshelii Traub
* Lycoris incarnata Comes ex Sprenger
* Lycoris josephinae Traub
* Lycoris koreana Nakai
* Lycoris longituba Y.C.Hsu & G.J.Fan
* Lycoris radiata (L'Hér.) Herb.
* Lycoris rosea Traub & Moldenke
* Lycoris sanguinea Maxim.
* Lycoris shaanxiensis Y.Xu & Z.B.Hu
* Lycoris sprengeri Comes ex Baker
* Lycoris squamigera Maxim.
* Lycoris straminea Lindl.
* Lycoris uydoensis M.Kim
# Lycoris

«Lycoris» té aquests significats:
* Lycoris, un gènere dins les Amaryllidaceae
* Lycoris (empresa), una empresa de programari (software) adquirida per Mandriva el 2005
* Lycoris Black, un personatge de les novel·les de Harry Potter
# Lycée Carnot

El liceu Carnot (Lycée Carnot) és una escola secundària pública i tècnica situada al Boulevard Malesherbes al 17è districte, París, França. El Lycée Carnot va ser fundat el 1869, inicialment es va anomenar École Monge i va ser rebatejat el 1895.
El Lycée ha servit com a lloc de rodatge de moltes pel·lícules i sovint acull desfilades de moda durant la Setmana de la Moda de París. El cor de l'edifici és una gran sala de 80 per 30 metres amb un sostre de vidre muntat sobre un marc metàl·lic dissenyat per Gustave Eiffel.

## Ex-alumnes famosos

* Jean-Jacques Beineix, un director de cinema francès
* Jacques Chirac, un polític francès, Primer Ministre de França (1974-1976; 1986-1988), alcalde de París (1977-1995), President de la República Francesa i copríncep d'Andorra (1995-2007)
* Jean Reno, un actor hispano-francès
* Dominique Strauss-Kahn, un economista, advocat, i polític francès

## Referències

* ↑ «🔎 Lycée Carnot (Paris) - Définition et Explications» (en francès). [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ Fashion week
* ↑ LYCÉE CARNOT

## Enllaços externs

* Página oficial del Lycée Carnot Arxivat 2022-09-22 a Wayback Machine.
# Lycurus

Lycurus és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* L. phleboides Humb., Bonpl. et Kunth
# Lycosa tarantula

Lycosa tarantula és una aranya, la primera que va rebre el nom de Taràntula, ja que es troba al voltant de Tàrent, Itàlia.
La picada d'aquesta aranya és l'origen del moviment musical tarantel·la encara que la seva picada té un efectes molt menors que altres aranyes del sud d'Itàlia en particular Latrodectus tredecimguttatus (vídua negra europea) que entra en contacte més fàcilment en els humans i segurament aquesta en realitat és l'origen de la creença popular de la tarantel·la.

## Descripció

Les femelles fan uns 27 mm de llargada i els mascles uns 19 mm. Com altres aranyes de la seva família les cries d'aranya es fixen al cos de la mare i van amb elles fins que són prou madures. Fan forats a terra on les femelles passen tota la seva vida. Els mascles viuen uns dos anys i moren poc després d'arribar a la maduresa sexual. Les femelles poden viure quatre anys o més. A l'hivern hibernen dins els seus forats.
Són d'hàbits nocturns i esperen les seves preses als seus forats cosa que fa difícil que els humans les trobin. A diferència de la família d'aranyes saltadores Salticidae que els agrada passejar-se per les mans humanes, aquesta espècie de taràntules, Lycosidae, tenen tendència a fugir dels animals grossos. Són difícils de capturar, ja que aquestes aranyes tenen bona vista i són ràpides.
El seu verí és en realitat poc perillós pels humans si fa o no fa com la picada d'una abella.

## Subespècies

* Lycosa tarantula carsica (Caporiacco, 1949)

## Notes

* John Crompton, The Life of the Spider, Mentor, 1954. Pp. 56-57.

## Referències

* ↑ La Tarantella Antidotum tarantulae Les Chants de la terre París 2001
* ↑ «Classificació». Arxivat de l'original el 2014-04-05. [Consulta: 31 març 2014].

## Enllaços externs

* Sexual Cannibalism: High Incidence in a Natural Population with Benefits to Females
# Llista de papallones de Seychelles

Aquesta és una llista de papallones de Seychelles. A Seychelles són conegudes al voltant de 25 espècies, de les quals 3 són endèmiques.
Les papallones (majoritàriament diürnes) i les arnes (principalment nocturnes) formen l'ordre taxonòmic Lepidoptera.
Es mostren alfabèticament per família.

## Papilionidae
### Papilioninae
#### Papilionini

* Papilio phorbanta nana Oberthür, 1879

## Pieridae
### Coliadinae

* Eurema brigitta pulchella (Boisduval, 1833)
* Eurema floricola aldabrensis Bernardi, 1969
* Catopsilia florella (Fabricius, 1775)

### Pierinae

* Colotis evanthides (Holland, 1896)

#### Pierini

* Belenois aldabrensis (Holland, 1896) (endemic)
* Belenois grandidieri (Mabille, 1878)

## Lycaenidae
### Theclinae
#### Theclini

* Hypolycaena philippus ramonza (Saalmüller, 1878)

### Polyommatinae
#### Polyommatini

* Leptotes pirithous (Linnaeus, 1767)
* Zizeeria knysna (Trimen, 1862)
* Zizula hylax (Fabricius, 1775)

## Nymphalidae
### Danainae
#### Danaini

* Danaus chrysippus orientis (Aurivillius, 1909)
* Amauris niavius dominicanus Trimen, 1879
* Euploea mitra Moore, 1858 (endemic)

### Satyrinae
#### Melanitini

* Melanitis leda (Linnaeus, 1758)

### Nymphalinae
#### Nymphalini

* Junonia hierta cebrene Trimen, 1870
* Junonia oenone epiclelia (Boisduval, 1833)
* Junonia orithya madagascariensis Guenée, 1865
* Junonia rhadama (Boisduval, 1833)
* Hypolimnas misippus (Linnaeus, 1764)

### Heliconiinae
#### Acraeini

* Acraea neobule legrandi Carcasson, 1964

#### Vagrantini

* Phalanta phalantha aethiopica (Rothschild & Jordan, 1903)
* Phalanta philiberti (de Joannis, 1893) (endemic)

## Hesperiidae
### Pyrginae
#### Tagiadini

* Eagris sabadius aldabranus Fryer, 1912
* Eagris sabadius maheta Evans, 1937

### Hesperiinae
#### Baorini

* Borbo borbonica morella (de Joannis, 1893)
* Borbo gemella (Mabille, 1884)

## Referències

* ↑ Seychelles at the African Butterfly Database
* ↑ «Endemic butterflies of Seychelles at Afrotropical Butterflies». Arxivat de l'original el 2008-11-21. [Consulta: 6 febrer 2019].

## Vegeu també

* Llista d'arnes de Seychelles
# MIM-72 Chaparral

MIM-72A/M48 Chaparral és un sistema de defensa aeri de cota baixa que usa míssils AIM-9 Sidewinder. El llançador està basat en el xassís del M113. Va entrar en servei el 1969 i va ser donat de baixa el 1998 en l'exèrcit dels Estats Units. Va ser creat per usar-se conjuntament amb el M163 VADS.

## Característiques Generals (MIM-72A)

* Longitud : 2.90 m
* Diàmetre : 0.127 m
* Velocitat : Mach 01/05
* Distància : 500 m fins a 9000 m
* Altitud : 25 m fins a 4000 m
* Sistema guiat : Passiu amb infra rojos en alguns casos.
* Motor : MK 50 motor del coet de combustible sòlid (12.2 kN) durant 7/4 s
* Cap explosiva : 12.2 kg MK 48

## Usuaris

* Egipte
* Israel
* Marroc
* Perú
* Taiwan
* Tunísia
* Estats Units

## Vegeu també

* Phalanx CIWS

## Referències

* ↑ http://www.harpoondatabases.com/encyclopedia/Entry3130.aspx

## Enllaços externs

* http://www.designation-systems.net/dusrm/m-72.html
* http://www.redstone.army.mil/history/systems/CHAPP.html Arxivat 2010-06-09 a Wayback Machine.
* http://www.globalsecurity.org/military/systems/ground/chaparral.htm
# Mansaku Nomura

Mansaku Nomura (野村萬作 en kyūjitai, 野村万作 en shinjitai, Nomura Mansaku) va ser un polític japonés que va exercir com a primer governador democràtic de la prefectura de Nara des de 1947 a 1951, només per una legislatura. També va exercir com a governador no democràtic entre 1946 i 1947.
Nomura es presentà a les primeres eleccions democràtiques de 1947 com a candidat independent i, tot i vèncer el candidat del Partit Socialista del Japó i antic governador, en Masaichi Ono, aquest es retirà de les eleccions, obtenint el càrrec de governador el segon més votat: en Nomura. Durant el seu mandat, la seua política se centrà en la creació i consolidació de la policia prefectural i les escoles públiques prefecturals. A les eleccions de 1951 tot i presentar-se va ser derrotat pel candidat de la dreta, en Ryōzō Okuda, qui es mantindria al càrrec fins a l'any 1980.

## Referències

* ↑ https://kunitori-jp.net/governor-nara/
* ↑ http://www.nga.gr.jp/app/chijifile/generations/29/
# Mansarda

En arquitectura, es coneix com a mansarda l'espai situat sota a la teulada inclinada que té una aresta de trencament d'un edifici. Amb aquesta tècnica es forma un espai que pot ser útil per a l'habitatge, com petit lloc de treball (loft) o per l'emmagatzematge. Sobresortint lateralment hi poden haver finestres, el nom de les quals és "lluernes" però també s'usa el gal·licisme lucarnes o llucanes, per permetre entrar la llum i la ventilació.

## Origen

El nom prové de la paraula francesa mansarde, que prové del cognom de l'arquitecte parisenc François Mansart (1598-1666), qui, contràriament al que de vegades s'ha dit, no va inventar aquesta tècnica arquitectònica sinó que, prenent-la d'obres anteriors italianes, el va popularitzar a França. Un descendent llunyà seu, Jules Hardouin-Mansart va acabar de prestigiar-la fent-la servir al Palau de Versalles.
Sembla que el seu origen té a veure amb el fet que, a França, les taxes dels habitatges es pagaven segons el "nombre de pisos per sota de la teulada". La instal·lació de mansardes permetia de fer habitable un espai sense pagar més impostos.
Sota la influència del ressorgiment neobarroc del Segon Imperi Francès (1850-1870), la mansarda esdevé un tret comú en molts edificis del segle xix a Europa i Amèrica del Nord. L'estil s'aplicà als Estats Units i Canadà durant aquest període com una de les formes expressives adoptades per arquitectes victorians.

## Exemples

* Coberta estil mansarda
* Edifici i coberta estil mansarda amb finestres
* Edificis a Alemanya
* Chateau a Yvelines (França)

## Referències

* ↑ Ching, Francis D. K.. Diccionario Visual de Arquitectura (en castellà. traducció de l'original en anglès.). Barcelona: Editorial Gustavo Gili, 1997, p. 68. ISBN 968-887-339-X.
* ↑ «Enciclopèdia Catalana». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 juny 2016].
* ↑ Nueva Enciclopedia Larousse (en castellà). 2a edició. Barcelona: Editorial Planeta, 1984, p. 1423. ISBN 84-320-4240-4.
* ↑ The Collins English Dictionary (en anglès). 2a edició. Glasgow (Regne Unit): Editorial William Collins Sons & Co. Ltd., 1986, p. 937. ISBN 0-00-433136-2.
* ↑ Fabra i Poch, Pompeu. Diccionari General de la Llengua Catalana. 5a. Barcelona: Editor Antoni López Llausàs, 1968, p. 1087. ISBN B. 39217-67.
* ↑ Lajo, Rosina; Surroca, Josep. Lèxic d'Art (en català. traducció de l'original castellà per pere freixas.). Madrid: Editorial AKAL, 1993, 2002, p. 119. ISBN 84-460-0227-2.
* ↑ Diccionari de l'Institut d'Estudis Catalans. 2a edició. Barcelona: Editorial Edicions 62, 2011, p. 1041. ISBN 978-84-297-6842-8.

## Vegeu també

* Golfes
Viccionari
# Magó

Magó és el nom dels següents personatges:
Magó (Mago, Μάγων) fou un nom corrent a Cartago, portat per nombrosos personatges sovint difícil de distingir un de l'altre.
* Magó (segle VI aC), fundador del poder militar de Cartago
* Magó (396 aC), comandant de la flota cartaginesa el 396 aC
* Magó (344 aC), comandant de la flota cartaginesa a Sicília el 344 aC
* Magó (279 aC), comandant d'una flota cartaginesa el 279 aC
* Magó Barca, general cartaginès fill d'Amílcar Barca i germà d'Anníbal el gran general
* Magó (216 aC), oficial d'Anníbal a Itàlia.
* Magó el Samnita, oficial d'Anníbal a Itàlia
* Magó (215 aC), militar cartaginès
* Magó (212 aC), comandant cartaginès de cavalleria
* Magó (209 aC), comandant de la guarnició cartaginesa de Nova Cartago
* Magó (204 aC), militar cartaginès
* Magó (ambaixador), ambaixador cartaginès el 149 aC
* Magó (escriptor), escriptor cartaginès
* Magó Barca, fill Amílcar Barca.
# Malinovo

* Per a altres significats, vegeu «Malínovo (Rússia)».
Malinovo és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1209.
# Loffre

Loffre és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 758 habitants. Limita al nord amb Montigny-en-Ostrevent, a l'est amb Masny, al sud amb Lewarde, a l'oest amb Guesnain i al nord-oest amb Sin-le-Noble.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 357 | 388 | 511 | 611 | 702 | 726 | 760 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Yves Brillon | |
# Mantella cowanii

Mantella cowanii és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Andreone, F. & Vences, M. 2004 (2006). Mantella cowanii. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Los Tancats (la Torre de Tamúrcia)

Los Tancats és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra.
Està situat al sud-oest de la Torre de Tamúrcia, a l'extrem nord-est del Serrat del Rei, a la dreta de la llau de la Torre. La carretera local que uneix els Masos de Tamúrcia amb la Torre de Tamúrcia discorre pel capdamunt de los Tancats. Contenen tot de petites llaus afluents de la de la Torre.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Los Tarters

Los Tarters o Tarters de Serra és un paratge al terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Gurp de la Conca. Està situat al nord-est del poble de Santa Engràcia i a ponent del Mas del Balust. Per damunt d'aquest lloc discorre el camí rural que mena al Mas de Balust, des de la carretera de Salàs de Pallars a Santa Engràcia. És a la dreta del barranc de la Perera i a l'esquerra del barranc de les Bruixes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya