OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paraula aguda

Una paraula aguda o mot agut (o oxítona) és aquella que conté la síl·laba tònica a l'última posició de veu (no es compten els monosíl·labs). En català porten accent gràfic les paraules agudes acabades en vocal, vocal +s, en, in, justament per marcar on cau l'accent, ja que no es pot predir (cada paraula té l'accent en una posició sense regles que la fixin) a diferència d'altres llengües, d'accent fix com el txec.
En francès la majoria de paraules o grups accentuals són aguts perquè tenen la tònica desplaçada cap al final. El mateix passa en turc o en àrab clàssic. Aquest predomini de paraules agudes fa que l'idioma tingui una melodia particular, recognoscible. En català les agudes són bastant nombroses, ja que molts mots llatins han perdut la terminació en l'evolució cap al català.
Una paraula aguda s'oposa a una paraula plana i a una paraula esdrúixola quan la tonicitat és rellevant en aquell idioma. com el català

## Vegeu també

* accent agut o oxíton
* accent pla o paroxíton (paraula plana o paroxítona)
* accent esdrúixol o proparoxíton (paraula esdrúixola o proparoxítona)
* Accentuació en català

## Referències

* ↑ «Paraula aguda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Paraula aguda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Normes d'accentuació en català
* ↑ Accentuació a aldeaglobal.net
# Paradsasvarita

La paradsasvarita és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de la rosasita. Rep el nom de la localitat de Parádsasvár, a Hongria, la seva localitat tipus.

## Característiques

La paradsasvarita és un carbonat de fórmula química Zn₂(CO₃)(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012, sent publicada per primera vegada el 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2 a 3. Químicament es troba relacionada amb la hidrozincita i la sclarita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Ottó Herman, a Hongria, amb el número de catàleg: 2012.23.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'àrea de Nagy-Lápafő, a la localitat de Parádsasvár, dins el districte de Pétervására (Comtat de Heves, Hongria). També ha estat descrita en altres indrets d'Hongria, així com a Itàlia, Grècia i Namíbia.

## Referències

* ↑ «Parádsasvárite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 gener 2022].
# Parc Juràssic (novel·la)

Parc Juràssic, Jurassic Park en el seu idioma original, és una novel·la de ciència-ficció i aventures, escrita per Michael Crichton el 1990, que tracta el camp de l'enginyeria genètica aplicada al comerç i l'explotació d'animals. La novel·la narra com s'intenta recrear l'època dels dinosaures a través d'un parc temàtic a l'illa Nubla, una illa fictícia que en la ficció es troba a 120 milles (190 quilòmetres) de Costa Rica.
L'obra de Crichton va representar la seva consagració definitiva com a autor de best-sellers, que va augmentar encara més amb l'adaptació al cinema que Steven Spielberg va fer de la novel·la l'any 1993.
Aquesta obra forma part de la trilogia de best-sellers única que posseeix Crichton: el llibre, la sèrie de televisió (ER) i la pel·lícula (Acusa) número u en els mateixos anys.

## Sinopsi i argument

Un grup de tres científics (dos paleontòlegs i un matemàtic) són convidats per un filantrop multimilionari a un misteriós parc temàtic per a avaluar-ne la fiabilitat davant dels seus inversors. Al costat del representant dels dits inversors i dels dos joves nebots del mecenes, que també són convidats, els científics descobriran que la temàtica de la pretesa atracció és un parc de dinosaures, clonats a partir de l'ADN atrapat a la resina fòssil dels arbres.
Junts, descobriran bàsicament que no es pot controlar la vida (i, per tant, els dinosaures del parc) i que, com enuncia la frase principal de l'obra, la vida s'obre camí.

## Personatges principals

* John Hammond: Filantrop multimilionari que finança les investigacions dels paleontòlegs; creador i amo del parc.
* Alan Grant: Paleontòleg de prestigi, convidat per Hammond per a supervisar el parc.
* Ellie Sattler: Paleobotànica, col·lega i amiga íntima de Grant.
* Ian Malcom: Matemàtic especialista en la Teoria del Caos i la interacció en sistemes complexos.
* Lex Murphy: Neboda d'en Hammond i entusiasta dels ordinadors.
* Tim Murphy: Nebot d'en Hammond; fascinat pels dinosaures i admirador de Grant.
* Dennis Nedry: Programador que desenvolupa i gestiona el sistema informàtic del parc.
* Donald Genarro: Representant dels inversors del parc.
* Robert Muldoon: Expert caçador d'animals salvatges i guarda general del parc.

## Referències

* ↑ Constant C Productions (crichton-official.com). «Michael Crichton.com | Jurassic Park» (en anglès), mar 11 nov 2008 17:43:11 CET. Arxivat de l'original el 19 d’octubre 2008. [Consulta: 20 novembre 2008].
* ↑ Europa Press. «Mor de càncer als 66 anys l'escriptor nord-americà Michael Crichton» (digital) (en castellà), 5 novembre. [Consulta: 10 novembre].
* ↑ Culturalia.net. «Jurassic Park». Arxivat de l'original el 2009-02-01. [Consulta: 20 novembre 2008].
* ↑ Internelia Network S.L. «Parc Jurásico - Michael Crichton - Sinopsi del llibre, ressenyes, comentaris - Lecturalia». [Consulta: 20 novembre 2008].

## Vegeu també

* Dinosaure
* Teoria del caos
* Ambre

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2021-04-23 a Wayback Machine. de la franquícia.
* Secció Arxivat 2008-10-19 a Wayback Machine. en la web de Crichton.
# Parc Krekovic

El Parc de Kristian Krekovic, o simplement Parc Krekovic com es coneix popularment, és un parc urbà situat al barri Polígon de Llevant de la ciutat de Palma (Illes Balears). Va ser inaugurat el 1990 i denominat així en homenatge al pintor croat Kristian Krekovic, que va residir a la ciutat des de 1960 fins a la seva mort en 1985. Des de 1981 se situa en aquesta parcel·la el Museu Krekovic, que compta amb la col·lecció pictòrica que l'artista va realitzar durant els seus últims anys de vida a Mallorca. Aquestes obres tracten temes propis de la cultura mediterrània i precolombina.
El parc té la grandària de sis illes de cases, amb aproximadament uns 40.204 m² d'àrea distribuïda entre zones verdes i pavimentades. Posseeix una densa i variada arborització, amb nombroses espècies com juníperos, dragos o falsos pimenters, si bé abunden les palmeres i els pins. A més, compte dins del seu mobiliari urbà, amb bancs, una pèrgola d'uns 20 metres de longitud al costat de la qual es troba un bar, quatre obeliscs i diversos elements típics d'espais públics. El parc està voltat per un mur i consta de quatre entrades, situades en cadascun dels diferents carrers que l'envolten (Manuel Azaña, Caracas, Ciutat de Querétaro i avinguda de Mèxic).
El parc és una de les àrees més transitades de la zona, per trobar-se entre els barris de Foners, Polígon de Llevant i Pere Garau. En ell es duen a terme amb freqüència diferents activitats lúdiques i culturals, com la Can Party, una festa benèfica canina l'última edició de la qual va tenir lloc al maig de 2011. En ella, a més de reivindicar els drets d'aquests animals, es va demanar que una zona del parc fos habilitada com a espai per a gossos. També ha aparegut en literatura; al 2002 Javier Bizarro, un jove català establert a Palma es va presentar a Sevilla amb l'obra Els fantasmes del Parc Kristian Krekovic al certamen de poesia Antonio Machado, on va obtenir el primer premi.
A més és freqüentat per bandes llatines, que l'utilitzen com el seu punt de reunió. En algunes ocasions s'han arribat a produir fortes baralles en les quals ha hagut d'intervenir la policia.També en aquest parc es duu a terme la venda d'estupefaents, havent estat detinguts diversos traficants que actuaven en el Krekovic i trobades xeringues pels empleats de manteniment.

## Referències

* ↑ «Parques de Palma». Google Maps, 15-10-2009. [Consulta: 15 gener 2012].
* 1 2 3 Soler, Guillermo «En memoria del pintor croata». Diario de Mallorca, 2008. Arxivat de l'original el 2009-03-29 [Consulta: 16 març 2018].
* 1 2 «Un paseo por el Parque Krekovic». Palma: Alta Mar. Balearweb, 12-02-2008. Arxivat de l'original el 2018-03-16. [Consulta: 15 gener 2012].
* ↑ «I Can Party Benéfica de Mallorca». covib.net, 14-04-2011. [Consulta: 15 gener 2012].
* ↑ Bastida, Julio «Detenidos dos jóvenes acusados de agredir a un turista en la playa de Can Pere Antoni». Última Hora, 2011.
* ↑ Martín, Nieves «Los peligros del parque Krekovic». Mallorca Diario, 2010.
# Park Forest

Park Forest és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 23.462 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Park Forest tenia 23.462 habitants, 9.138 habitatges, i 6.186 famílies. La densitat de població era de 1.837,5 habitants/km².
Dels 9.138 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,9% hi vivien parelles casades, en un 18,8% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.579 $ i la renda mediana per família de 55.801 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.970 $ mentre que les dones 31.063 $. La renda per capita de la població era de 21.493 $. Aproximadament el 5,2% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Park Forest». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Park Forest». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Parmaturus pilosus

Parmaturus pilosus és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 64 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí que viu fins als 786 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina i el Japó.

## Observacions

El seu fetge té una alta concentració d'esqualè.

## Referències

* 1 2 3 «Parmaturus pilosus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Nakaya, K. i S. Shirai, 1992. Fauna and zoogeography of deep-benthic chondrichthyan fishes around the Japanese Archipelago. Jap. J. Ichthyol. 39(1):37-48.
* ↑ Masuda, H., K. Amaoka, C. Araga, T. Uyeno i T. Yoshino, 1984.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Parròquia de Daudzese

La Parròquia de Daudzese (en letó: Daudzeses pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Jaunjelgava, al sud de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion d'Aizkraukle.

## Pobles, viles i assentaments

* Daudzese
* Daudzeva

## Hidrografia
### Rius

* Dzeņupīte
* Ellīte
* Ģirupe
* Iecava
* Jorģelēnupīte
* Jūga
* Lauce
* Pālupīte
* Viesīte

### Llacs i embassaments

* Estany Brieža
* Estany Dobeļa
* Estany Iecavas
* Estany Rubeņa
* Llac Znotiņu

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Zemplínske Kopčany

Zemplínske Kopčany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1332.
# Nemacheilus cleopatra

Nemacheilus cleopatra és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.
A l'estadi adult poden atènyer fins als 8 cm de longitud total. Es troba al Vietnam.

## Referències

* 1 2 Freyhof, Jörg; Serov, D.V. «Nemacheiline loaches from Central Vietnam with descriptions of a new genus and 14 new species (Cypriniformes: Balitoridae)» (en anglès). Ichthyological Exploration of Freshwaters, v. 12, 2, 2001, pàg. 133-191.
* 1 2 FishBase (anglès)
# Sant Martí de Vallmala

Sant Martí de Vallmala era una antiga església parroquial situada als contraforts del Puig d'Esquers, al municipi de Llançà. El primer esment del temple és en un diploma de Lluís el Balb de 877 que confirma el temple com una possessió del monestir de Sant Esteve de Banyoles. El 1019 fou consagrada pel bisbe d'Elna, Berenguer. El segle xiv apareix encara com a parròquia, però en algun moment va deixar de ser-ho i segurament també va provocar que perdés el culte i s'ensorrés, cosa que la va fer passar desaparcebuda fins al 1975 que es va localitzar i publicar, així com s'hi van fer uns primers treballs de desenrunament i neteja.
L'església compta amb una planta rectangular amb absis també rectangular, però en aquest cas és irregular. Està orientada est-oest i només conserva la volta, ultrapassada, a l'absis, que sembla més antic que la resta de la construcció. També es conserva el mur nord i oest, mentre que el sud va quedar pràcticament ensorrat. Amb les restes d'aquest mur es va poder veure on estava situada la porta i amb materials trobats en el mateix lloc es va reconstruir. Les dovelles de la porta mostren que aquesta és posterior a la resta del temple. El 1987, en el transcurs d'unes obres de consolidació i restauració, es va trobar una làmpada de forja d'estil romànic, de gran valor, que es conserva al Museu d'Art de Girona. Aquest fet sembla demostrar que el temple es va ensorrar i a partir d'aquell moment fou abandonat.

## Enllaços externs

* Sant Martí de Vallmala a Art Medieval

## Referències

* ↑ Grup d'Art i Treball GAT La Jonquera, sur www.facebook.com/cutytours.
# Pau Riera

Pau Riera és el nom dels següents personatges:
* Pau Riera i Galtés, mestre d'obres modernista, amb nombroses obres a Igualada.
* Pau Riera i Sala (1908-1985), fundador i president d'Òmnium Cultural de 1968 a 1978.
* Pau Riera i Soler (Finals del s. XVIII-1864), impressor manresà.
# Tiridates

Tiridates és el nom dels següents personatges:
* Reis d'Armènia:
** Tiridates I d'Armènia 53-54 i 55-58 i 62-100
** Tiridates II d'Armènia (Khosrov I) 216-238
** Tiridates III d'Armènia 283-330
* Reis de Pàrtia
** Tiridates I de Pàrtia 247-214 aC
** Tiridates II de Pàrtia 32-29 aC i 28-26 aC
** Tiridates III de Pàrtia 36-37
* Altres personatges:
** Tiridates, tresorer de Darios III de Pèrsia
# O Incio

O Incio és un municipi de la província de Lugo a Galícia. Pertany a la comarca de Sarria.

## Geografia

Limita al nord amb Sarria i Samos, al sud amb Bóveda i A Pobra do Brollón, a l'est amb Samos i a l'oest amb Paradela i Bóveda.
Té un relleu muntanyós, per estar situat en els contraforts occidentals de la serra d'O Courel. Els principals rius del municipi són el Cabe, Mao i Antiga. Al Mao hi trobem l'embassament de Vilasouto, que abasteix d'aigua bona part de la Terra de Lemos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 8.137 | 7.010 | 6.253 | 4.155 | 2.358 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Llocs d'interès

* Necròpolis de Santa Mariña
* Petròglifs i castros de Goó, Santa Cristina do Viso, A Cruz do Incio, Trascastro i Vilasouto.
* Església romànica de San Pedro Fiz do Hospital.

## Parròquies

| Bardaos (San Xoán) Castelo de Somoza (San Tomé) A Cervela (San Cristovo) Covela (San Pedro) Eirexalba (Santo Estevo) Foilebar (Santa María) Goó (Santa María) O Hospital (San Pedro Fiz) O Incio (Santa Cruz) Laiosa (San Martiño) Noceda (San Xoán) Pacios (Santa María) Reboiro (Santa María) Rendar (Santa María) | Rubián de Cima (San Vicenzo) San Pedro do Incio (San Pedro) San Román do Mao (San Román) San Salvador do Mao (San Salvador) Santa María do Mao (Santa María) Santa Mariña do Incio (Santa Mariña) Santalla de Bardaos (San Xulián) Sirgueiros (San Xoán) Toldaos (Santiago) Trascastro (Santalla) Vila de Mouros (San Miguel) Vilarxoán (San Lourenzo) Vilasouto (San Mamede) O Viso (Santa Cristina) |

## Particularitats

Un dels seus productes més tradicionalment coneguts i utilitzats des de temps dels romans, ha estat el seu famós marbre, conegut com a marbre d'Incio. Es tracta d'un material molt porós, de color gris i jaspiat en diverses tonalitats. Amb aquest material estan construïts els murs del conjunt romànic d'Hospital d'O Incio, situat en la carretera que transita Santa Cruz do Incio fins a Ferrería, a més de nombroses escultures i elements arquitectònics que ornamentaren la ciutat romana de Lucus Augusti. Cap destacar també les seves aigües ferruginoses amb propietats medicinals que en el seu moment van donar vida a l'Hotel Balneari de Ferrería.

## Fills il·lustres

* Lucía Pérez (n. 1985), cantant, representant d'Espanya al Festival d'Eurovisió 2011.

## Vegeu també

* Fruxil

## Referències

* ↑ Vázquez Saavedra, Mercedes. O Courel (en castellà). Editorial Galaxia, 2003, p. 50. ISBN 8482886347.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament d'O Incio
# El Marcet (Granera)

El Marcet fou una masia del terme municipal de Granera, a la comarca catalana del Moianès. Modernament fou transformada en la Fàbrica del Marcet. Pertany a la parròquia de Sant Martí de Granera.
Estava situada a 637 metres d'altitud, en el lloc on hi ha actualment la Fàbrica del Marcet, en desús des de la dècada dels vuitanta del segle xx. És a la dreta del torrent de la Riera, al capdavall -nord-oest- de la Carena del Marcet i al nord-est del Pantà del Marcet.
S'hi arriba des del punt quilomètric 6,4 de la carretera BV-1245 surt cap al sud una pista asfaltada que mena a la Fàbrica del Marcet en menys de 150 metres.

## Bibliografia

* Garcia-Pey, Enric. Granera: recull toponomàstic. Barcelona: Institut Cartogràfic de Catalunya - Societat d'Onomàstica, 2004 (Col·lecció "Monografies", 26). ISBN 978-84-393-6526-8.
* Rodríguez Lara, José Luis. «Granera». A: Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009 (Col·lecció "Camí Ral", 30). ISBN 978-84-232-0735-0.
# Zemski Sobor

El Zemski Sobor (rus: земский собор) va ser el primer parlament rus del tipus dels estats feudals, als segles xvi i xvii. El terme traduït literalment és "Assemblea de la Terra".
Pot ser convocat tant pel Tsar, pel Patriarca o pels boiars de la Duma. Les tres classes socials que participen en l'assemblea són:
* La noblesa i l'alt funcionariat, incloent-hi els boiars de la Duma.
* El sant Sobor, o alt clergat de l'Església Ortodoxa
* Representants dels comerciants i habitants de les ciutats (tercer estat)
El primer Zemski Sobor va ser conovocat pel tsar Ivan IV el Terrible el 1549. Durant el seu regnat es van dur a terme un gran nombre de reunions, i va esdevenir una eina habitual utilitzada per aprovar grans lleis o per decidir temes controvertits. No obstant això, els Sobori eren principalment una eina per assentir les decisions que Ivan ja havia pres, i algunes vegades la iniciativa era presa per la baixa noblesa o els habitants de les ciutats. Per exemple, el Tsar es va escandalitzar quan l'assemblea li va sol·licitar a 1566 l'abolició de l'Oprítxnina.

## Enllaços externs

* С.Л. Авалиани. "Литературная история земских соборов". Odessa, 1916.
* Земские соборы L'enciclopèdia Brockhaus i Efron, Moscou, 1993.
# Sant Martí de Torallola

Sant Martí de Torallola, era l'església romànica del poble de Torallola, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Fins al 1969 formava part del terme municipal de Toralla i Serradell.
Era sufragània de Santa Maria de Toralla, actualment agrupada a la parròquia de la Pobla de Segur.
Es tractava d'una església d'una sola nau, amb absis semicircular a llevant. Estava cobert amb volta de canó, de la qual queda l'arrencada al mur nord, únic que roman dempeus.
Adjunta a l'església hi havia la casa rectoral, amb una segona capella dedicada també a sant Martí.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torreta de Cadí

La Torreta de Cadí és una muntanya de 2.562,1 metres que es troba entre els municipis de Cava i la Vansa i Fórnols, a la comarca de l'Alt Urgell.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# El Mariner de Sant Pau

El Mariner de Sant Pau és una obra del municipi de Camprodon (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Mariner de Sant Pau es troba arrecerat al puig del Mariner Vell, prop del poble de Sant Pau de Seguries. És un gran casal, amb una entrada solemne i un barri que li donen aspecte de petit poble.
L'edifici és obra del segle xvi o XVII, però la documentació és anterior, del segle xiv com a mínim. Té prop seu una capella barroca dedicada a Sant Jaume. És de destacar la pallissa allargassada amb una singular combinació d'arcs i encavallades de fusta.
Les necessitats del transport actual obligaren a enderrocar el portal primitiu d'accés a la finca. A la nova construcció, però, es col·locà la dovella central antiga datada el 1756, on figura una nau que recorda l'origen del fundador del casal.
Avui en dia és també casa de turisme rural.

## Referències

* 1 2 3 «El Mariner de Sant Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].