OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lorenzo IV Suárez de Figueroa y Córdoba

Fill i successor de Gómez III Suárez de Figueroa y Córdoba, Lorenzo IV Suárez de Figueroa y Córdoba (1559-1607) va ser II duc de Feria (1571-1606) i I marquès de Villalba (1567-1607), títol concedit per Felip II als hereus de la Casa de Feria. Va néixer a Malines (Països Baixos) i va ser l'únic fill que va sobreviure del I duc, ja que el seu germà Pedro nascut a Zafra el 1565 va morir als tres mesos de vida. Quan va morir el seu pare, tenia només 12 anys i encara no havia estat adequadament instruït en la carrera de cortesà, cosa de què es va ocupar la seva mare, Jane Dormer (1538-1612), que li va inculcar el seu profund catolicisme, i el seu oncle el bisbe de Sigüenza.
El més depravat de tota la línia successòria, amb fama de galant i cerca-raons, fins al punt que va ser arrestat dues vegades per ordre del rei. Va servir a Felipe II i a Felipe III com a ambaixador extraordinari a Roma (1591-1592) en temps del Papa Climent VIII del qual va aconseguir relíquies i indulgències, ambaixador extraordinari a França (1593-1595), virrei i capità general de Catalunya (1596-1602), virrei de Sicília (1603-1607). Va ser mecenes de poetes i humanistes, en especial del poeta Enrique Cook i de l'humanista Pedro de Valencia.
Es va casar en primeres núpcies (1577) amb Isabel de Cárdenas, filla dels marquesos d'Elx, qui va morir al poc de casar-se. En segones es va casar (1581) amb Beatriz Álvarez de Toledo, filla del Duc d'Alba i en terceres (1586) amb Isabel de Mendoza, filla del duc de l'Infantado, la qual li va donar l'hereu (1587) i li va fer assentar definitivament el cap, la qual cosa li va permetre que es dediqués en endavant a les seves importants tasques polítiques, però sense assolir l'altura i brillantor que va assolir el seu pare. Va morir el 1607, després de 17 anys de viduïtat, en la residència del virrei de Nàpols. Està enterrat a la capella funerària o ducal del monestir de Santa María del Valle de Zafra, capella que ell mateix manés construir la primera part del segle xvii.
El va succeir el seu fill Gómez IV Suárez Figueroa y Córdoba.

## Bibliografia

* Juan Carlos Rubio Masa: El Mecenazgo Artístico de la Casa Ducal de Feria

## Vegeu també

* Llista dels Ducs de Feria
# Plaça de la Universitat (desambiguació)

«Plaça de la Universitat» té aquests significats:
* Plaça de la Universitat a Barcelona
* Plaça de la Universitat (Bucarest) a Bucarest
# Turó de Galzeran

El Turó d'en Galzeran o Turó d'en Mates (o també, localment, el Telègraf) és una muntanya de 484 metres situada entre el Maresme i el Vallès Oriental, a la Serralada de Marina o de la Conreria.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Turó d'en Galzeran o d'en Mates. El seu accés principal és pel GR-92 des del coll de la Conreria.

## Particularitats

Des del turó d'en Galzeran podem veure la panoràmica més àmplia de tot l'entorn i és el punt d'unió dels municipis d'Alella, Tiana i Martorelles de Dalt.
Hi ha un monòlit geodèsic que fou utilitzat l'any 1794 per a mesurar el meridià de Dunkerque a Barcelona, que serví per a determinar la longitud del metre. Es feu servir per a la triangulació del vèrtex format pel Matagalls, el Puig Rodó i el Turó d'en Galzeran.
Al cim d'aquest turó hi podem trobar un vèrtex geodèsic (referència 291120001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ Moreu-Rey, Enric. El naixement del metre. Mallorca: Raixa, 1956.
# Nome (Telemark)

Nome és un municipi situat al comtat de Telemark, Noruega. Té 6.534 habitants (2016) i la seva superfície és de 429,68 km². El centre administratiu del municipi és el poble d'Ulefoss.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 1r setembre 2016].

## Enllaços externs

* Nome - Lloc web oficial
Viccionari
# Kovarce

Kovarce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2011 tenia 1.581 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1280.

## Referències

* ↑ «Resident Population by sex and age, by municipalities, 2011 Census» (en anglès). Oficina d'Estadística d'Eslovàquia. [Consulta: 25 desembre 2021].
* ↑ «Kronika obce» (en eslovac). Obec Kovarce. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Lorenzo Hurtado de Saracho Arregui

Lorenzo Hurtado de Saracho Arregui (Bilbao, 8 d'octubre de 1889 – Getxo, 2 de setembre de 1984) fou un empresari i polític basc, alcalde franquista de Bilbao.

## Biografia

Era fill del notari de Güeñes. Estudià dret a la Universitat de Deusto i el 1911 es llicencià a la Universitat de Salamanca, on va fer amistat amb Francisco Giner de los Ríos.
Participà com a representant de Güeñes a l'Assemblea de Municipis Biscaïns del 15 de desembre de 1918 on reclamaven un estatut d'autonomia per al País Basc i l'abolició de la llei de 29 d'octubre de 1839. Ell formà part del grup que s'hi oposava i participà en la fundació de la Lliga d'Acció Monàrquica el 1919. Durant la campanya electoral de les eleccions generals espanyoles de 1919 fou tirotejat a Portugalete, però en va sortir il·lès. De 1921 a 1926 fou membre de la Diputació Foral de Biscaia en representació de Balmaseda i un dels promotors de la creació del Museu d'Art Modern de Bilbao.
Després de la proclamació de la Segona República Espanyola va participar en la fundació d'Acción Española amb Ramiro de Maeztu i Jorge Vigón i en l'acte fundacional de les Juntas de Ofensiva Nacional Sindicalista (1931), fent amistat amb Ramiro Ledesma Ramos.
El cop d'estat del 18 de juliol de 1936 el va sorprendre a França. D'allí va passar a zona nacional i s'establí a Sant Sebastià, on fou nomenat vicepresident de la Diputació Provincial el juny de 1937. Fou un dels encarregats de negociar amb la Junta Tècnica de l'Estat el traspàs de competències i funcions a causa de la derogació del concert econòmic.
L'abril de 1939 fou nomenat tinent d'alcalde de Bilbao i membre de la Junta del Patronat de Museus. El 1942 deixà el càrrec però continuà vinculat a la Junta de Museus. Fou nomenat alcalde de Bilbao l'11 de maig de 1959. Va posar en marxa un pla de circulació i la construcció de la carretera d'accés de Begoña, que millorava el trànsit de Bilbao. També va intentar combatre el barraquisme a Uretamendi i Otxarkoaga. La reforma de les hisendes locals de 1962, que deixava amb pocs recursos les arques municipals, va provocar la seva dimissió el novembre de 1963.
Dedicat també a les activitats empresarials, ha estat fou conseller de Resinera Bilbaína (1929), de Firestone i d'El Pueblo Vasco. El 1938 fou nomenat conseller del Banco de Bilbao, càrrec que mantingué fins poc abans de la seva mort.

## Enllaços externs

* Biografies d'alcaldes de Bilbao 1937-1979 p. 291- 340
# Nicareta de Mègara

Nicareta (en grec antic: Νικαρέτη, Nikarétē) va ser una filòsofa nascuda a Mègara que segons Ateneu de Naucratis era de bona família i educació. Havia tingut per mestre a Estilpó, un filòsof de l'escola de Mègara que va viure al segle iii aC. Diògenes Laerci diu que era una hetera amant d'Estilpó, que era casat amb una altra dona. Ateneu diu que era molt intel·ligent i culta, i que va ser deixeble d'Estilpó. També diu que era hetera. Va deixar alguns escrits que Fabricius recull a Bibl. Graec. vol. 3. p. 628.

## Referències

* ↑ Wolf, J. Ch.. Prosistas griegas: testimonios y fragmentos. Oviedo: KRK Ediciones, 2011, p. 143-144. ISBN 9788483673386.
# Roujiamo

Roujiamo (xinès simplificat: 肉夹馍, pinyin: ròujiāmó, literalment 'entrepà de carn') és un menjar de carrer originari de la cuina de la província de Shaanxi, i que es consumeix àmpliament a tota la Xina. Als Estats Units, i a altres llocs d'influència occidental, també se la coneix com hamburguesa xinesa.
La versió vegetariana del plat es coneix com Caijiamo.

## El plat

La carn que més d'hi utilitza és de porc, estofada durant hores en una sopa que conté més de 20 espècies i condiments. Tot i que és possible utilitzar menys espècies (cosa que fan molts venedors), la carn resultant és menys saborosa.
També hi ha algunes alternatives disponibles. Per exemple, a les zones musulmanes de Xi'an, la carn sol ser de vedella (amanida amb comí i pebre), i a la província de Gansu sovint és d'ovella. Per a la preparació, la carn és picada o trossejada i farcida de "baijimo", una espècie de pa. Un autèntic baijimo es fa a partir d'una massa de farina de blat amb rent i després es cou al forn de fang, però ara a moltes parts de la Xina, el baijimo es fa en una paella, donant un gust que divergeix significativament del forn de fang. Segons els tipus d'espècies que s'utilitzen per cuinar la carn i la forma en què es fa el pa, el gust del roujiamo pot variar molt d'un venedor a un altre. El Roujiamo no és un menjar complet i sovint es ven conjuntament amb el Liangpi, un altre plat típic de la regió que amb el Bingfeng, conformen el Triangle de Xi'an.
Es considera es roujiamo com l'equivalent xinès a l'hamburguesa occidental i dels entrepans de carn. El Roujiamo es considera un dels tipus d'hamburgueses més antics del món, ja que el pa o "mo" es remunta a la dinastia Qin (221–206 aC) i la carn a la dinastia Zhou (1045–256 aC). No obstant això, com que la gent ha estat clavant carn dins de pans a tot el món durant segles, no se sap amb certesa on es va fer el primer, si bé se sap que a Tongguan, on el plat és molt típic, va ser descobert per un emperador de la dinastia Tang.

## Referències

* ↑ «肉夹馍英译Rougamo 泡馍标准黄豆粒大小» (en xinès). Xi'an Daily, 26-05-2016 [Consulta: 26 maig 2016]. Arxivat 2016-12-11 at Archive.is
* 1 2 Tan, Tony. «What is rou jia mo?». Gourmet Traveller, 27-04-2017. [Consulta: 17 setembre 2018].
* 1 2 3 «What Are Chinese Hamburgers And Why Aren't You Eating Them?». The Huffington Post, 08-04-2015 [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «Chinese Hamburger, Rou Jia Mo 肉夹馍» (en anglès americà). The Woks of Life, 04-03-2017. [Consulta: 5 gener 2020].
* ↑ «We're making Caijiamo (the veggie version of Roujiamo)». [Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ 王赫. «草根明星冰峰冲击全国» (en xinès simplificat). 中国网, 02-04-2013. Arxivat de l'original el 2015-06-22. [Consulta: 2013年5月15日].
* ↑ «“陕西味道”引爆蓉城 西安冰峰亮相全国糖酒会» (en xinès simplificat). 腾讯大秦网, 2013年4月1日. Arxivat de l'original el 2018年10月3日. [Consulta: 2013年5月15日].
* ↑ Shah, Khushbu. «China Brazenly Claims it Invented the Hamburger». Eater, 14-04-2015. [Consulta: 24 setembre 2018].
* 1 2 «Roujiamo, la "hamburguesa" china». CGTN. [Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ Wei, Clarissa. «Roujiamo: Is this Chinese snack the world's first hamburger?». Goldthread, 16-07-2020. [Consulta: 16 desembre 2020].
# Plaça de la Revolució de Bucarest

Plaça de la Revolució (en romanès: Piața Revoluției) és una plaça al centre de Bucarest, a Calea Victoriei. Coneguda com a Piața Palatului (plaça del Palau) fins al 1989, més tard es va canviar el nom després de la Revolució Romanesa del desembre de 1989. Aquí es troba l'antic Palau Reial (actual Museu Nacional d'Art de Romania), l'Ateneu, l'Hotel Athénée Palace, la Biblioteca de la Universitat de Bucarest i el Memorial del Renaixement. La plaça també alberga l'edifici de l’antic Comitè Central del Partit Comunista Romanès (d’on Nicolae Ceaușescu i la seva dona van fugir en helicòpter el 22 de desembre de 1989). El 1990, l'edifici es va convertir en la seu del Senat i des del 2006 acull el Ministeri de l'Interior i la Reforma Administrativa.
Abans del 1948, hi havia una estàtua eqüestre del rei Carol I de Romania. Creada el 1930 per l'escultor croat Ivan Meštrović, l'estàtua va ser destruïda el 1948 pels comunistes, que mai van pagar cap dany a l'escultor. El 2005, el ministre de Cultura romanès va decidir recrear l'estàtua destruïda a partir d'un model que va mantenir la família de Meštrović. El 2007, l'Ajuntament de Bucarest va assignar el projecte a l'escultor Florin Codre, que dissenyarà una estàtua original de Carol inspirada en el model de Meštrović (la majoria la considera un plagi).
L'agost de 1968 i desembre de 1989, la plaça va ser el lloc de dues reunions multitudinàries que van representar l'apogeu i el nadir del règim de Ceaușescu. El discurs de Ceaușescu del 21 d'agost de 1968 va marcar el punt més àlgid de la popularitat de Ceaușescu, quan va condemnar obertament la invasió soviètica de Txecoslovàquia i va començar a seguir una política d'independència del Kremlin. El discurs de Ceaușescu del 21 de desembre de 1989 tenia la intenció d’emular l’assemblea del 1968 i presentat pels mitjans de comunicació oficials com un "moviment espontani de suport a Ceaușescu", esclatant en la revolta popular que va conduir al final del règim.

## Galeria d'imatges

* Biblioteca de la Universitat de Bucarest
* Museu Nacional d'Art
* Estàtua del Rei Carol I

## Referències

* ↑ Casă nouă - Blaga se mută în fostul CC al PCR ("New HQ: Blaga Moves to the Building of the Former Central Committee of the Romanian Communist Party") Arxivat 2014-05-04 a Wayback Machine., in Jurnalul Național, 24 de març de 2006
* ↑ Statuia ecvestră a lui Carol I, amplasată în Piața Revoluției ("Carol's Equestrian Statue, To Be Located in the Revolution Square"), in Gândul, 28 de març de 2007
* ↑ Regimul Ceaușescu - de la mitingul din 1968 la cel din 1989 Arxivat 2013-11-01 a Wayback Machine., "Ceaușescu Regime: From the 1968 to the 1989 Mass Meeting", in Jurnalul Național, 21 de desembre de 2005
# Tribunal Mundial sobre l'Iraq

El Tribunal Mundial sobre l'Iraq (WTI en anglès) és un tribunal popular format per intel·lectuals, impulsors dels drets humans i ONG arran de la Invasió de l'Iraq del 2003 per part de les forces de coalició, liderades pels Estats Units. Va estar actiu del 2003 al 2005. Té les seves arrels en el moviment pacifista i s'inspira en el Tribunal Russell, creat a la dècada dels 60 per investigar els crims contra la humanitat comesos a la Guerra del Vietnam (així com, més tard, també per jutjar el dictador espanyol Francisco Franco Bahamonde.
Tot i que és un moviment deliberadament sense estructura jeràrquica, el Tribunal Mundial sobre l'Iraq té impulsors com l'escriptora índia Arundhati Roy i l'exassistent del secretari general de l'ONU Denis Halliday. El WTI acusa les forces de coalició a l'Iraq de ser culpables de crims de guerra i de violacions de la Convenció de Ginebra.

## Referències

* ↑ Çubukçu, Ayça. For the love of humanity : the World Tribunal on Iraq. ISBN 978-0-8122-9537-5. OCLC 1048621695.
* ↑ Çubukçu, Ayça «ON COSMOPOLITAN OCCUPATIONS: The Case of the World Tribunal on Iraq» (en anglès). Interventions, 13, 3, 01-09-2011, pàg. 422–442. DOI: 10.1080/1369801X.2011.597599. ISSN: 1369-801X.
* ↑ Hixson, Walter L. «World Tribunal on Iraq: Making the Case against War - Edited by Müge Gürsoy Sokmen» (en anglès). Peace & Change, 34, 1, 01-01-2009, pàg. 88–91. DOI: 10.1111/j.1468-0130.2009.00538.x.
* ↑ Borowiak, Craig «The World Tribunal on Iraq: Citizens' Tribunals and the Struggle for Accountability» (en anglès). New Political Science, 30, 2, 01-06-2008, pàg. 161–186. DOI: 10.1080/07393140802063234. ISSN: 0739-3148.
# Kovdor

Kovdor (en rus Ковдор) és una ciutat de l'óblast de Múrmansk, a Rússia. Es troba a la vora del riu Kovdora, a 21 km de la frontera amb Finlàndia, a 124 km a l'oest d'Apatiti, a 189 km al sud-oest de Múrmansk i a 1.366 km al nord de Moscou.
Als voltants de l'actual ciutat de Kovdor s'hi obrí el 1933 la mina de ferro de Kovdora. L'extracció de mica industrial començà l'any següent. L'estudi geològic dels jaciments de minerals de ferro de Kovdora fou interromput durant la Segona Guerra Mundial. El 1953 començà la construcció d'un combinat d'extracció i d'una ciutat minera, que rebé l'estatus de ciutat el 1965.

## Referències

* ↑ Distàncies a vol d'ocell o distàncies ortodròmiques.

## Enllaços externs

* (rus) Informació sobre Kovdor
* (rus) Mapes topogràfics
# Léon Houa

Léon Houa (Lieja, 8 de novembre de 1867 - Bressoux, 31 de gener de 1918) va ser un ciclista belga que va córrer a finals del segle xix.
Guanyà les tres primeres edicions de la Lieja-Bastogne-Lieja, el 1892, el 1893 i el 1894. El 1896 deixà el ciclisme per dedicar-se a l'automobilisme.

## Palmarès

* 1892 (amateur)
** 1r de la Lieja-Bastogne-Lieja
* 1893 (amateur)
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r de la Lieja-Bastogne-Lieja
* 1894 (professional)
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r de la Lieja-Bastogne-Lieja
* 1896
** 1r a Maastricht

## Referències

* ↑ «HOUA Léon». [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Leon HOUA» (en italià). [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ «HOUA Léon | Connaître la Wallonie». [Consulta: 22 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès i biografia de Léon Houa (italià)
# Nicaria (arna)

Nicaria és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Nicaria latisquamalis, que es troba a Sulawesi.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea.
# Salvador Salcedo López

Salvador Salcedo López (València 1939 -1999) fou un sociòleg valencià.
Llicenciat en Dret per la Universitat de València, però més avant va ampliar els seus estudis a la universitat de Torí. Encara més, des dels inicis de la càtedra va exercir de professor de Sociologia en la Universitat de València a partir de 1974. La seua especialització va ser cap a la sociologia de la cultura, la literatura o la ideologia.
No obstant això, és amb l'obra: Integrats, rebels i marginals (Subcultures jovenívoles al País Valencià) (1974), quan assoleix major notorietat.
Aquest va ser el primer estudi sobre la joventut valenciana on s'analitzaven les subcultures juvenils emergents en el País Valencià de principis dels anys 70, així com les seues problemàtiques, conflictes intergeneracionals i característiques. Altres assajos destacables son La Societat Actual (1975) i Industrialització i Modernització: etapes i perspectives socials (1996).

## Referències

* 1 2 3 Gran enciclopedia de la Comunidad Valenciana, 2005. ISBN 84-87502-47-4.
# Phylloscartes

Phylloscartes és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 16 espècies:
* Phylloscartes flavovirens - tiranet orellut verd-i-groc.
* Phylloscartes ventralis - tiranet orellut olivaci.
* Phylloscartes virescens - tiranet orellut verdós.
* Phylloscartes beckeri - tiranet orellut de Bahia.
* Phylloscartes kronei - tiranet orellut de Krone.
* Phylloscartes gualaquizae - tiranet orellut de l'Equador.
* Phylloscartes nigrifrons - tiranet orellut frontnegre.
* Phylloscartes ceciliae - tiranet orellut d'Alagoas.
* Phylloscartes superciliaris - tiranet orellut cella-rogenc.
* Phylloscartes flaviventris - tiranet orellut emmascarat.
* Phylloscartes parkeri - tiranet orellut de Parker.
* Phylloscartes roquettei - tiranet orellut de Minas Gerais.
* Phylloscartes paulista - tiranet orellut de São Paulo.
* Phylloscartes oustaleti - tiranet orellut d'Oustalet.
* Phylloscartes difficilis - tiranet orellut de Serra do Mar.
* Phylloscartes sylviolus - tiranet orellut ullroig.
# Ulises Poirier

Ulises Poirier Puelma (2 de febrer de 1897 - 9 de març de 1977) fou un futbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ Ulises Poirier Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Sauda

Sauda és un municipi situat al comtat de Rogaland, Noruega. Té 4.710 habitants (2016) i la seva superfície és de 546,31 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.

## Ciutats agermanades

Sauda manté una relació d'agermanament amb les següents localitats:
* San Juan del Sur, Nicaragua

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Sauda - Lloc web oficial
# Norna-Gests þáttr

Norna-Gests þáttr o la Història de Norna-Gest és una història curta islandesa (þáttr) sobre l'heroi nòrdic Norna-Gest. La història es troba inserida dins l'Ólafs saga Tryggvasonar, en la versió del còdex de l'illa de Flatey o Flateyjarbók, i conté molts poemes de l'Edda poètica. Té certes similituds amb el mite grec de Melèagre. Joseph Harris l'enquadra dins dels relats de «contacte pagà», escrits en el període de la conversió al cristianisme d'Islàndia. Pertany al grup de les sagues llegendàries dels temps antics.

## Desenvolupament

Quan Norna-Gests va nàixer, tres Nornes hi arribaren i dues, Urð i Veureðandi, li feren dos bons regals, mentre que la tercera s'hi enfadà i el maleí de manera que no sobreviuria més que el temps que duràs l'espelma que il·luminava el bressol. La norna major de seguida apagà la flama i li demanà a la mare que l'amagàs bé.
Quan Norna-Gest va créixer es va convertir en guardià del ciri i es diu que va viure 300 anys. Participà en les batalles de Sigurd el volsung; compartí temps amb Björn Járnsída i els seus germans, fills de Ragnar Lodbrok, Starkad, el rei suec Sigurd Ring, el rei Erik d'Uppsala, el rei Harald I de Noruega i el rei Hlodver d'Alemanya. En acabant, conegué a Olaf Tryggvason i va ser batejat.
Segons la llegenda, quan el rei Olaf intentava convertir els noruecs al cristianisme, va portar en Norna-Gest a la seua cort, i va encendre l'espelma sobre la qual la tercera norna, Skuld, profetitzà. D'acord amb la profecia, quan s'extingí la flama, Norna-Gest va morir.

## Traduccions

* Nornagests þáttr - Il racconto di Nornagestr. Edizione critica, traduzione e commento da Adele Cipolla. Verona: Edizioni Fiorini, 1997. ISBN 88-87082-00-6.

## Referències

* ↑ Harris, Joseph, (1980) «Folktale and Thattr: The Case of Rognvald and Raud», I: Folklore Forum 13. p. 166.
* ↑ Eiríkr at Uppsölum és un nom genèric per al rei suec. Pot referir-se a Erik Refilsson, Erik Björnsson, Erik Anundsson o Êric el Victoriós.
* ↑ Hlodver d'Alemanya probablement es refereix a Lluís el Germànic o Lluís II d'Itàlia.
* ↑ Grant, John (2008), Los vikingos, cultura y mitología, Köln, Alemania ISBN 978-3-8365-0276-4 p. 35

## Enllaços externs

* La història de Norna-Gest en nòrdic antic.
* Norse Mythology: Legends of Gods and Heroes.
# Kover-Capilla

El Kover-Capilla fou un prototipus de microcotxe construït a València cap a 1953 per l'empresa Talleres la belga, amb seu al número 37 del carrer Sagunt. Dissenyat per l'enginyer francès Alex Kover, el vehicle fou presentat en dues Fires de Mostres en tres versions diferents però, malgrat que se n'havia previst una producció de 75.000 unitats per a la península Ibèrica, cap d'elles no va passar de l'estat de prototip.
A França, la Societé Industrielle de Livry (S.I.L.) produïa a París amb èxit un microcotxe Kover, el qual fou l'origen del valencià quan Alex Kover s'associà amb l'industrial José Capilla Hurtado, propietari dels tallers "La belga" (on es produïen la major part de les tapes de claveguera de València), per tal de comercialitzar el seu vehicle a l'estat espanyol. El primer prototip de Kover-Capilla es presentà en una fira a València, acompanyat d'un Kover francès. Més tard, el 1953, es varen presentar els prototips de tres nous vehicles de la marca Kover-Capilla a la "II Exposición Siderometalurgica y Eléctrica" celebrada al Parc del Retiro de Madrid. Es tractava d'un turisme, una camioneta comercial i un tricicle motocarro.

## Referències

* 1 2 «KOVER-CAPILLA (1.952 - 1.953)» (en castellà). autopasion18.net. [Consulta: 5 maig 2016].
* ↑ «KOVER-CAPILLA, Valencia» (en castellà). grupo7.com. [Consulta: 5 maig 2016].
* ↑ «Kover Capilla» (en castellà). losorigenes.net. [Consulta: 5 maig 2016].
# Maniquí de Hunstein

El maniquí de Hunstein (Lonchura hunsteini) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies del nord de l'illa de Nova Irlanda, a la zona oriental de l'Arxipèlag Bismarck.

## Referències

* ↑ «Maniquí de Hunstein». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)