OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leptocypris weeksii

Leptocypris weeksii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Montsagre de Paüls

El Montsagre de Paüls és una serra situada al municipi de Paüls a la comarca del Baix Ebre, amb una elevació màxima de 1.045 metres.

## Referències

* ↑ «Montsagre de Paüls». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Nicasi Camps i Pinós

Nicasi Camps i Pinós (Terrassa, 1931 - Barcelona, 29 de gener de 2024) fou un escriptor català.

## Biografia

Orfe de mare als sis anys, el seu pare el va cridar a traslladar-se a Barcelona amb les seves germanes grans per no quedar-se aïllats durant la guerra. Als 14 anys va entrar a treballar en una benzinera garatge i poc després va morir el seu pare, fet que impulsà l'amo d'aquest negoci a pagar-li l'escola nocturna. Va aprendre comptabilitat i tenidoria de llibres, i uns quants anys més tard entrà a treballar en una de metalls, on va romandre uns disset anys.
De ben jove es va interessar per les activitats socials i culturals del Poblenou. Participà en tómboles per a la reconstrucció de l'església de Santa Maria del Taulat i s'afegí al grup que portava malalts a Lorda, una tasca que continua fent després de 49 anys. També va ingressar a l'Orfeó Virolai i es va fer soci del Centre Moral i Cultural del Poblenou, on escrivia a la revista del centre i estrenà la seva primera obra teatral el 1962.
El 1977 obtingué el premi Emili Vilanova als Jocs Florals de l'exili per un al·legat contra la pena de mort amb motiu de l'execució de Salvador Puig Antich, titulat Un dissabte gris i trist. El 1984 va rebre a Madrid el premi de l'Asociación Española de Teatro para la Infancia y la Juventud (AETIJ) amb l'obra infantil escrita en català La filla del carboner. Quatre anys més tard va ser escollit per l'editorial Fuente Dorada de Valladolid per representar Catalunya en una col·lecció amb autors de totes les comunitats autònomes, on publicà Más allá de los cuentos. El 2001 va obtenir un dels premis de relats de ciència-ficció Manuel de Pedrolo, organitzat per l'Ajuntament de Mataró, amb el conte Missatge al President.
En total va escriure 134 obres, la majoria estrenades per grups de teatre amateurs, i n'ha publicat 32. Va ser membre de l'Arxiu Històric del Poblenou, on participava en les obres que s'hi editaven. L'any 1987 va rebre el 25è Premi Sant Martí que concedeix el Consell Municipal del Districte per la seva obra escrita i per la seva activitat cívica al barri. El 2006 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.

## Obra dramàtica

* Stop al matrimoni
* Cèlia Ferrarons, alcaldessa amb decisions
* Quan ell és ell...i ella...
* Un dissabte gris i trist
* Crònica d'una soledat
* Quatre nits de nuvis...de tres
* El marit de la Marina és mariner
* Blanca, vídua d'un viu
* El personatge absent
* Èdip, fill i espòs
* L'amor a totes les edats
* Els meus marits m'enganyen

## Referències

* ↑ «Nicasi Camps i Pinós». Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ Simon, Lluís. «Mor als 93 anys el reconegut dramaturg i activista del Poblenou Nicasi Camps». El Punt Avui, 29-01-2024. [Consulta: 30 gener 2024].

## Enllaços externs

* (català) Pàgina Web Oficial Arxivat 2014-05-17 a Wayback Machine.
* (castellà) Biografia
* (català) Entrevista per Rosa Maria Isart
# Proteòmica

La proteòmica és l'estudi bioquímic de les proteïnes. El proteoma és el conjunt sencer de proteïnes expressada per un genoma, cèl·lula, teixit biològic o un organisme, el terme proteoma és un portmanteau de proteïna i genoma. El terme proteòmica, per la seva banda, deriva de proteïna i genòmica.
La proteòmica permet determinar composició aminoacídica, la presència de modificacions post-traduccionals (com fosforilacions, acetilacions i d'altres) i d'isoformes (proteïnes diferents que depenen del mateix gen), permet analitzar la composició de complexos proteics (grups de proteïnes íntimament relacionades que constitueixen una unitat funcional), tanmateix permet explorar el conjunt de proteïnes que s'expressen en un determinat moment i localització (per exemple, un teixit, un conjunt de cèl·lules o bé un embrió de mosca en un moment concret del desenvolupament), aquest conjunt de proteïnes es denomina proteoma. En un sentit més restringit, el proteoma és la imatge dinàmica de totes les proteïnes expressades per aquest organisme, en un moment donat i sota determinades condicions concretes de temps i ambient. Cal tenir en compte que les cèl·lules expressen diversos milers de proteïnes diferents i cadascuna d'elles pot experimentar nombroses modificacions en resposta a microambients diferents.

## Referències

* ↑ Jeremy M. Berg, John L. Tymoczko i Lubert Stryer. Bioquímica (en castellà). sisena edició. Reverté, p. 65-66. ISBN 9788429176001.

## Vegeu també

* Genoma
* Genòmica
* Metabolòmica
* Glicosòmica
# Puccio Capanna

Puccio Capanna va ser un pintor italià de la primera meitat del segle xiv, que va viure i va treballar a Assís, Úmbria, entre 1341 i 1347. També és conegut com a Puccio Campana.
Era d'origen florentí. Vasari diu d'ell que va ser un dels més desracats pupils de Giotto. Tot i el seu origen, el poble d'Assís el considerava un conciutadà, atès que va deixar un bon grapat d'obres a les esglésies de la localitat, com per exemple a la Basílica de Sant Francesc. També se li atribueix la Santa Maria Egiziaca de l'església de Sant Francesc a Pistoia. Un document de 1341, confirma l'existència d'un pintor d'Assís anomenat Puccio di Capanna: s'indica una comanda de les autoritats a Puccius Cappanej et Cecce Saraceni, pictores de Assisio per pintar imatges de la Mare de Déu i l'Infant amb Sants a la Porta externa platee nove i la Porta Sancti Ruphini (Catedral d'Assís). També hi ha un registre documental de 1347, quan « va vendre bous al Sacro Convento ».
Malauradament, moltes de les obres que — segons Fra Ludovico da Pietralunga (16.ct.) i Vasari — va realitzar, s'han perdut. Algunes pintures de la Passió en la volta de la Basílica inferior de Sant Francesc, A Assís, també li han estat atribuïdes, així com les Escenes de la vida de Sant Francesc i de Crist, pintades a la capella major de l'església de Sant Francesc a Pistoia.
Morí a Assís.

## Bibliografia

* C. Cenci. Documentazione di vita assisana 1300-1530. (Spicilegium Bonaventurianum, X-XII), Grottaferrata 1974-1976, vol. I. (italià), p. 85.
* SAUR Allgemeines Künstlerlexikon (Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker), Band 16 (Campagne-Cartellier), K.G.Saur, München, Leipzig, 1997. (alemany), p. 225-227.
* Bryan, Michael. Robert Edmund Graves. Dictionary of Painters and Engravers, Biographical and Critical (Volume I: A-K). York St. #4, Covent Garden, London; Original from Fogg Library, Digitized May 18, 2007: George Bell and Sons, 1886, page 228. (anglès)

## Notes

* ↑ Cenci, 1974

## Enllaços externs

* Fresc de la Crucifixió 1330, North Carolina Museum of Art collection Arxivat 2003-05-08 a Wayback Machine.
* Biografia breu a artnet.de. Refereix a The Grove Dictionary of Art (anglès)
# Isoperla ikariae

Isoperla ikariae és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: el nord de les illes de la mar Egea (Grècia).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1978. Mitt. Schweiz. ent. Ges. 51(2-3):235.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* BioLib (anglès)
# Southern Poverty Law Center

El Southern Poverty Law Center (SPLC) (en català: Centre legal per a la pobresa del sud) és una organització no governamental de defensa dels drets civils coneguda per les seves victòries legals contra grups supremacistes blancs, la seva representació legal de les víctimes de grups extremistes, la seva classificació de milícies, grups d'odi, i organitzacions extremistes, i el seu programa educatiu que promou la tolerància.
El SPLC també classifica i fa una llista de grups extremistes, o com s'anomenen en els EUA, grups d'odi, organitzacions que en la seva opinió denigren o ataquen a col·lectius sencers de persones per motius que estan fora del seu control.
El 1971, Morris Dees i Joseph J. Levin Jr. van fundar el SPLC a Montgomery (Alabama) com un bufet d'advocats especialitzats en drets civils. L'activista en la defensa dels drets civils, Julian Bond es va unir poc després a Dees i Levin, i va treballar com a president del consell de direcció entre 1971 i 1979.
L'estratègia legal del SPLC consisteix a presentar demandes civils en nom de les víctimes de grups extremistes que han patit amenaces i violència, per tal d'esgotar econòmicament als individus i als grups responsables.
Encara que inicialment es concentrava en els danys produïts pel Ku Klux Klan, i altres grups supremacistes blancs, amb els anys el SPLC s'ha implicat en altres casos de defensa dels drets civils, entre ells, casos d'segregació o discriminació racial institucional, el maltractament dels immigrants i la separació entre l'Església i el Estat.
Juntament amb organitzacions de defensa dels drets civils com la Lliga Antidifamació, el SPLC proporciona informació al FBI. El SPLC no accepta fons del govern, no cobra als seus clients per la seva representació legal, ni es beneficia dels pagaments per danys i perjudicis. La majoria dels seus fons provenen de campanyes de correu directe, que han contribuït a generar una substancial reserva de diners. Les seves campanyes de sol·licitud de donacions i l'acumulació de reserves han estat objecte d'algunes crítiques.
# Mañas

Mañas és un vilatge gallec despoblat des del 2015 que forma part de la parròquia de Calvos de Sobrecamino, al municipi d'Arzúa, a la província de la Corunya.

## Demografia

* Gràfica d'evolució demogràfica de Mañas entre 2000 i 2018

## Referències

* ↑ Ruiz, Francisco. «Población de España – datos y mapas». [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ «Nomenclátor: Población del Padrón Continuo por Unidad Poblacional a 1 de gener». Instituto Nacional de Estadística de España (INE). [Consulta: 23 abril 2020].
# Larose

Larose és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 7.306 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Larose tenia 7.306 habitants, 2.479 habitatges, i 1.990 famílies. La densitat de població era de 251,6 habitants/km².
Dels 2.479 habitatges en un 38,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,2% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 19,7% no eren unitats familiars. En el 16,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.141 $ i la renda mediana per família de 45.126 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.020 $ mentre que les dones 19.922 $. La renda per capita de la població era de 15.541 $. Entorn del 10,2% de les famílies i el 15,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Larose». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Larose». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Monts del Llemosí

El terme Monts del Llemosí s'usa en geografia per descriure un conjunt de muntanyes del Massís Central. No defineix una zona muntanyosa única, sinó un conjunt de petits massissos geogràficament i geològica propers, situats a la regió del Llemosí, units per una successió de valls i altiplans.
Les zones que hi trobem són:
* Altiplà de Millevaches, que representa dues terceres parts del conjunt dels Monts del Llemosí.
* Monts de la Marche on hi ha els Monts d'Ambazac i els Monts de Blond), amb les regions que són veïnes de la vall de la Vienne, Charente limousine, Combrailles, ...
* Monts de Châlus i el País del Perigord
* Monédières
Els Monts del Llemosí són delimitats:
* al nord per la Brenne, el Boischaut, la baixa Marca i el Poitou
* a l'oest per l'Angoumois
* al sud per baix Périgord (Périgord Blanc i Negre), la conca de Brive i la causse corrèzien, la vall de la Dordogne
* a l'est pels monts del Cantal, els monts Dore i la Combraille alvernesa.
# Oh! Europa

Oh! Europa fou una sèrie còmica de TV3 de 1993, dirigida per Eduard Cortés i Joan Lluís Bozzo i a càrrec de la companyia Dagoll Dagom. Va constar de 13 capítols, de 25 minuts de durada cadascun. En cada capítol els personatges visitaven un país comunitari i els integrants del grup de viatjants adquirien protagonisme segons el lloc.

## Trama

Dotze afortunats provinents de diversos indrets de Catalunya i València guanyen un sorteig d'una entitat bancària, el premi del qual és un viatge en autocar recorrent els dotze països de la Unió Europea. Les seves aventures i vicissituds, junt amb les de la guia i el xofer, són les protagonistes de la sèrie, que a cada capítol visita un país diferent. La presentació de la història parteix sempre de la reunió posterior al viatge, des d'un flash back dels mateixos personatges, que s'han reunit a casa d'un d'ells per recordar tots els fets amb ajuda de vídeos i fotos.

## Llistat de capítols

* Capítol 1 - Sortida
* Capítol 2 - París
* Capítol 3 - Londres
* Capítol 4 - Irlanda
* Capítol 5 - Bèlgica
* Capítol 6 - Luxemburg
* Capítol 7 - Països Baixos
* Capítol 8 - Dinamarca
* Capítol 9 - Alemanya
* Capítol 10 - Grècia
* Capítol 11 - Itàlia
* Capítol 12 - Portugal
* Capítol 13 - Espanya

## Personatges

* Josep Maria Deulofeu (Pep Cruz)
* Josep Maria Deulofeu i Soriano «Josep Maria Jr.» (Marçal Cruz)
* Pepa Torres (Àngela Castilla)
* Empar Sanchis «Ampariues» (Maria Josep Peris)
* Ventura (Genís Hernàndez)
* Sra. Emília (Montserrat Carulla)
* Hèctor (Eugeni Soler)
* Óscar (Paco Alonso)
* Sr. Miquel Capdevila (Xavier Massé)
* Meritxell (Victòria Pagès)
* Trinidad Soriano Becerril «Trini» (Montse Pérez)
* Robert Calabuig (Marc Cartes)
* Josefina Martínez «Fina» (Rosa Gàmiz)
* Enric Cassanyes (Joan Lluís Bozzo)
* Laia Espinosa (Anna Rosa Cisquella)

## Referències

* ↑ «Recordes "Oh Europa"?». TV3.cat, 12-12-2007. Arxivat de l'original el 2010-07-02. [Consulta: 11 juliol 2013].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-07-23. [Consulta: 12 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Oh! Europa al web oficial de Dagoll Dagom
* Oh! Europa Arxivat 2011-12-21 a Wayback Machine. al web oficial de TV3
# Puigdevall

«Puigdevall» té aquests significats:
* Serra de Puigdevall, serra al municipi de Lleida
* Fina Puigdevall (Olot, 1963), cuinera
* Ponç Puigdevall (1963), escriptor català
# Rabastens

Rabastens és un municipi francès, de la regió d'Occitània i del departament del Tarn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 |
| 4.133 | 4.307 | 4.182 | 3.806 | 3.825 | 4.176 | 4.621 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-1983 | Fernand Fargues | |
| 1983-1989 | Jean Marty | |
| 1989-1995 | Fernand Fargues | |
| 1995-2002 | Alain Brest | PS |
| 2002-2004 | Michel Bressolles | Divers gauche |
| 2004-2008 | André Coudé du Foresto | Divers droite |
| 2008- | Alain Brest | PS |

## Llocs d'interès

* Catedral de Notre-Dame du Bourg, romànica del segle xiii.
* El Pigeonnier. Lloc de trobada i emblema de la comuna.

## Personatges cèlebres

* Louis Pierre de Chastenet, ministre de guerra
* Michel Lafon, editor
* Pelfort de Rabastens, cavaller faidit

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Isoperla hyblaea

Isoperla hyblaea és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Sicília (Itàlia).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Consiglio, 1961. Mem. Mus. Civ. Stor. Nat. Verona 9:186.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:406.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:246.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Soundpainting

El Soundpainting és una llengua de signes universal per a la composició multidisciplinària en viu. Va ser creat per Walter Thompson a Woodstock, Nova York, l'any 1974. És un llenguatge apte per a músics, actors, ballarins i artistes visuals. Actualment (2020) compta amb més de 1500 gestos que fa servir el Soundpainter (a mig camí entre un compositor i un director) per tal d'indicar el tipus de material que desitja que creen els intèrprets. El Soundpainter realitza les composicions mitjançant la variació de diferents paràmetres expressats amb conjunts de gestos.

## Referències

* 1 2 3 «Soundpainting» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2018].
* 1 2 Soundpainting as a system for the collaborative creation of music in performance.
# Las Arenas. Balneario. Piscina luminosa

Las Arenas és un cartell publicitari de Josep Renau, realitzat l'any 1932 per al Balneari Les Arenes. El cartell combina l'art déco amb influències del constructivisme rus, i suposa un ús pioner de l'aerògraf.
És una obra influent de l'artista, i ha sigut revisitada per Paco Bascuñán en la cartelleria de la parada de FGV Les Arenes, i artistes internacionals com Mads Berg.
Una prova inequívoca de la gran projecció internacional del cartell és que l'any 2020, en una subhasta organitzada per Swann Auction Galleries de New York, un exemplar va ser adjudicat per 8.125 dòlars.

## Referències

* 1 2 Renau, Josep. Josep Renau. Valencia: IVAM Institut Valencia d'Art Modern, 2003, p. 32. ISBN 84-482-3677-7.
* ↑ 100 recuerdos en color: carteles de publicidad comercial en España, 1870-1960 (en castellà). Casa de Colon, 2002. ISBN 978-84-8103-311-3.
* 1 2 Garsán, Carlos. «La larga sombra de Renau: reminiscencias del autor en el O2 de Londres». Culturplaza, 05-09-2017. [Consulta: 20 octubre 2021].
# Oh, by the Way

Oh, by the Way és un box set recopilatori de la banda de britànica Pink Floyd. Inclou tots els seus àlbums d'estudi remasteritzats en format Cd, presentats en estotjos estil mini-vinil, tal com es va fer amb els Lp originals (incloent els seus corresponents extres, com els autoadhesius que incloïa The Dark Side of the Moon). Junt amb això, el box set és d'edició limitada i inclou un pòster dissenyat especialment pel 40è aniversari del primer àlbum de la banda, The Piper at the Gates of Dawn, fet Storm Thorgerson, que inclou quaranta imatges de Pink Floyd.
Va ser publicat el 10 desembre de 2007 a través d'EMI Records al Regne Unit i l'endemà als Estats Units a través de Capitol Records. El seu nom prové d'un vers del tema Have a Cigar: The band is just fantastic, that is really what I think/Oh by the way, which one's Pink? (el qual pot traduir-se al català com a: La banda és simplement fantàstica, és el que crec realment/Oh, a propòsit, qui és en Pink?). Es diu que aquesta línia l'hauria dit un executiu d'alguna de discogràfica als integrants de Pink Floyd.

## Contingut

* The Piper at the Gates of Dawn (agost de 1967)
* A Saucerful of Secrets (juliol de 1968)
* More (juny de 1969)
* Ummagumma (novembre de 1969 - 2 discos)
* Atom Heart Mother (octubre de 1970)
* Meddle (novembre de 1971)
* Obscured by Clouds (juny de 1972)
* The Dark Side Of The Moon (març de 1973)
* Wish You Were Here (setembre de 1975)
* Animals (febrer de 1977)
* The Wall (desembre de 1979 - 2 discos)
* The Final Cut (abril de 1983)
* A Momentary Lapse of Reason (setembre de 1987)
* The Division Bell (abril de 1994)

## Crèdits

* Roger Waters - baix, vocalista, guitarrista, percussionista, efectes de so, lletres i productor.
* David Gilmour - guitarra, vocalista, efectes de so, baix, lletres i productor.
* Richard Wright - teclat, òrgan, piano, sintetitzador, trombó, clarinet, efectes de so, vocalista, lletres i productor.
* Nick Mason - bateria, percussionista, vocalista, efectes de so i productor.
* Syd Barrett - guitarra, lletrista, vocalista, junt amb tots els col·laboradors de cada àlbum. El qual va participar en The Piper at the Gates of Dawn i A Saucerful of Secrets.

## Referències

* ↑ http://www.amazon.com/Oh-Way-Studio-Album-Boxset/dp/B002ZATSY2/ref=tmm_msc_title_0
* ↑ «Allmusic review».
* ↑ «Pitchfork review».
* ↑ Rolling Stone : “Oh By The Way”: Pink Floyd Celebrate Belated 40th Anniversary With Mega Box Set
* ↑ «Massive Pink Floyd Box Due In December». Arxivat de l'original el 2007-11-16. [Consulta: 16 març 2012].

## Enllaços externs

* Lloc oficial dedicat a la publicació de Oh, By the Way Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine. a PinkFloyd.co.uk
# Isoperla ilvana

Isoperla ilvana és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: l'illa d'Elba (Itàlia).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Consiglio, 1958. Riv. Biol., Assisi 10 50(1):38.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Settimanale di attualità dell'Isola d'Elba Arxivat 2003-11-24 a Wayback Machine. (italià)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:406.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:246.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)