OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jinbōchō

Jinbōchō (神保町, de vegades romanitzat Jimbōchō) és un barri de Chiyoda, al Japó, conegut com al barri llatí de Tòquio on es poden trobar llibreries de llibres d'ocasió i editorials.
El centre de Jinbōchō és la cruïlla entre Yasukuni-dōri i Hakusan-dōri, al nord de l'estació de la Tokyo Métro Hanzōmon Line, Toei Mita Line i Toei Shinjuku Line. Les prestigioses Tokyo Book Binding Club i Literature Preservation Society estan localitzades a Jinbōchō, i l'indret està pròxim d'un gran nombre d'universitats japoneses de primer ordre entre les quals la Nihon Daigaku, la Senshu Daigaku, la Meiji Daigaku, la Hosei Daigaku i la Juntendo Daigaku.
Jinbōchō és conegut formalment sota el nom de Kanda-Jinbōchō (神田神保町) i forma part de Kanda.

## Història

Jinbōchō significa el «barri de Jinbō». Nagaharu Jinbō era el nom d'un samurai que vivia al barri al final del segle xvii.
L'any 1913, un gran foc va destruir la major part de la zona. Després d'aquest incendi, un professor d'universitat amb el nom de Shigeo Iwanami va obrir una llibreria a Jinbōchō, embrió de l'actual editorial Iwanami Shoten. A mesura que va passar el temps, la zona va esdevenir popular entre els universitaris i intel·lectuals i nombroses llibreries i cafès hi van obrir les portes. Jinbōchō figura a la llista de viles del llibre.
La construcció del teatre de Jinbōchō va acabar a finals del 2007.

## Empreses

Nombroses empreses estan localitzades a Jinbōchō, entre les quals la seu social de Tōkyōdō Shoten, un comerciant de llibres.

## Galeria

* Jinbōchō en la cruïlla de Yasukunidori i Hakusan.
* Venda a Jinbōchō.
* Jinbōchō, novembre 2004

## Referències

* ↑ «Oh! Jimbou» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ «Jimbou Book Town» (en japonès). [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ «Kanda & Jimbocho» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Jimbocho, el barrio de los libros viejos» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2020].

## Enllaços externs

* Japan Trip 2009: Jinbocho Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine.
# Scomberoides tala

Scomberoides tala és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 70 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Filipines, la Xina i Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barranc de la Vall (Abella de la Conca)

El barranc de la Vall és un barranc del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
És afluent del riu d'Abella, i pertany a la conca del Noguera Pallaresa. Discorre a prop de Cal Pere del Trena i de Cal Gavatx, al sud de la Serra de Carreu. És, aproximadament, al centre d'aquesta serra, en els seus contraforts meridionals.
Neix a 1.395,8 msnm just a ponent del Coll des Eres, a l'extrem nord del Serrat de Cal Calafí, i durant el primer tram segueix la direcció oest, discorrent als peus -sud- del Comellar Gran. Rep el barranc del Clot de la Serradora, passa al sud-est del lloc de Vilarenc, per sota, i migdia, dels Feixancs i del lloc on hi havia hagut Casa Guerxo, i arriba a llevant de los Feixans, fins que arriba sota, i a llevant, del Turó de l'Espluga Redona on gira cap al sud, fent amples revolts tant cap a l'est com cap a l'oest. Passa a l'est de la Casa de la Vall, que li dona el nom -o a l'inrevés-, i s'adreça al Mas Palou, al nord del qual rep per la dreta el barranc de Caborriu. Poc després, i a llevant del Molí d'Abella, s'aboca en el riu d'Abella.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim nom romànic descriptiu: el terme d'Abella de la Conca té, bàsicament, dos sectors: la zona dels Plans (los Plans, Planers, etc.), i la zona de la vall alta del riu d'Abella, o, senzillament, "la Vall".

## Enllaços externs

* El Barranc de la Vall en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tsibanobalka

Tsibanobalka - Цибанобалка (rus) és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del Tsibanova, que desemboca a la mar Negra. És a 10 km al nord d'Anapa i a 128 km a l'oest de Krasnodar.
Pertanyen a aquest poble els khútors de Níjniaia Gostagaika, Piatikhatki, Voskressenski, Kapustin, Kràsnaia Skala, Krasni, Krasni Kurgan i Pestxani; i el possiólok de Vérkhneie Djemete.
# Chromidotilapia elongata

Chromidotilapia elongata és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: República del Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lamboj, A., 1999. Zur Cichlidenfauna des Biosphärenreservats von Dimonika (Mayombe, Kongo), mit Beschreibung zweier neuer Chromidotilapia-Arten (Teleostei, Perciformes). Verh. Ges. Ichthyol. 1:139-156.
* Lamboj, A. 2002: Chromidotilapia (Teleostei: Cichlidae) in Gabon, with a redescripion of Chromidotilapia regani (Pellegrin, 1906). Verhandlungen der Gesellschaft für Ichthyologie, 3: 71-85.
# Trofeu Vicente Acebedo

El Trofeu Vicente Acebedo és un premi que lliura anualment la Reial Federació Espanyola de Futbol (RFEF) als millors àrbitres i assistents de cada temporada a la Primera i Segona divisió espanyola de futbol.
El trofeu va ser creat el 2008, a proposta de Victoriano Sánchez Arminio, president del Comitè Tècnic d'Àrbitres (CTA) de la RFEF, i pren el nom de Vicente Acebedo, que va ser vicepresident d'aquest organisme i membre del Comissionat de la FIFA per a l'estudi de les regles de joc.

## Palmarès
### Primera Divisió

| Temporada | Àrbitre | Assistent |
| 2007-08 | Manuel Enrique Mejuto González | Juan Carlos Yuste Jiménez |
| 2008-09 | Alberto Undiano Mallenco | Jesús Calvo Guadamuro |
| 2009-10 | Alberto Undiano Mallenco (2) | Fermín Martínez Ibáñez |
| 2010-11 | Carlos Velasco Carballo | Roberto Alonso Fernández |
| 2011-12 | David Fernández Borbalán | Raul Cabañero Martinez |
| 2012-13 | Carlos Clos Gómez | 2013-14 |
| 2013-14 | Antonio Miguel Mateu Lahoz | Pau Cebrián Devís |
| 2014-15 | José Luis González González | José María Sánchez Santos |
| 2015-16 | Carlos del Cerro Grande | Roberto Díaz Pérez del Palomar |
| 2016-17 | Alejandro José Hernández Hernández | Teodoro Sobrino Magán |
| 2017-18 | Jesús Gil Manzano | Diego Barbero Sevilla |
| 2018-19 | Xavier Estrada Fernández | Jon Núñez Fernández |
| 2019-20 | José María Sánchez Martínez | Alfonso Baena Espejo |
| 2020-21 | Antonio Miguel Mateu Lahoz (2) | Pau Cebrián Devís (2) |

### Segona Divisió

| Temporada | Àrbitre | Assistent |
| 2007-08 | Antonio Miguel Mateu Lahoz | Rómulo Alvárez Zárate |
| 2008-09 | José Luis González González | Ignacio Rubio Palomino |
| 2009-10 | José Antonio Teixeira Vitienes | Pau Cebrián Devis |
| 2010-11 | Pedro Jesús Pérez Montero | Francisco Javier Martín García |
| 2011-12 | Alejandro José Hernández Hernández | Abrahám Álvarez Cantón |
| 2012-13 | Juan Martínez Munuera | Francisco Javier García Sabuco |
| 2013-14 | Mario Melero López | Jorge Bueno Mateo |
| 2014-15 | José María Sánchez Martínez | Javier Martínez Nicolás |
| 2015-16 | José Luis Munuera Montero | José Carlos Escuela Melo |
| 2016-17 | Pablo González Fuertes | Iván Hernández Ramos |
| 2017-18 | Adrián Cordero Vega | Antonio L. Cerezo Parfenof |
| 2018-19 | César Soto Grado | Diego Sánchez Rojo |
| 2019-20 | Jorge Figueroa Vázquez | Rubén Porras Rico |
| 2020-21 | Alejandro Muñiz Ruiz | Alejandro Estévez Iglesias |

### Primera Divisió Femenina

| Temporada | Àrbitre | Assistent |
| 2017-18 | Marta Huerta de Aza | Rocío Puente Pino |
| 2018-19 | Marta Frías Acedo | Silvia Fernández Pérez |
| 2019-20 | Ainara Andrea Acevedo Dudley | Eliana Fernández González |
| 2020-21 | María Dolores Martínez Madrona | Matilde Estévez-García Biajakue |

## Vegeu també

* Trofeu Guruceta
* Xiulet d'or

## Referències

* ↑ «Creat el trofeu Vicente Acebedo» (en castellà). Escuela Nacional de Árbitros de Futbol. Arxivat de l'original el 2009-10-13. [Consulta: 9 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Comitè Tècnic d'Àrbitres Arxivat 2020-03-19 a Wayback Machine.
# Scomberomorus maculatus

Scomberomorus maculatus és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 91 cm de longitud total i els 5.890 g de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des del Canadà fins a les costes del Golf de Mèxic, incloent-hi Florida (Estats Units) i Yucatán (Mèxic).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Bamanbore

Bamanbor o Bamanbore fou un petit estat tributari protegit de l'agència de Kathiawar, a la presidència de Bombai. Estava format per quatre pobles amb unb únic tributari. La capital era Bamanbor 22° 24′ N, 71° 06′ E﻿ / ﻿22.400°N,71.100°E﻿ / 22.400; 71.100.
Els seus ingressos el 1876 eren 210 lliures i el tribut pagat al govern de 7 lliures.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Alberto Leanizbarrutia Abaunza

Alberto Leanizbarrutia Abaunza (Elorrio, 1 d'abril de 1963) és un ciclista basc, ja retirat, professional entre 1985 i 1998.
En el seu palmarès destaca una etapa de la Volta al País Basc de 1987 i la classificació de l'Intergiro al Giro d'Itàlia de 1991. El 1991 fou el catorzè ciclista en finalitzar les tres grans voltes durant el mateix any. El 2005 i 2006 fou director esportiu de l'equip Liberty Seguros.

## Palmarès

* 1987
** Vencedor d'una etapa de la Volta al País Basc
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
* 1988
** 1r al Tour de Vendée
* 1990
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Cantàbria
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
* 1991
** 1r de l'Intergiro del Giro d'Itàlia
* 1994
** 1r al Gran Premi de Zamudio

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1986. 73è de la classificació general
* 1989. 80è de la classificació general
* 1990. 69è de la classificació general
* 1991. 44è de la classificació general
* 1993. 66è de la classificació general
* 1994. 82è de la classificació general
* 1995. 43è de la classificació general
* 1996. Abandona (18a etapa)
* 1997. 37è de la classificació general
* 1998. 55è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1991. 39è de la classificació general.
* 1992. Abandona (13a etapa)
* 1993. Abandona (14a etapa)
* 1994. 102è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1991. 64è de la classificació general. 1r de l'Intergiro
* 1995. Abandona (15a etapa)

## Referències

* 1 2 «LEANIZBARRUTIA ABAUNZA Alberto». [Consulta: 14 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Alberto LEANIZBARRUTIA ABAUNZA» (en italià). [Consulta: 14 desembre 2022].
* ↑ Sis altres ciclistes ho aconseguiren el mateix any: Eduardo Chozas, Iñaki Gastón, Marco Giovannetti, Marino Lejarreta, Vladimir Poulnikov i Valerio Tebaldi.
* ↑ «Grands tours et triplés, les stats», 29-12-2007. [Consulta: 20 febrer 2010].
* ↑ «Terminer les 3 Grands Tours la même année», 15-09-2006. [Consulta: 20 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Treville

Treville, (Tërvila en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Cereseto, Ozzano Monferrato i Sala Monferrato.

## Galeria fotogràfica

* Panorama de Treville
* Treville
* Església de Sant'Ambrogio
* Ajuntament
# Chromidotilapia guentheri

Chromidotilapia guentheri és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Subespècies

* Chromidotilapia guentheri guentheri (Sauvage, 1882)
* Chromidotilapia guentheri loennbergi (Trewavas, 1962)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lamboj, A. 2002: Chromidotilapia (Teleostei: Cichlidae) in Gabon, with a redescripion of Chromidotilapia regani (Pellegrin, 1906). Verhandlungen der Gesellschaft für Ichthyologie, 3: 71-85.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jeromín (pel·lícula)

Jeromín és una pel·lícula espanyola dirigida en 1953 per Luis Lucia. Inspirada en la novel·la homònima de Luis Coloma Roldán, encara que divergeix substancialment d'ella en despullar-la dels seus traços històrics.

## Argument

Amb la biografia lliure de Joan d'Àustria, l'heroi espanyol de Flandes i germà de Felip II, com a argument, la cinta és una lloança a l'Espanya imperial de Carles V.

## Repartiment

* Jaime Blanch - Don Juan de Austria 'Jeromín'
* Ana Mariscal - Doña Magdalena de Ulloa
* Rafael Durán - Don Luis de Quijada
* Jesús Tordesillas - Carles V
* Adolfo Marsillach - Felip II
* Antonio Riquelme - Diego Ruiz
* Valeriano Andrés
* Manuel Arbó
* Francisco Bernal
* Irene Caba Alba
* Ana de Leyva
* Adela Carboné
* Ramón Elías
* Casimiro Hurtado
* Quico Juanes
* Delia Luna - Beatriz
* Arturo Marín
* Nicolás D. Perchicot
* Luis Pérez de León
* José Sepúlveda

## Premis
### Novena edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor pel·lícula | Millor pel·lícula | Guanyadora |
| Millor director | Luis Lucia | Guanyador |
| Millor actor secundari | Antonio Riquelme | Guanyador |
| Millors decorats | Luis Pérez Espinosa | Guanyador |
L'Associació d'Actors li va atorgar els premis a la millor pel·lícula i el millor actor de repartiment (Antonio Riquelme). La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 400.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1953.

## Referències

* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1953». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 9 desembre 2015].
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-114
# Scomberomorus koreanus

Scomberomorus koreanus és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 150 cm de longitud total i els 15 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba des de la costa occidental de l'Índia i Sri Lanka fins a Sumatra (Indonèsia), Singapur, Xina, Corea i el Mar del Japó.

## Referències

* ↑ Lacepède B. G. E. 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
# Aventura (desambiguació)

«Aventura» té aquests significats:
* Gèneres:
** Videojoc d'aventures
** Aventura gràfica
** Còmic d'aventures
** Cinema d'aventures
** Novel·la d'aventures
* Música:
** Aventura (grup), grup musical de bachata
* Cinema:
** Colossal Cave Adventure, joc d'aventures d'ordinador
* Llocs:
** Port Aventura, parc d'atraccions de la Costa Daurada
# Adelaida de Rheinfelden

Adelaida de Rheinfelden o Adelaida de Suàbia, en hongarès Adelheid von Rheinfelden, Adelheid von Schwaben, nascuda circa el 1060 i morta el maig de 1090, va ser reina consort del Regne d'Hongria com a esposa del rei Ladislau I d'Hongria.
Adelaida va néixer a la dècada de 1060, i era la segona filla del duc de Suàbia Rodolf i de la comtessa Adelaida de Savoia. Les fonts hongareses diuen que la data de naixement de l'esposa del rey Ladislau I va ser l'any 1060. Però això resulta resulta poc probable, ja que el matrimoni de Rodolf i la seva esposa es va celebrar el 1066.
Cap al 1078 Adelaida es va casar amb el rei Ladislau I acabat de coronar, cosa que donava suport al duc Rodolf, l'elegit del Papa Gregori VII durant la Lluita de les Investidures contra l'emperador Enric IV del Sacre Imperi Romanogermànic. El rei hongarès molt hàbilment es va aliar amb el Papa i amb Rodolf, per les seves relacions polítiques i familiars.
Del matrimoni de Ladislau i Adelaida van néixer diverses filles, de les quals només es coneix el nom de Prisca, després Irene d'Hongria, nascuda el 1088, que quan el seu pare ja era mort, es casaria amb l'emperador romà d'Orient Joan II Comnè.
Adelaida va morir el mes de maig de 1090 i va ser enterrada a la ciutat de Veszprém.

## Referències

* ↑ Hlawitschka, Edward «Zur Herkunft und zu den Seitenverwandten des Gegenkönigs Rudolf». Die Salier und das Reich, 1, 175, 1991, pàg. 175-177.
# Rei Pàixaro

El Rei Pàixaro o Rei Paisser és un personatge d'origen medieval, que muntat damunt d'un cavall amb una bandera quadribarrada forma part de la festa de Sant Antoni Abat de Biar.
A Biar la celebració de Sant Antoni se'n té constància des de finals del segle xv, i a principis del segle xvi també el Rei Pàixaro, originàriament no tenen res a veure, però anys més tard es van unir. Aquest rei podria representar el rei Jaume d'Aragó, que durant el mes de gener, passava a recollir l'impost que es recaptava. És un personatge típic de les festes d'hivern i que per uns dies regna a Biar.
El Rei Pàixaro apareix per la festivitat de Sant Antoni. El dissabte es realitza la Cavalcada del Rei Pàixaro, voltant pel poble a cavall amb el foc dels fatxos, i els paixers o homes ocell que hi van al davant vestits amb quadribarrades ballant al ritme de la música. El veïnat per on passa la cavalcada encén torxes i fogueres i oferix beguda i menjar, i la rua acaba amb una cordà. El diumenge, durant la cercavila anomenada Cavallà, es beneïxen els animals i es fa l'Arreplega, que recull els queviures que el veïnat dona i que subhastaran per recaptar diners i pagar la festa.

## Referències

* 1 2 Carrera, Manel «El Rei Pàixaro». festes.org.
* 1 2 associats, Partal, Maresma i «El Rei Pàixaro surt per les festes de Sant Antoni de Biar». VilaWeb.cat.
* 1 2 «El recaptador Rei Pàixaro de Biar torna dissabte als carrers de la vila. Vídeo.». La Veu PV.
# Trevor (pel·lícula)

Trevor és un curtmetratge estatunidenc dirigit per Peggy Rajski, estrenat el 1994.
El curtmetratge va ser produït per Randy Stone i Peggy Rajski, i escrit per James Lecesne. La protagonista de la història és Trevor, una fan de Diana Ross, de 13 anys, que s'enamora d'un company d'escola anomenat Pinky Faraday.
El 1995, la pel·lícula va guanyar un Oscar al millor curtmetratge amb La vida meravellosa de Franz Kafka als 67è Premis de l'Acadèmia.
La pel·lícula va guanyar el Teddy Award al millor curtmetratge el 1995. El 1998, el director Peggy Rajski va reunir els cineastes Randy Stone i James Lecesne per fundar The Trevor Project, una línia de prevenció de crisi i prevenció del suïcidi les joves lesbianes, gais bisexuals, transsexuals i interrogadors.

## Referències

* ↑ «The 67th Academy Awards | 1995» (en anglès). [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ «Trevor - Cast, Crew, Director and Awards - NYTimes.com», 17-10-2010. Arxivat de l'original el 2010-10-17. [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ «Trevor - IMDb». [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ Walber, Daniel. «The Out Take: 10 Fantastic Teddy Award-Winning LGBT Films To Watch Right Now» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-09-09. [Consulta: 24 maig 2021].
# Coll de Lligabosses

El coll de Lligabosses és una collada situada a 623,6 m d'altitud situada a cavall dels termes municipals de Mura, del Bages i Monistrol de Calders, del Moianès.
Està situat a prop i al nord-oest del Rossinyol, a l'extrem nord-oest del serrat del Rossinyol. A més de la carretera B-124 hi va a parar la carretera local sense numeració que relliga la B-124 amb la BV-1221, entre Mura i Talamanca i el camí de Mussarra al Coll de Lligabosses.

## Etimologia

Segons la tradició popular, en aquest coll els traginers lligaven ben fort les bosses de transport, atès que la baixada, tant cap a Sant Llorenç Savall com cap a Monistrol de Calders, esdevenia problemàtica per a la integritat de les mercaderies transportades.

## Referències

* ↑ «Coll de Lligabosses». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Pinyot, Gustau Erill i; Gual i Purtí, Jordi (fotografies); Manent i Oristrell, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: el poble dels pagesos enginyers. Gràfiques Ister, 2006 (col·lecció Pedra i aigua, 1).
* ↑ Perarnau i Llorens, Jaume; Piñero i Subirana, Jordi. Monistrol de Calders: la seva història i el seu patrimoni. [Monistrol de Calders]: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. ISBN 84-606-1460-3.
# Joan Soler i Foyé

Joan Soler i Foyé (Manresa, Bages, 1 de juny de 1962 − Barcelona, 8 de febrer de 2014) fou un cineasta català. Va guanyar un Goya al millor curtmetratge documental el 2004 pel documental Los niños del Nepal i fou fundador del Fecinema, el Festival de Cinema Negre de Manresa.
Fill d'una família de coneguts comerciants manresans del sector del tèxtil. Va estudiar direcció cinematogràfica al Centre d'Estudis Cinematogràfics de Catalunya. Va ser el principal impulsor del Festival internacional de cinema negre de Manresa, que va dirigir fins al 2007. També va ser president de la coordinadora de Festivals de Cinema i Vídeo de Catalunya entre 2005 i 2009.
Amb la seva pròpia productora, Cinefilms Productions, Soler va dirigir una quinzena de documentals i es va especialitzar en els de temàtica social i històrica com El camí dels somnis, La vida de Allah Bakhs, La ciutat de Placido o Jorba. El 2004 va guanyar el Goya al millor curt documental per Els nens del Nepal, juntament amb Javier Berrocal. Per rodar el curt viatgen al Nepal per visitar la Daleki School de Katmandú, dirigida per Vicky Xerpa, que té com a funció protegir i donar una vida digna als fills de famílies sense recursos. Dos anys després va ser nominat als Goya per Abandonati.
Els últims treballs de Joan Soler van ser els documentals Terrissa Negra, un encàrrec de la Fundació Martí l'Humà rodat a Serra de Daró (Baix Empordà), i La casa de la felicitat, rodada en un orfenat del sud de l'Índia. Ambdós es van estrenar l'abril del 2013 al Teatre Kursaal de Manresa.
Soler es va presentar també a la política municipal en les eleccions del 2011 al capdavant de Manresans, però no va aconseguir representació.

## Premis i nominacions
### Premis

* 2004: Goya al millor curtmetratge documental per Los niños del Nepal

### Nominacions

* 2007: Goya al millor curtmetratge documental per Abandonatii

## Referències

* ↑ Fontanals, Pere. «Mor Joan Soler director de cinema manresà i guanyador d'un Goya». Nació Digital. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2014. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ Puig, Ester. «Mor el director de cinema manresà Joan Soler». El Setmanari Digital. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2014. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ «Mor el cienasta Joan Soler». 324.cat, 09-02-2014 [Consulta: 10 febrer 2014].
* ↑ «Entrevista». Regió 7, 17-05-2011. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 febrer 2014].
* 1 2 3 «Mor el cineasta manresà Joan Soler, guanyador d'un Goya el 2004». Diari Ara, 09-02-2014.
* 1 2 «Joan Soler serà acomiadat demà, a les 12, a la Cova». Regió 7, 10-02-2014.
* ↑ «Eleccions municipals a Manresa 2011». Regió 7. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 febrer 2014].