OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rellotge de Sol (Joaquim Camps)

Rellotge de Sol és el nom de l'escultura de caràcter al·legòric creada per Joaquim Camps i Giralt i ubicada a la Plaça del Sol de la Vila de Gràcia. També se la coneix, erròniament, com a Astrolabi.

## Descripció

L'escultura de bronze representa un rellotge de sol del tipus equatorial amb forma de semiesfera còncava, envoltada per les figures dels diferents signes zodiacals occidentals. Entre tots destaquen Verge i Sagitari, les quals ocupen la part superior de la peça.
La base quadrada, també de bronze, inclou el nom en baix relleu dels diferents signes per tal de facilitar-ne la identificació. L'obra de composició circular descansa sobre una peanya quadrada de marbre. Inicialment, se la va denominar erròniament astrolabi de sol.
El bronze té un color amb transparències verdoses, encara que a les zones més polides destaca el daurat brillant del metall. El modelatge de la figura escultòrica es feu mitjançant la tècnica de cera perduda encarregada l'empresa vallenca Vilà.

## Història

Aprofitant la remodelació de la plaça del Sol, sota la direcció dels arquitectes Gabriel Mora i Jaume Bach, es va decidir encarregar a Joaquim Camp la instal·lació d'una obra escultòrica. La decisió es prengué perquè la caixa de l'ascensor de l'aparcament subterrani emergia a la plaça lleugerament en forma de peanya. En un primer moment, l'artista es plantejà que els dotze signes fossin figures grans, però la idea es va desestimar per por que el pes d'aquestes pogués ensorrar el sostre del pàrquing. La figura es va instal·lar el 1987 davant del número 9-10 de la plaça.
L'escultura fou retirada temporalment la primavera de 2019 per les obres d'instal·lació fins a l'exterior de l'ascensor de l'aparcament subterrani. Tanmateix, a 2022 encara no ha estat reubicada dins la plaça.

## Vegeu també

* Art públic de Barcelona

## Referències

* 1 2 Segura i Capellades, Carme; Farré i Olivé, Eduard; Camps i Sala, Esteve. Les Places de Gràcia. Impressions de Josep Buch. Taller d'Història de Gràcia, 2003, p. 99. DL B 48984-2001.
* 1 2 3 4 «Rellotge de Sol "Astrolabi"». Catàleg d'Art públic de Barcelona.. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Diez relojes curiosos de la Barcelona callejera» (en castellà). La Vanguardia, 24-10-2014. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Rellotge de bronze de la plaça del Sol». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ «La plaça del Sol arrenca els treballs per encabir l’ascensor del pàrquing» (en catalan). [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Imatges de l'escultura al magatzem del Centre de Manteniment Josep Maria Serra i Mart». [Consulta: 27 novembre 2022].
# Regió dels llacs de Willandra

La Regió dels llacs Willandra Abasta una àrea de 2.400 km² en del Sud-oest de Nova Gal·les del Sud, Austràlia. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat, declarat per la UNESCO, l'any 1981. En els voltants del llac Mungo s'han trobat les restes humanes més antigues d'Austràlia, de fa més de 40.000 anys.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Willandra Lakes Region» (en anglès). [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ Daley, Paul. «Finding Mungo Man: the moment Australia's story suddenly changed» (en anglès). The Guardian, 13-11-2017. [Consulta: 27 agost 2021].
# Vèndres

Vèndres (en francès Vendres) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Monuments

* Església de Saint-Etienne (s.XIV})
* El poble vell
* El Temple de Venus, vestigis de l'antiguitat clàssica, al nord de l'Estany.
* Ruïnes d'una vil·la romana (entre La Vidalle i la Savoie Neuve).
* L'estany de Vendres.
* La font calenta i sulfurosa del Puech Blanc.
* La font gasosa del Puech Blanc.
* El port del Chichoulet, al Grau de Vendres.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau

## Enllaços externs

* Vendres
# Piranga gorja-rosada

La piranga gorja-rosada (Piranga roseogularis) és una espècie d'ocell tropical que habita en la península de Yucatán (Mèxic) i àrees adjacents de Guatemala i Belize. Juntament amb les altres espècies del gènere Piranga, ha estat comunament classificada dins de la família Thraupidae, encara que existeix un debat sobre la seva possible ubicació en la família Cardinalidae.
Els individus adults mesuren uns 15 cm de longitud.

## Referències

* ↑ «Piranga gorja-rosada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
# Piranga taronja

La piranga taronja (Piranga flava) és un ocell de la família dels cardinàlids (Cardinalidae). Es troba des del sud-oest dels Estats Units fins al nord de l'Argentina i és d'hàbits migratoris.

## Referències

* ↑ «Piranga taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
# Platja de la Marineta Cassiana

La platja de la Marineta Cassiana és una platja de sorra del municipi de Dénia (Marina Alta, País Valencià).
Limita al nord amb l'escullera sud del port i al sud amb el barranc de l'Emboixar i té una longitud de 1.016 m, amb una amplitud de 70 m.
Se situa en un entorn urbà, disposant d'accés per carrer i passeig marítim comptant amb pàrquing delimitat. És accessible per a minusvàlids i compta amb balisament.
Aquesta platja compta amb el distintiu de Bandera Blava
# Pekanbaru

Pekanbaru és la capital de Riau, una província d'Indonèsia a l'illa de Sumatra. Té una àrea de 446.5 km² i una població de més de 585.400 habitants. Situat al riu Siak, que desemboca a l'estret de Malaca, Pekanbaru té accés directe a l'estret i es coneix des de fa molt de temps com a port comercial (el nom de ciutat en indonesi vol dir "mercat nou").
# Pestxànskoie

Pestxànskoie (en rus: Песчанское) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 128 habitants. Pertany al districte d'Aniva.

## Referències

* ↑ Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А — Анкетирование. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 766 с.: ил.: карт.
# Pirosi

La pirosi, també coneguda coma a coragre o cremor, és una sensació de cremor al tòrax central (pirosi retrosternal) o a l'abdomen central superior (pirosi epigàstrica). El malestar augmenta sovint al pit i pot irradiar-se fins al coll, la gola o l'angle de la mandíbula.
La pirosi es deu normalment a la regurgitació de l'àcid gàstric a l'esòfag (reflux gàstric) i és el símptoma principal de la malaltia per reflux gastroesofàgic (MRGE). En aproximadament el 0,6% dels casos és un símptoma de la malaltia de les artèries coronàries.

## Referències

* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ "heartburn" en el Diccionari mèdic de Dorland
* ↑ Differential diagnosis in primary care. Philadelphia: Wolters Kluwer Health/Lippincott Williams & Wilkins, 2008, p. 211. ISBN 978-0-7817-6812-2.
* ↑ «Pyrosis Medical Definition - Merriam-Webster Medical Dictionary». merriam-webster.com. Arxivat de l'original el 25 juliol 2015. [Consulta: 24 juliol 2015].
* ↑ «Heartburn». National Library of Medicine. Arxivat de l'original el 2016-03-12. [Consulta: 24 juliol 2015].
* ↑ «Prevalence of linked angina and gastroesophageal reflux disease in general practice». World J. Gastroenterol., 15, 14, 01-04-2009, pàg. 1764–8. DOI: 10.3748/wjg.15.1764. PMC: 2668783. PMID: 19360921.
# Pirostilpnita

La pirostilpnita és un mineral que pertany al grup proustita, de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del grec piros, foc, i stilpnos, brillant. Va ser descoberta l'any en una mina de coure del districte de Freiberg, a les Muntanyes Metal·líferes, Alemanya.

## Característiques

És un sulfur amb anions addicionals d'antimoni i cations d'argent. El grup de la proustita en què s'enquadra són tots els sulfurs d'argent amb anions addicions d'antimoni o arsènic. És del dimorf monoclínic de la pirargirita, mineral de la mateixa fórmula química, Ag₃SbS₃, però que cristal·litza en sistema cristal·lí trigonal. D'una àmplia distribució mundial, és extreta a les mines com a mena de plata.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pirostilpnita pertany a «02.GA: nesosulfarsenats, nesosulfantimonats i nesosulfbismutits sense S addicional» juntament amb els següents minerals: proustita, pirargirita, xantoconita, samsonita, skinnerita, wittichenita, lapieita, mückeita, malyshevita, lisiguangita, aktashita, gruzdevita, nowackiita, laffittita, routhierita, stalderita, erniggliita, bournonita, seligmannita i součekita.

## Formació i jaciments

Es forma en filons hidrotermals de baixa temperatura com a mineral primari de les últimes etapes de formació hidrotermal. Sol trobar-se associada a altres minerals com: pirargirita, stephanita, acantita, plata nativa, miargirita, xantoconita, andorita o fizelyita.

## Referències

* ↑ «Pyrostilpnite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 desembre 2014].
* ↑ «Proustite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 desembre 2014].
# Phillis Wheatley

Phillis Wheatley (Àfrica occidental, l'actual Senegal, 8 de maig de 1753 - Boston, Massachusetts, 5 de desembre de 1784) va ser la primera escriptora afroamericana poeta als Estats Units.
La seva obra Poems on Various Subjects, Religious and Moral va ser publicada el 1773, dos anys abans que comencés la Guerra d'independència dels Estats Units, i és considerada com un dels primers exemples de la literatura de gènere afro.
Nascuda en el que seria el Senegal, més tard instal·lada en el que seria Gàmbia, va ser capturada i sotmesa a l'esclavitud quan tenia només set anys. Wheatley va ser portada a Amèrica a prop de 1760, on John i Susannah Wheatley de Boston, Massachusetts, la van comprar i fou convertida a la fe cristiana. La família de mercaders es va assegurar que la noia intel·lectualment dotada rebés una bona educació, incloent-hi estudis de llatí, grec, mitologia i història. Aviat dominaria l'anglès, amb el seu primer poema publicat cap a 1767 a l'edat de 13 anys. Ben aviat van seguir altres obres líriques. El 1770 va escriure un tribut poètic sobre la mort del calvinista George Whitefield, que li va fer mereixedora d'una aclamada popularitat a Boston. La publicació dels seus poemes sobre diversos temes religiosos i morals (1773) la van portar a la fama, tant a Anglaterra com a les colònies americanes. Figures com George Washington van elogiar el seu treball. Durant la visita de Wheatley a Anglaterra amb el fill del seu amo, el poeta afroamericà Júpiter Hammon va elogiar el seu treball en el seu propi poema. Wheatley va ser emancipada poc després de la publicació del seu llibre.
La poesia de Wheatley gira a l'entorn de temes cristians, amb molts poemes dedicats a personalitats famoses. Poques vegades va esmentar la seva pròpia situació en els seus poemes. Un dels pocs que tracten l'esclavitud és On being Brought from Africa to America. El treball de Wheatley va ser freqüentment citat per abolicionistes per combatre la càrrega de la inferioritat intel·lectual innata entre els negres i promoure oportunitats educatives per als afroamericans.
Es va casar al voltant de 1778. Dos dels seus fills van morir quan eren infants. Després que el seu marit va ser empresonat per deutes el 1784, Wheatley va caure en la pobresa i va morir de malaltia.

## Referències

* 1 2 3 4 «Phillis Wheatley». Encyclopædia Britannica [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ Gates, Henry Louis. Trials of Phillis Wheatley: America's Second Black Poet and Her Encounters with the Founding Fathers. Basic Civitas Books, 2010, p. 5.
* ↑ Grizzard, Frank E. George Washington, a Biographical Companion. Santa Barbara: ABC-Clio, 2003, p. 349. ISBN 978-1-57607-558-6.
* ↑ Meehan, Adam; Bell, J.L. «Phillis Wheatley». Digital Encyclopedia. Mount Vernon Ladies' Association. Arxivat de l'original el 29 d’agost 2017 [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ Carroll, Berenice A.; Smith, Hilda L. Women's Political and Social Thought: An Anthology. Indiana University Press, 2000, p. 123. ISBN 9780253337580.
* ↑ Encyclopedia of African American Women Writers, Volum 1, p. 611.
# Plescop

Plescop (en bretó Pleskob) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 4.631 habitants. Limita amb els municipis de Grand-Champ, Meucon, Saint-Avé, Gwened, Ploeren, Pluneret i Plumergat.

## Situació del bretó

El 28 de gener de 2005 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg. A l'inici del curs 2007 l'11,5% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1936 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.007 | 1.030 | 1.089 | 1.209 | 1.857 | 2.678 | 2.966 | 3.671 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Nelly Fruchard | Verts |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Piula de Berthelot

La piula de Berthelot (Anthus berthelotii) és una espècie d'ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae) que habita zones àrides i terres de conreu de Macaronèsia, a les illes Salvatges, Madeira i Canàries

## Referències

* ↑ Fitxa de la piula de Berthelot a la enciclopedia de las aves de la SEO Arxivat 2011-11-16 a Wayback Machine. (castellà) Rev. 23/11/2012
# Piula d'esperons gorjagroga

La piula d'esperons gorjagroga (Macronyx croceus) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes amb acàcies al Senegal i Gàmbia cap a l'est fins Camerun, sud de la República Centreafricana, sud del Sudan, Sudan del Sud, Uganda, Kenya i sud de Somàlia i, més cap al sud, al nord-oest d'Angola, sud-oest, nord, nord-est i est de la República Democràtica del Congo, Burundi i sud i est deTanzània, mes cap al sud, a través de l'est de Zàmbia, Malawi, est de Zimbabwe i Moçambic fins l'est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Piula d'esperons gorjagroga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Pont Polemoníac

Pont Polemoníac (en llatí Pontus Polemoniacus) era la part central de la regió del Pont, entre el riu Iris i la ciutat de Farnàcia. Gneu Pompeu Magne va conquerir el Regne del Pont l'any 64 aC, i no va canviar gairebé gens la seva estructura ni la correlació de poder que tenia el regne.
Una part es va annexionar a l'Imperi Romà, que la va unir a Bitínia, en una província anomenada de Bitínia i el Pont. Aquesta part només incloïa la costa entre Heraclea Pòntica i Amisos, la "costa Pòntica", però la major part del regne es va incloure a Galàcia. La meitat oriental de l'antic regne s'administrava com una regió amb govern propi com a client de Roma.
Cap a l'any 37 aC o 36 aC Marc Antoni va cedir aquesta regió a Polemó I, fill del rei Farnaces II del Bòsfor, i des de llavors es va conèixer amb el nom de Pont Polemoníac. Una part del territori va passar després a Capadòcia i s'anomenava Pont Capadoci. El Regne del Pont Polemoníac arribava fins a la Còlquida. A la mort del rei Polemó II l'any 63, Neró va convertir el Pont en província romana l'any 64, dividint-lo en tres regions, el Pont Capadoci a l'est, el Pont Polemoníac al centre i el Pont Gàlata a l'oest. Probablement va ser Polemó II qui va fundar la ciutat de Polemonium, que n'era la capital al segle i. Més tard, l'emperador Trajà va incorporar el Pont a la província de Capadòcia, al segle ii. Cap a l'any 287, en resposta a una incursió dels gàlates a Trebisonda, l'emperador Dioclecià va decidir tornar a organitzar una altra vegada el territori en tres províncies més petites sota un control més localitzat i proper.
* El Pont Gàlata, també anomenat Dispont, va canviar el seu nom pel d'Helenopont en temps de Constantí el Gran, posat en honor de la seva mare Helena de Constantinoble. Tenia la capital a Amisos, i incloïa les ciutats de Sinope, Amasya, Ibora i Zela.
* El Pont Polemoníac incloïa les ciutats de Magabula, Neocesarea i Argiròpolis.
* El Pont Capadoci, amb Capital a Trebisonda, incloïa els petits ports de Rize i Atanae. S'estenia fins a la Còlquida.
Les tres províncies es van incorporar més endavant als territoris d'Armènia Sofene. Durant l'Imperi Romà d'Orient, el territori es va integrar al Tema dels Armeníacs.

## Referències

* ↑ Hewsen, Robert H. "Armenians on the Black Sea: The Province of Trebizond. A: Armenian Pontus: the Trebizond-Black Sea communities. Costa Mesa, Calif.: Mazda Publ., 2009, p. 39-40, 43-46. ISBN 9781568591551
# Plumbotel·lurita

La plumbotel·lurita és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La plumbotel·lurita és un tel·lurit de fórmula química Pb(TeO₃). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'assaig de duresa Vickers és vhn$_{100}$=30 a 42.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'or de Zhana-Tyube, a la província d'Akmolà (Kazakhstan). També ah estat descrita a Mèxic i als estats de Nevada, Arizona, Utah i Califòrnia dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Plumbotellurite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2022].
# Plain vanilla

Plain vanilla (en català: simple vainilla) és un adjectiu emprat en anglès amb el significat de «realment senzill, bàsic». Alguns instruments financers, com ara les opcions bàsiques, són qualificades d'opcions plain vanilla per contrast amb les opcions complexes, qualificades d'opcions exòtiques.

## Referències

* ↑ «Plain-vanilla definition and meaning | Collins English Dictionary» (en anglès). [Consulta: 24 juliol 2021].
# Brachycephalus

La família de granotes braquicefàlids (Brachycephalidae) pertany a l'ordre Anura i és autòctona del sud-est del Brasil. Només té un gènere: Brachycephalus.

## Referències

* IUCN (anglès)
# Mickaël Bourgain

Mickaël Bourgain (Boulogne-sur-Mer, 28 de maig de 1980) és un ciclista francès especialista en pista. Ha aconseguit nombrosos èxits esportius, entre els quals destaquen tres medalles en els Jocs Olímpics, nou medalles en els Campionats del Món de ciclisme en pista i nombroses victòries en la Copa del Món.
Ha estat reconegut amb diferents distincions com el grau d'"Oficial" de l'Orde Nacional del Mèrit.

## Palmarès

* 2003
** Campió de França en Quilòmetre
* 2004
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics d'Atenes en Velocitat per equips (amb Arnaud Tournant i Laurent Gané)
** Campió del món velocitat per equips (amb Arnaud Tournant i Laurent Gané)
** Campió de França en Keirin
* 2005
** Campió de França en Keirin
* 2006
** Campió del món velocitat per equips (amb Arnaud Tournant i Grégory Baugé)
* 2007
** Campió del món velocitat per equips (amb Arnaud Tournant i Grégory Baugé)
* 2008
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Pequín en Velocitat per equips (amb Grégory Baugé, Kévin Sireau i Arnaud Tournant)
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Pequín en Velocitat individual
* 2011
** Campió del món velocitat per equips (amb Kévin Sireau i Grégory Baugé)
** Campió de França en Keirin

### Resultats a la Copa del Món

* 1999
** 1r a Cali, en Velocitat
** 1r a Cali, en Velocitat per equips
* 2000
** 1r a la Classificació general i a la prova d'Ipoh en Velocitat
** 1r a Mèxic i Ipoh, en Velocitat per equips
* 2001
** 1r a Ciutat de Mèxic, en Velocitat per equips
* 2003
** 1r a Ciutat del Cap, en Velocitat
* 2004
** 1r a Aguascalientes, en Keirin
** 1r a Aguascalientes, en Velocitat
** 1r a Aguascalientes, en Velocitat per equips
* 2004-2005
** 1r a la Classificació general i a les proves de Los Angeles i Manchester, en Velocitat
* 2005-2006
** 1r a Los Angeles, en Velocitat per equips
* 2007-2008
** 1r a Sydney, en Velocitat
* 2008-2009
** 1r a Pequín, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Doué (Senegal)

Doué és una petita població del nord del Senegal que designa també un braç secundari del riu Senegal que corre paral·lel al sud del braç principal durant més de 100 km; a l'inici d'aquest braç es forma una mena d'estuari que els francesos anomenen "marigot", i que és conegut com a marigot de Doué. El braç de Doue formava antigament l'illa Morphil delimitada al nord i al sud pels dos braços del riu Senegal.

## Referències

* Podor i illa Morphil
# Touligny

Touligny és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 68 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Touligny era de 68 persones. Hi havia 31 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 11 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 38 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Touligny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 47 persones, 35 eren actives i 12 eren inactives. De les 35 persones actives 32 estaven ocupades (17 homes i 15 dones) i 3 estaven aturades (3 homes). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Touligny hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Touligny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Touligny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.