OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bahr al-Ghazal

«Bahr al-Ghazal o Bahr el-Ghazal» té aquests significats:
* Riu Bahr al-Ghazal, riu del Sudan
* Regió de Bahr al-Ghazal, regió natural del Sudan
* Estat de Bahr al-Ghazal, estat del Sudan
* Bahr al-Ghazal del nord o Bahr al-Ghazal Septentrional, estat del Sudan del Sud creat el 1994 per divisió de l'Estat de Bahr al-Ghazal
* Bahr al-Ghazal de l'oest o Bahr al-Ghazal Occidental, estat del Sudan del Sud creat el 1994 per divisió de l'Estat de Bahr al-Ghazal
# Baden-Hochberg

Baden-Hochberg fou un marcgraviat del Sacre Imperi Romanogermànic.
Va sorgir de la divisió de Baden el 1190, quan Hochberg va anar a parar al segon fill Enric I. El 1290 es va dividir en dues branques: Baden-Hochberg i Baden-Seusenberg. La primera es va extingir el 1415 amb Otó II i va passar a Baden-Baden.
El 1577 a la mort de Carles II de Baden-Durlach l'estat es va dividir en tres parts, una de les quals fou Baden-Hochberg, pel fill Jacob II; però el successor d'aquest, Ernest Jacob, va morir el 1591 sense fills i el marcgraviat va passar a Baden-Durlach.

## Marcgravis
### Primer marcgraviat

* Enric I 1190-1231
* Enric II 1231-1290 (+ 1297)
* Enric III 1290-1330 ?
* Enric IV 1330-1369
* Otó I 1369-1386
* Joan 1386-1409
* Hessó 1386-1410
* Otó II 1410-1415 (+1418)

### Segon marcgraviat

* Jacob II 1577-1590
* Ernest Jacob 1590-1591

## Referències

* Baden-Hochberg Arxivat 2019-09-26 a Wayback Machine.
# Barraca de vinya (Sant Climent Sescebes)

Barraca de vinya és una construcció popular del municipi de Sant Climent Sescebes (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada a la vora del camí de Vilartoli, a un quilòmetre al nord de la població de Sant Climent de Sescebes.
Es tracta d'una barraca de vinya de grans dimensions i planta quadrada, molt degradada i completament coberta de vegetació. Tot i això s'observa que el parament dels murs és de pedra sense desbastar de diverses mides, lligat amb abundant morter de calç. Un dels paraments exteriors conserva bona part d'un dels revestiments arrebossats que els cobrien.

## Història

L'origen històric de les barraques de pedra seca es remunta a èpoques ancestrals, no ben definides, i tradicionalment s'ha dividit funcionalment entre cabanes de pastors i cabanes de vinya i olivars i es relacionen amb l'expansió agrícola i demogràfica del segle xviii.
A partir de 1865 quan la fil·loxera començar a afectar greument a les vinyes franceses, el conreu de la vinya empordanesa es veu afavorit incrementant les seves explotacions, principalment cap a Gènova i Roma. Aquest auge va davallar amb la introducció de la fil·loxera al país cap al 1865, fent estralls en l'economia empordanesa i provocant una gran crisi en el sector, continuada de diferents migracions cap a, principalment, Cuba i l'Argentina.
La funció bàsica de les cabanes de pedra seca era tant l'aixopluc en moments de mal temps, com a magatzem per guardar les eines de treball.
A l'Empordà, les barraques de pedra seca es troben en diversos sectors, però es poden agrupar en tres principals: el format per la Serra de l'Albera i el Cap de Creus, on destaca la construcció emprant llicorella; un altre que abastaria el massís del Montgrí, de substrat calcari; i l'últim format pel paratge de la Garriga i per la serra dels Tramonts, també calcari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Barraca de vinya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Barraca de vesc (Alcanar)

La Barraca de vesc és un edifici d'Alcanar (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una barraca feta amb un garrofer i canyes -a la part baixa-, utilitzada per caçar tords de la següent manera: als branquillons, untats amb vesc, hi acudeixen aquestes aus atretes prèviament amb un reclam. Així és més fàcil enxampar-los.

## Història

Les barraques del vesc o de caçar el tord són freqüents a aquestes contrades i al nord del País Valencià. Inicialment, el reclam emprat era una espècie de xiulet que imitava el cant dels ocells. Ara es fa amb una "cassette".
La temporada de cacera del tord és entre l'octubre i el novembre i, actualment, es fan unes estades d'un més seguit a les barraques. Abans però, eren més curtes, potser vesprades, caps de setmana o uns dies.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca de vesc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].
# Barent Fabritius

Bernard o Barent Pietersz Fabritius, també conegut simplement com a Fabritius, (Middenbeemster, Beemster, 1624 - Amsterdam, 1673) fou un pintor neerlandès.
Fill de Pieter Carelsz. Fabritius, va estudiar amb el seu germà Carel Fabritius, i probablement, també amb Rembrandt. Pintor d'escenes bíbliques (Els tres àngels davant Abraham, La presentació en el temple), mitològiques i de caràcter històric, a més d'expressius retrats.

## Referències

* ↑ «Willem van der Helm (ca 1625-75)» (en neerlandès). Rijksmuseum. [Consulta: 8 juny 2016].
# Baldina

La Baldina i la Super Baldina foren una sèrie de càmeres creades a Alemanya per Balda Werke entre els anys 1930 i 1950. Aquestes càmeres són molt preuades pels col·leccionistes, ja que existeixen molts cossos de càmeres que s'anomenen Baldina (o Balda durant un temps) però que realment no són les originals.
Per tal de registrar la càmera sota el seu nom, Balda Werke va vendre les seves càmeres a la distribuïdora alemanya Porst, qui va rebatejar-les com Hapo 35, i a la distribuïdora americana qui les va rabejar com Rival 35. Les lents eren normalment d'altres empreses que es compraven i es batejaven sota el nom de Balda Baldinars o Baltars.
La càmera més famosa fou la Baldina, una càmera de 35mm feta a Dresden abans de la Segona Guerra Mundial. Té moltes semblances amb altres càmeres que també van sortir l'any 1935, com la Welta Welti o la Kodak Retina (tipus 117). La Baldina té un visor compensat amb parallax, un contador de fotos i, quan s'utilitzava amb les lents més avançades, enfocament d'unitat. No hi ha prevenció de doble exposició però hi trobem diferents variacions en la velocitat d'obturació. Les més avançades, però, corregien l'error de la doble exposició.
La producció de càmeres Baldina va continuar fins a finals de l'any 1941. La seva finalització es deu, majoritàriament, a l'escassetat de materials durant i després de la Segona Guerra Mundial (les càmeres en aquell període es solien fer amb trossos de llautó sense repintar, reflectint les dificultats de la producció durant la guerra).

## Referències

* ↑ Paul Garson. Photographers of the Third Reich: Images from the Wehrmacht. Amberley Publishing, 15 juliol 2019, p. 15–. ISBN 978-1-4456-8719-3.
* ↑ «BALDA BRAND HISTORY» (en anglès). Vintage camera lab.
# Baldiri Alavedra i Pla

Baldiri Alavedra Pla (Gavà, Baix Llobregat, 21 de febrer de 1944 - Gavà, 13 d'abril de 2020), conegut com a Boi Alavedra, va ser un futbolista català.
Jugador en la posició de migcampista, va jugar al Club Deportiu Comtal entre 1963 i 1967, disputant nou partits amistosos amb el primer equip del FC Barcelona. A partir de la temporada 1965-66 va militar en diversos clubs de la primera i segona divisió espanyola com el CE Sabadell, Xerez CD, Terrassa FC, UDA Gramenet i CF Gavà. Va ser internacional amb la selecció olímpica de futbol disputant els partits de classificació per als Jocs Olímpics de Tòquio 1964 contra Hongria. Setmanes més tard, va competir amb la selecció espanyola d'aficionats. Després de la seva retirada al final de la temporada 1974-75, va exercir com a entrenador de formació de diversos clubs de futbol del Baix Llobregat i, posteriorment, va fundar l'Escola de Futbol Gavà el 1992.

## Referències

* ↑ «Baldiri Alavedra i Pla». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mor l'exfutbolista del Barça Baldiri Alavedra per coronavirus». El Nacional, 13-04-2020. [Consulta: 13 abril 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Baldiri Alavedra Pla - Bases de dades dels exjugadors del FC Barcelona
# Barranc de la Censada

El barranc de la Censada és un barranc del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, en territori de l'antiga caseria de Miravet.
Es forma a llevant del Corral de la Plana, des d'on davalla cap al sud-est, passa pel sud de la partida de Carboner, i en arribar al sud-oest del Vedat de Farmicó s'ajunta amb la llau de Farmicó per formar el barranc de la Mulla.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Bambusa arnhemica

La Bambusa arnhemica és una espècie de bambú del gènere Bambusa de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
És una de les tres espècies de bambú originàries d'Austràlia, que creix al nord-oest del Territori del Nord en les riberes del Kakadu.

## Enllaços externs

* La Bambusa arnhemica en la GrassBase (anglès)

## Referències

* ↑ «Bambusa arnhemica F.Muell.» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ «WFO Plant List | World Flora Online». [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ «Bambusa arnhemica F.Muell. | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ Franklin, Donald. «Ecology of the Top End bamboo Bambusa arnhemica» (en anglès). [Consulta: 23 setembre 2024].
# Basilisc de cap vermell

El basilisc de cap vermell o basilisc amb casc (Basiliscus galeritus) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels coritofànids que habita en el curs inferior dels rius de la part occidental de l'Equador i la Colòmbia meridional. A Equador és freqüent en els rius Santiago i Cayapas.
En alguns llocs se l'anomena piande i es temia el seu esperit malèfic. Mesuren fins a 40 cm, dels quals la meitat pertanyen a la cua. Ovípar, posen de 6 a 15 ous.

## Referències

* ↑ The Reptile Database - Basiliscus galeritus
# Basili Onomàgul

Basili Onomàgul (en grec antic Βασίλειος Ὀνομάγουλος) va ser un usurpador del tron imperial romà d'Orient en temps de Lleó III Isàuric.
Assabentat del setge de Constantinoble pels sarraïns poc després de la pujada al tron de Lleó, es va revoltar a Sicília el general Sergi, comandant de les forces gregues a l'illa i va nomenar Basili, que havia estat un dels seus servidors o potser un dels seus soldats, com emperador. Basili va agafar el nom de Tiberi l'any 718. Segons Teòfanes Isàuric i Cedrè, el nom original de Tiberi era Basili, fill de Gregori Onomàgul, un nadiu de Constantinoble; però Joan Zonaràs l'anomena Gregori.
Quan Lleó III se'n va assabentar ja havia aconseguit rebutjar als musulmans, i va enviar a Sicília al general Pau o Paule, que exercia el càrrec de cartulari, per sufocar la revolta. Pau va desembarcar a Siracusa, va anunciar que Constantinoble s'havia alliberat del setge, i portava documents oficials de la cort que li donaven el comandament; les tropes revoltades van tornar a l'obediència i van agafar Basili/Tiberi i als principals càrrecs que aquest havia nomenat i els que havia nomenat Sergi, i els van entregar a Pau.
Sergi va poder fugir al terres dels longobards, probablement al ducat de Benevent. Pau va fer executar Basili i va enviar el seu cap a l'emperador.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gregorius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 22 desembre 2022].
# Basili Iermakov

Basili Iermakov (Cierucha, 27 de febrer de 1845 $^{(Julià)}$ - Kíiv, 16 de març de 1922) va ser un matemàtic rus.

## Vida i obra

Iermakov va estudiar a la Universitat de Kíiv, en la qual es va graduar el 1873. En començar 1874, va ser escollit professor ajudant de la mateixa universitat, on va romandre vint-i-cinc anys. El 1884 va fundar la Журнал элементарной математики (Revista de Matemàtica Elemental) que va dirigir fins al 1886.
El 1909, a causa de l'edat i del deteriorament de la seva salut, va deixar la universitat per passar a donar classes a l'Institut Politècnic de Kíev, cosa que va fer fins al 1919. Iermakov, que patia d'una esclerosi, va viure en condicions materials difícils a les quals es afegir la pena per la mort de dos dels seus fills de tuberculosi.
Professor força estimat pels seus deixebles, les seves contribucions més significatives van ser en el camp de l'anàlisi matemàtica.

## Referències

* ↑ Маловичко, 2018, p. 216.
* ↑ Самодурова, 2011, p. 1-2.
* ↑ Маловичко, 2018, p. 216-217.
* ↑ Маловичко, 2018, p. 217.

## Bibliografia

* Самодурова, Вера Владимировна «ЖУРНАЛ «ВЕСТНИК ОПЫТНОЙ ФИЗИКИ И ЭЛЕМЕНТАРНОЙ МАТЕМАТИКИ» В ФОНДАХ НАУЧНОЙ БИБЛИОТЕКИ ОДЕССКОГО НАЦИОНАЛЬНОГО УНИВЕРСИТЕТА ИМЕНИ И. И. МЕЧНИКОВА» (en rus). Biblio-Колегіум, Vol. 5, 2011, pàg. 1-7. ISSN: 2409-4129.
* Добровольский, Вячеслав Алексеевич. Василий Петрович Ермаков, 1845-1922 (en rus). Hayka, 1981.
* Маловичко, Т. В.. «ЕРМАКОВ ВАСИЛИЙ ПЕТРОВИЧ. ЧАСТНАЯ ЖИЗНЬ». A: Математика в сучасному технічному університеті (en rus). Автори, 2018, p. 215-218. ISBN 978-617-7021-52-9.

## Enllaços externs

* «Ermakov Vasily Petrovich». National Technical University of Ukraine “Igor Sikorsky Kyiv Polytechnic Institute”, 2009. [Consulta: 29 juliol 2018]. (anglès)
# Bastnäsita-(Ce)

La bastnäsita-(Ce) és un mineral de la classe dels carbonats, que pertany al grup de la bastnäsita. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, les mines de Bastnäs (Suècia), més el sufix "-(Ce)" per la dominància del ceri en la seva composició.

## Característiques

La bastnäsita-(Ce) és un carbonat de fórmula química Ce(CO₃)F. És l'anàleg amb ceri de la bastnäsita-(La) i la bastnäsita-(Y), i l'anàleg amb fluor de la hidroxilbastnäsita-(Ce), amb la qual forma una sèrie de solució sòlida. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 4,5. És el membre més comú del grup de la bastnäsita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bastnäsita-(Ce) pertany a «05.BD: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: cordilita-(Ce), lukechangita-(Ce), zhonghuacerita-(Ce), kukharenkoïta-(Ce), kukharenkoïta-(La), cebaïta-(Ce), cebaïta-(Nd), arisita-(Ce), arisita-(La), bastnäsita-(La), bastnäsita-(Y), hidroxilbastnäsita-(Ce), hidroxilbastnäsita-(Nd), hidroxilbastnäsita-(La), parisita-(Ce), parisita-(Nd), röntgenita-(Ce), sinquisita-(Ce), sinquisita-(Nd), sinquisita-(Y), thorbastnäsita, bastnäsita-(Nd), horvathita-(Y), qaqarssukita-(Ce) i huanghoïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Es troben en bandes estretes en skarn d'amfíbols metamòrfic de contacte. Va ser descoberta a les mines de Bastnäs, a Riddarhyttan (Skinnskatteberg, Västmanland, Suècia). Sol trobar-se associada a altres minerals com: fluocerita, cerita-(Ce) i allanita-(Ce).

## Referències

* ↑ «Bastnäsite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ «Bastnäsite-(Ce)-Hydroxylbastnäsite-(Ce) Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 abril 2016].
# Bauhinia tomentosa

Bauhinia tomentosa és una espècie de planta de la família de les lleguminoses que es distribueix pel sud-est d'Àfrica. És un arbust perenne que es troba en boscos de baixa altitud, sabana, sovint formant part de matollars de ribera i de dunes costaneres.

## Referències

* ↑ «Bauhinia tomentosa» a EOL. Data consulta: 20 de febrer de 2014.
# Baveno

Baveno és un poble i comune de la província de Verbano-Cusio-Ossola, part del Piemont, Itàlia del nord. El poble es troba a la riba oest del Llac Maggiore, 21 km al nord-oest d'Arona per tren.
Al nord-oest de la vila es troben les pedreres de granit vermell famoses per haver subministrat les columnes per la Catedral de Milà, l'església de Sant Pau Extramurs de Roma, les Galeries Víctor Manuel II a Milà i altres edificis importants.
Una de les atraccions principals locals és el gran nombre de vil·les i castells construïdes durant el segle xix.
En l'edat de ferro pre-romana, Baveno fou ocupada pels Leponcis, una tribu del Lígurs.
Baveno és un municipi agermanat amb: Nadur, Malta.

## Referències

* ↑ Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
# Bavelincourt

Bavelincourt és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 112 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bavelincourt era de 112 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. 36 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 14 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien una cambra, 6 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bavelincourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 52 eren actives i 15 eren inactives. De les 52 persones actives 47 estaven ocupades (29 homes i 18 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 15 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Bavelincourt hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bavelincourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bavelincourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Baldiri Viader

Baldiri Viader fou un músic català que treballà d'organista en la Basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries. Tot i que es desconeix quan va ocupar aquesta plaça, ni els anys en què hi romangué, el 1618 fou succeït per Salvi Estrader.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Salgado Cobo, Elena «La Capella de música de Santa Maria de Castelló d'Empúries i els compositors del seu fons musical». [Bellaterra] : Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions, 2013, pàg. 16.
# Bechet (cràter)

Bechet és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 17,6 km de diàmetre. Porta el nom del music de jazz i compositor estatunidenc Sidney Bechet (1897-1959), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2013.

## Referències

* ↑ «Bechet». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 18-06-2013. [Consulta: 17 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Baw Baw Classic

El Baw Baw Classic és un cursa ciclista d'un dia que es disputa anualment a l'estat australià de Victòria i té el final al Mount Baw Baw.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2001 | David McKenzie | Ashley Humbert | David Pell |
| 2002 | Christopher Carr | Nick Kiraly | Christopher Bradford |
| 2003 | Simon Gerrans | Nick Kiraly | Nigel Dunstone |
| 2004 | Christopher Fry | Matthew Lloyd | Ryan Moody |
| 2005 | Simon Clarke | David McKenzie | Jason Hegert |
| 2006 | Michael Tolhurst | Daniel Braunsteins | Joshua Wilson |
| 2007 | Peter McDonald | Nathan Earle | Richie Porte |
| 2008 | Daniel Braunsteins | David Pell | Daniel Furmston |
| 2009 | Nathan Earle | Eric Sheppard | Patrick Lane |
| 2010 | Nathan Earle | Benjamin Dyball | Brodie Talbot |
| 2011 | Calvin Watson | Nathan Haas | Floris Goesinnen |
| 2012 | Nathan Earle | Blake Hose | Jason Spencer |
| 2013 | Matthew Clark | Benjamin Dyball | Robbie Hucker |
| 2014 | Brodie Talbot | Mark O'Brien | Matthew Clark |
| 2015 | Lachlan Norris | Saxon Irvine | Mark O'Brien |
| 2016 | Rhys Gillett | Sam Crome | Jason Lea |
| 2017 | Matthew Ross | Rowan Dever | Drew Morey |
| 2018 | Liam Garriga | Raphael Freienstein | Rylan Dowdell |
| 2019 | Jay Vine | Mark O'Brien | Rudy Porter |

## Referències

* ↑ «Vine wins maiden Victorian Road Series event, Barrow reigns supreme for Mt Baw Baw three-peat» (en anglès), 10-04-2019.

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (anglès)
* Resultats a sitiodeciclismo.net
# Bavra

Bavra (o Bavda o Bavada) fou un petit estat tributari protegit, feudatari de Kolhapur, a l'agència de Kolhapur, presidència de Bombai. Estava situat sota els Ghats Orientals (excepte alguns poblets) i estava limitat al nord, est i sud per les terres de Panhala, Karvir i Bhudhargarh a Kolhapur, i pels Ghats Orientals a l'oest. La superfície era de 215 km². El territori era muntanyós i amb molts arbres, i la terra vermella; la pluja era insuficient però es compensava amb quatre rierols que venien dels Ghats i dos més que passaven per les poblacions principals. La producció principal era arròs.
El govern el tenia un hindu de la familia dels Bhadanekar bramans, amb el títol de Panth Amatya de Bavra. El sobirà va morir el 9 de maig de 1867, sense deixar hereus directes i el va succeir el fill adoptiu Madhav Rao Moreshwar (adoptat per la vídua el 2 d'abril de 1868, com a cas especial, ja que el dret d'adopció no estava reconegut), el qual era menor; va rebre el poder el 12 de març de 1881 després d'arribar a la majoria, i un karbaria (funcionari auxiliar enviat per Kolhapur) el va auxiliar en el govern; el tribut a Kolhapur és de 342 lliures. La regla de successió era la primogenitura.
La capital, que tenia el mateix nom, estava situada a uns 42 km al sud-oest de Kolhapur (ciutat). 16° 32′ 37″ N, 73° 51′ 27″ E﻿ / ﻿16.54361°N,73.85750°E﻿ / 16.54361; 73.85750.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.