OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Modderita

La modderita és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La modderita és un sulfur de fórmula química (Co,Fe)As. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la modderita pertany a «02.C - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Ni, Fe, Co, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: achavalita, breithauptita, freboldita, kotulskita, langisita, niquelina, sederholmita, sobolevskita, stumpflita, sudburyita, jaipurita, zlatogorita, pirrotina, smythita, troilita, cherepanovita, rutenarsenita, westerveldita, mil·lerita, mäkinenita, mackinawita, hexatestibiopanickelita, vavřínita, braggita, cooperita i vysotskita.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de les mostres obtingudes a dos indrets situats al Municipi metropolità d'Ekurhuleni, a Gauteng (Sud-àfrica): la mina Modderfontein, i a la mina d'or Modderfontein 'B'. També ha estat descrita a Littleham Bay (Devon, Anglaterra), al dipòsit de plom, zinc, níquel i cobalt de Kalangu (Xinjiang, República Poopular de la Xina) i al dipòsit de cobalt i ferro de Dashkesan (Azerbaijan).

## Referències

* ↑ «Modderite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 gener 2021].
# Srédniaia Lukavka

Srédniaia Lukavka (en rus: Средняя Лукавка) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 161 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
# Srédnie Mangareki

Srédnie Mangareki (en rus: Средние Мангареки) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 23 habitants. Pertany al districte municipal d'Àban.

## Referències

* ↑ «Историческая справка | Официальный сайт муниципальное образование Абанский район». Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Большая Советская Энциклопедия. Гл. ред. А. М. Прохоров, 3-е изд. Т. 1. А — Ангоб. 1969. 608 стр., илл.; 47 л. илл. и карт, 1 отд. л. табл.
* ↑ «История основания Абанского района Красноярского края. Архитектура Красноярского края. Памятники Архитектуры». Arxivat de l'[www.naov.ru/?abanskii_raion original] el 2013-04-17.
# Srédniaia Otla

Srédniaia Otla (en rus: Средняя Отла) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 22 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Sint Eustatius

Sint Eustatius (també anomenada Statia) és una illa de les Petites Antilles sota administració dels Països Baixos, situada vora les illes també neerlandeses de Saba, al nord-oest, i Sint Maarten, al nord. Altres illes veïnes són Saint Barthélemy, una dependència de Guadeloupe, al nord-est, i Saint Kitts, l'illa principal de Saint Kitts i Nevis, al sud-est. En neerlandès es considera del grup d'illes de Sobrevent (Bovenwindse Eilanden), però en anglès correspon a les anomenades illes de Sotavent (Leeward Islands).
Forma un municipi dels Països Baixos amb estatut particular (en neerlandès openbare lichamen) d'ençà del 10 d'octubre del 2010 sota el nom de Carib Neerlandès (Caribisch Nederland), arran de la dissolució de l'antic Estat autònom de la federació de les Antilles Neerlandeses, de la qual formava part.
El nom de l'illa deriva de sant Eustaqui, màrtir cristià del segle ii.
L'illa fou vista per Colom el 1493 i reclamada per un gran nombre de nacions durant els següents 150 anys. El 1636 fou colonitzada per la Companyia Holandesa de les Índies Occidentals. Ocupada pels britànics el 1781, va tornar a ser controlada finalment pels Països Baixos el 1784.

## Vegeu també

* Illes BES
# Staroleuixkovskaia

Staroleuixkovskaia - Старолеушковская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a la vora del riu Txelbas, a 17 km al sud de Pàvlovskaia i a 119 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertany a aquest municipi l'stanitsa d'Ukraïnskaia.

## Història

La vila fou fundada el 1794 com un dels primers quaranta assentaments dels cosacs de la Mar Negra al Kuban. A finals del segle xix tenia 3.869 habitants, una església, una escola i diversos establiments comercials i industrials. Fins al 1920 pertanyé a l'otdel de Ieisk de la província del Kuban.
# Sumeswar

Sumeswar o Sumesar és una serralada de muntanyes a Bihar als districtes de West Champaran i East Champaran, a la frontera amb Nepal, entre el riu Kudinadi i el Panchnad, amb, en total, uns 75 km de longitud.
El cim més alt és de poc més de 700 metres i l'altura mitjana d'uns 450 metres.
Pel pas de Kudi Nadi, a la part oriental, que porta a Deoghat a Nepal, fou utilitzat per les forces britàniques el 1815 en la Guerra Gurkha de 1814-1816. Altres passos són el Sumesar, Kapan i Harlan Harha.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Solani

Solani és un riu d'Uttar Pradesh, Índia, que neix a les muntanyes Siwalik, prop del pas de Mohan, i corre en direcció sud-est principalment pel districte de Saharanpur i finalment desaigua al Ganges després d'un curs de 88 km. Els afluents semblen simples rierols, sovint secs excepte en temps de pluges. També és poca cosa la part superior del riu. Prop de Roorke hi ha un magnífic aqüeducte de rajoles amb 15 arcs que porta l'aigua del Canal Superior del Ganges.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Solaro (Còrsega)

Solaro (en cors Solaro) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 583 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 310 | 291 | 309 | 477 | 476 | 583 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Paul Rossi | | |
# Supergranulació

La supergranulació és una estructura típica de la superfície del Sol formada com un mosaic de cèl·lules lluminoses de prop de 30.000 km amb un comportament ondulatori amb períodes de 6 a 9 dies, produïdes pel moviment de la fotosfera (interpretat com una manifestació de la zona de convecció de sota de la fotosfera) paral·lelament al moviment horitzontal del Sol a una velocitat de 0,3 a 4,0 quilòmetres/s.
La supergranulació s'ha interpretat durant molt de temps com una escala de convecció específica, però el seu origen no es coneix de manera precisa. Tot i que l'existència de grànuls a la fotosfera és un fenomen ben documentat, encara no se'n coneix la naturalesa i si hi ha estructures de granulació de grans dimensions. Alguns autors en suggereixen l'existència de tres escales diferents d'organització:
* La granulació amb diàmetres que varien entre els 150 i els 2.500 km
* La mesogranulació amb diàmetres entre els 5.000 i els 10.000 km
* La supergranulació amb diàmetres superiors als 20.000 km.
Els grànuls es consideren normalment signes de cèl·lules convectives que formen una estructura jeràrquica; els supergrànuls, per tant, es podrien fragmentar en les capes superiors en mesogrànuls més petits, que alhora es podrien dividir en grànuls encara més petits a la superfície. El material fluiria cap avall en línies fosques que separarien els grànuls en les divisions entre supergrànuls, que són concentracions més grans de gasos freds, de manera anàloga als rius que es connecten amb els afluents. Aquestes interpretacions són força especulatives i calen futures investigacions per confirmar-les.

## Història

Fou descoberta als anys cinquanta per A. B. Hart mitjançant mesures de velocitat Doppler que mostraren la presència de fluxos horitzontals a la fotosfera (a una velocitat del flux de 300 a 500 m/s). Posteriorment, Leighton, Noyes i Simon establiren una mida típica d'uns 30.000 km per als supergrànuls amb una vida al voltant de 24 hores.

## Referències

* ↑ L. GIZON, T. L. DUVALL JR & J. SCHOU. «Supergranulation: Not bubbling but waving».(anglès)
* ↑ Michel Rieutord and François Rincon, "The Sun's Supergranulation", Living Rev. Solar Phys. 7, (2010), 2. article on line (anglès)
# Tadatoshi Masuda

Tadatoshi Masuda (Prefectura de Shizuoka, Japó, 25 de desembre de 1973) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Tadatoshi Masuda va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Tadasuni

Tadasuni (en sard, Tadasune) és un municipi italià, dins de la província d'Oristany. L'any 2007 tenia 179 habitants. Es troba a la regió de Barigadu. Limita amb els municipis d'Ardauli, Boroneddu, Ghilarza i Sorradile.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Livio Deligia | Llista cívica |
# Supergrup de la gatelita

El supergrup de la gatelita és un grup de minerals de la classe dels silicats, establert per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017, format per tres grups de minerals: el grup de la gatelita, el grup de l'alnaperbøeïta i el grup de la västmanlandita. Totes les espècies que integren els tres grups cristal·litzen en el sistema monoclínic.

## Grup de l'alnaperbøeïta

El grup de l'alnaperbøeïta està format únicament per l'espècie que dona nom al grup: l'alnaperbøeïta.
| Espècie | Fórmula |
| Alnaperbøeïta | Ca(Ce$_{2,5}$Na$_{0,5}$)(AlAl₂Al)[Si₂O₇][SiO₄]₃O(OH)₂ |
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'alnaperbøeïta pertany a «09.B - Estructures de sorosilicats amb grups barrejats de SiO₄ i Si₂O₇; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: al·lanita-(La), al·lanita-(Y), clinozoisita, dissakisita-(Ce), dol·laseïta-(Ce), epidota, epidota-(Pb), khristovita-(Ce), mukhinita, piemontita, piemontita-(Sr), manganiandrosita-(La), tawmawita, manganipiemontita-(Sr), ferrial·lanita-(Ce), clinozoisita-(Sr), manganiandrosita-(Ce), dissakisita-(La), vanadoandrosita-(Ce), uedaïta-(Ce), epidota-(Sr), al·lanita-(Nd), ferrial·lanita-(La), åskagenita-(Nd), zoisita, macfal·lita, sursassita, julgoldita-(Fe2+), okhotskita, pumpel·lyïta-(Fe$^{2+}$), pumpel·lyïta-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyïta-(Mg), pumpel·lyïta-(Mn$^{2+}$), shuiskita, julgoldita-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyïta-(Al), poppiïta, julgoldita-(Mg), ganomalita, rustumita, vesuvianita, wiluïta, manganovesuvianita, fluorvesuvianita, vyuntspakhkita-(Y), del·laïta, gatelita-(Ce) i västmanlandita-(Ce).

## Grup de la gatelita

El grup de la gatelita està format per cinc espècies minerals: ferriperbøeïta-(Ce), ferriperbøeïta-(La), gatelita-(Ce), perbøeïta-(Ce) i perbøeïta-(La).
| Espècie | Fórmula |
| Ferriperbøeïta-(Ce) | CaCe₃(Fe$^{3+}$Al₂Fe$^{2+}$)[Si₂O₇][SiO₄]₃O(OH)₂ |
| Ferriperbøeïta-(La) | CaLa₃(Fe$^{3+}$Al₂Fe$^{2+}$)[Si₂O₇][SiO₄]₃O(OH)₂ |
| Gatelita-(Ce) | CaCe₃(AlAl₂Mg)[Si₂O₇][SiO₄]₃O(OH)₂ |
| Perbøeïta-(Ce) | CaCe₃(AlAl₂Fe$^{2+}$)[Si₂O₇][SiO₄]₃O(OH)₂ |
| Perbøeïta-(La) | CaLa₃(AlAl₂Fe$^{2+}$)[Si₂O₇][SiO₄]₃O(OH)₂ |

## Grup de la västmanlandita

El grup de la västmanlandita només està format per l'espècie que li dona nom, la västmanlandita.
| Espècie | Fórmula |
| Västmanlandita | CaCe₃(MgAl₂Mg)[Si₂O₇][SiO₄]₃F(OH)₂ |

## Referències

* ↑ «Gatelite Supergroup» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 abril 2021].
* ↑ «Alnaperbøeite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 abril 2021].
* ↑ «Gatelite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 abril 2021].
* ↑ «Västmanlandite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 abril 2021].
# Take Me Out to the Ball Game

Take Me Out to the Ball Game és una pel·lícula musical estatunidenca de Busby Berkeley estrenada el 1949.

## Argument

Dos artistes de music-hall juguen en un equip de beisbol i tenen la sorpresa de descobrir que el seu nou entrenador K C. Higgins és una dona.

## Repartiment

* Gene Kelly: Eddie O'Brien
* Esther Williams: K.C. Higgins
* Frank Sinatra: Dennis Ryan
* Betty Garrett: Shirley Delwyn
* Edward Arnold: Joe Lorgan
* Jules Munshin: Nat Goldberg
* Richard Lane: Michael Gilhuly
* Tom Dugan: Slappy Burke
* Ramon Blackburn: Ballarí
* Royce Blackburn: Ballarí
* Sally Forrest (no surt als crèdits): Ballarina

## Números musicals

* "Take Me Out to the Ball Game" - Gene Kelly i Frank Sinatra
* "Yes, Indeedy" - Gene Kelly i Frank Sinatra
* "O'Brien to Ryan to Goldberg" - Gene Kelly, Frank Sinatra i Jules Munshin
* "The Right Girl for Me" - Frank Sinatra
* "It's Fate Baby, It's Fate" - Frank Sinatra i Betty Garrett
* "Strictly U.S.A." - Betty Garrett, Frank Sinatra, Esther Williams i Gene Kelly
* "The Hat My Dear Old Father Wore upon St. Patrick's Day" - Gene Kelly

## Rebuda

Take Me Out to the Ball Game va ser un èxit de recaptació, aconseguint 2.987.000 dòlars als EUA i Canadà i 978.000 a la resta, resultant un benefici de 675.000 dòlars.
Va rebre ressenyes moderadament positives, encara que alguns trobaven que el càsting era millor que el material, i a la pel·lícula li faltava un "estil coherent i ritme".

## Premis

Harry Tugend i George Wells van ser nominats pels premis del Sindicat de Guionistes d'Amèrica de 1950 en la categoria "Best Written American Musical". Van guanyar Betty Comden i Adolph Green, amb On the Town, una altra comèdia musical de la MGM, també produïda per Arthur Freed, i també protagonitzada per Gene Kelly, Frank Sinatra, Betty Garrett i Jules Munshin, sent estrenada quatre mesos després de Take Me Out to the Ball Game.

## Referències

* ↑ «Take Me Out to the Ball Game». The New York Times.
* ↑ Crowther, Bosley «Frank Sinatra and Gene Kelly in 'Take Me Out to the Ball Game'». New York Times, 10-03-1949 [Consulta: 19 maig 2008].
# Take Up Thy Stethoscope and Walk

«Take Up Thy Stethoscope and Walk» és un tema del grup britànic Pink Floyd, que apareix en el primer àlbum The Piper at the Gates of Dawn, que va ser editat el 5 d'agost de 1967 per EMI Columbia. Fou la primera cançó que Waters va escriure, i la cançó va augmentant la velocitat del tema fins al final, on s'inclou un treball de guitarra frenètic per part de Syd Barrett i parts esbojarrades de teclat per part de Richard Wright. S'ha suggerit que una part de la bateria de la cançó estava destinada a emular un batec de cor, i potser aquesta idea es va repescar per la introducció del què seria després The Dark Side of the Moon .
El títol del tema és una referència de l'Evangeli de Sant Joan 5:8 "Jesús li va dir, aixeca't i camina". Les seves morboses lletres no s'assemblen a la resta de l'àlbum, el qual va ser escrit per Barrett, però és característic de la feina de Waters; el motiu clínic tornaria a presentar-se en composicions com «Free Four» i «Comfortably Numb». Similarment, a «Sheep», es troben més referències bíbliques adaptades per Waters per encaixar en la cançó.
En el que és probablement una coincidència, la cançó és anàloga en el títol de la cançó «Amused to Death» de Waters, començant amb la frase "Doctor, doctor."

## Versions alternatives i en viu

* Aparentment, l'únic concert documentat on Pink Floyd va interpretar la cançó «Take Up Thy Stethoscope and Walk» va tenir lloc el 25 de novembre de 1967 a Blackpool. Les versions en viu eren més força més llargues, amb la secció central contenint la major part de l'efecte espacial de la guitarra de Barrett, que en les versions d'estudi.
* Va ser re-interpretada per At the Drive-In per Steve Lamacq i llançada juntament amb el seu senzill «Invalid Litter Dept.», i posteriorment en la recopilació This Station Is Non-Operational; des del trencament d'At the Drive-In, The Mars Volta ha tocat la cançó en viu algunes ocasions.

## Crèdits

* Syd Barrett: veus, guitarra
* Roger Waters: veus, baix
* Rick Wright: orgue
* Nick Mason: bateria

## Referències

* ↑ «Pink Floyd Co-Founder Syd Barrett Dies at 60». Billboard, 11-07-2006. Arxivat de l'original el 14 octubre 2017 [Consulta: 19 juliol 2016].
* ↑ DeRogatis, Jim. Turn on Your Mind: Four Decades of Great Psychedelic Rock. Hal Leonard Corporation, 2003. ISBN 1-61780-215-8 [Consulta: 1r agost 2013].
* ↑ Povey, 2016, p. 65.
* ↑ Strong, Martin C. The Great Rock Discography (en anglès). Edimburg: Canongate Books, 2004, p. 1177. ISBN 1-84195-551-5.
* ↑ Mabbett, Andy. The Complete Guide to the Music of Pink Floyd (en anglès). Londres: Omnibus Press, 1995. ISBN 0-7119-4301-X.
* ↑ Povey, Glenn. Ondřej Skoupý. Echoes: Úplná historie Pink Floyd. Praha: Volvox Globator, 2009, p. 73. ISBN 978-80-7207-730-4.

## Bibliografia

* Povey, Glenn. The Complete Pink Floyd – The Ultimate Reference (en anglès). Sterling Pub, 2016. ISBN 978-1454918691.

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial de Pink Floyd» (en anglès).
# Solà del Perot

El Solà del Perot, és una solana del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de la Rua.
Està situat a llevant de Cal Curt, al capdamunt d'un dels barrancs que conflueixen en la Rasa del Coll d'Espina. És a llevant del coll anomenat Coll d'Espina i a ponent del cap de vall que forma el paratge de lo Coll d'Espina. Al damunt i a ponent d'aquest solà hi ha les Solanes de Cal Negre.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu. És el solà pertanyent a lo Perot, sobrenom d'una de les cases -i de la família que hi residia- del poble de la Rua.

## Enllaços externs

* El Solà del Perot en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Talassocalícides

Els talassocalícides (Thalassocalycida) són un ordre de ctenòfors de las classe dels tentaculats.

## Taxonomia

L'ordre Thalassocalycida inclou una única família amb un sol gènere i una espècie:
* Família Thalassocalycidae Madin i Harbison, 1978
** Gènere Thalassocalyce Madin i Harbison, 1978
*** Thalassocalyce inconstans Madin i Harbison, 1978

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Thalassocalycida». [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 3 desembre 2020].
# Suimanga superb

El suimanga superb (Cinnyris superbus) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clarianes de Sierra Leone, Libèria, sud-est de Guinea, sud de Mali, Burkina Faso, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, sud-oest de la República Centreafricana, nord, nord-est, sud-oest, sud i est de la República Democràtica del Congo, Uganda i l'extrem oest de Kenya, i cap al sud fins l'oest i nord-oest d'Angola i l'extrem nord-oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Suimanga superb». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Sénia del Bassot

La Sénia del Bassot és una obra de la Galera (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La sénia del Bassot és una estructura circular, elevada per un metre sobre el terreny. L'aigua s'acumula en dues basses elevades mitjançant unes canalitzacions de pedra. Les basses estan situades entre la sénia i el carrer i s'utilitzen per a distribuir l'aigua posteriorment a l'hort. El pou es va cobrir amb una llosa de formigó per evitar perills, ja que es troba dins del nucli urbà.

## Referències

* ↑ «Sénia del Bassot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].
# Sénies de Garcia

Les Sénies de Garcia són una obra de Garcia (Ribera d'Ebre) incloses a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Els masos més propers al riu s'abastien d'aigua mitjançant sénies. El sector del municipi on se'n localitzen més és a l'altre costat del riu Ebre, a la partida coneguda com les Sénies. Totes elles estan formades per una estructura ovalada, de la qual sobresurten dos pilars amb una biga horitzontal, on va fixada una barra metàl·lica. En aquesta hi ha diversos engranatges que permeten moure la roda vertical. Des d'una cadena fixada a la roda, proveïda de catúfols, s'extreia l'aigua del pou. Els pous estan excavats a terra i tenen una fondària considerable. L'energia motriu de la sínia es generava per tracció animal, generalment un ase o una mula, que era fixat a la barra i donava voltes a l'estructura. En alguns casos, l'aigua era conduïda a una bassa propera i s'utilitzava per al rec i per rentar la bugada. Destaquen especialment les sínies del mas del Ranci, de Ca la Llibertat, del mas de l'Enriqueta, del mas de Catra i de Ca Camot, aquest últim situat en la proximitat del riu Siurana.

## Referències

* ↑ «Sénies de Garcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Sénies de Garcia». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Teatre Dramàtic Nacional Lituà

El Teatre Dramàtic Nacional Lituà (en lituà: Lietuvos nacionalinis dramos teatras), situat en l'avinguda Gediminas de Vílnius, és un dels teatres més grans de Lituània. Des de la seva creació el 1940, ha estat escenari d'entre de 200/400 actuacions. L'any 2001, el Teatre Dramàtic Nacional de Lituània va esdevenir membre de la Convenció Europea de Teatre.

## Repertori

L'actual repertori del teatre ofereix teatre clàssic i teatre modern (Sòfocles, William Shakespeare, Federico García Lorca, Bernard-Marie Koltès, Samuel Beckett, Ronald Harwood, Fyodor Dostoyevsky) amb material de dramaturgs contemporanis lituans (Sigitas Parulskis i d'altres).

## Canvis de nom

El teatre va rebre el seu nom actual el 1998, després d'haver estat prèviament amb diversos noms.
* Des de l'1 d'agost de 1940 - Vilniaus valstybės (valstybinis) teatras,
* des del 30 de desembre de 1941 - Vilniaus miesto teatras,
* des de l'11 d'octubre de 1944 - Vilniaus valstybinis dramos teatras,
* des del 6 de novembre de 1947 -LTSR valstybinis dramos teatras,
* des del 12 de novembre de 1955 - LTSR valstybinis akademinis dramos teatras,
* des de 1990 -Lietuvos valstybinis akademinis dramos teatras,
* des del 24 de juliol de 1998 - Lietuvos Nacionalinis dramos teatras. (Teatre Dramàtic Nacional de Lituània).

## Referències

* «Lietuvos Nacionalinis dramos teatras».

## Vegeu també

* Centre històric de Vílnius
# Síndrome de superposició

Una síndrome de superposició és una condició mèdica en què es presenten les característiques d'almenys dues malalties autoimmunitàries sistèmiques. En són exemples la síndrome de superposició MPOC (malaltia pulmonar obstructiva crònica)–asma, la síndrome de superposició SJS–NET (síndrome de Stevens–Johnson i necròlisi epidèrmica tòxica) o la síndrome de superposició HAI–CEA (hepatitis autoimmunitària-colangitis esclerosant autoimmunitària).

## Referències

* ↑ «síndrome de superposició». TERMCAT. [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ «Determinen els gens que diferencien els pacients amb MPOC que associen components asmàtics». Universitat Pompeu Fabra, 18-07-2018. [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ Benedetti, Julia. «Stevens-Johnson Syndrome (SJS) and Toxic Epidermal Necrolysis (TEN) - Dermatologic Disorders» (en anglès). MSD Manual. [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ European Reference Network on Hepatological Diseases (ERN RARE-LIVER), the International Autoimmune Hepatitis Group (IAIHG) «Second-line and third-line therapy for autoimmune hepatitis: A position statement from the European Reference Network on Hepatological Diseases and the International Autoimmune Hepatitis Group» (pdf). Journal of Hepatology, 73, 2020, pàg. 1496-1506 [Consulta: 24 maig 2022].