OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sergio Aragoneses Almeida

Sergio Aragoneses Almeida, (O Porriño, 1 de febrer de 1977) és un exfutbolista gallec que jugava com a porter.

## Trajectòria

Format a les categories inferiors del Celta de Vigo, va provar sort en altres equips de la província com l'Sporting Guardés o el Pontevedra CF. A la temporada 2000-01 va ser fitxat pel CD Tenerife de la segona divisió, amb el qual va assolir l'ascens a primera la mateixa temporada. Debutà a la màxima divisió a un CD Tenerife 0 - Alavés 2. Després de tres temporades a l'equip canari, va jugar amb el Getafe CF i l'Atlètic de Madrid, per acabar signant amb l'Elx CF.
Poc després d'arribar a l'Elx, a l'agost de 2005, li van diagnosticar un càncer testicular, malaltia que no li va impedir finalitzar la temporada amb el conjunt il·licità.
La temporada següent fitxà per l'Hèrcules CF, patint un altre cop la malaltia i sent tractat amb quimioteràpia. Al recuperar-se va tornar a defensar la porteria de l'equip alacantí, assolint la titularitat.
A la temporada següent, la 2007-08, no va jugar cap partit amb l'Hèrcules, esdevenint suplent d'Unai Alba. El tècnic de l'equip, Andoni Goikoetxea, el va apartar de la plantilla després d'unes declaracions que es van interpretar com un acte d'indisciplina. El 31 de gener de 2008, rescindeix el contracte amb el conjunt alacantí.
Aviat va signar pel CD Numancia per a la segona meitat de la temporada, perquè el conjunt sorià va perdre per lesió al seu porter, Jacobo Sanz. Al Numancia no va aconseguir jugar cap partit, però va gaudir de l'ascens a la màxima divisió.
El juliol de 2008, cinc anys després, va tornar al CD Tenerife, on juga actualment. És el tercer capità de l'equip canari, després de Marc Bertrán i Manolo Martínez.

## Referències

* ↑ J. Morenilla. «Aragoneses pateix un mal testicular» (en castellà). València: El País, 31-08-2005. [Consulta: 3 abril 2010].
* ↑ David S. Olabarri. «La segona batalla d'Aragoneses» (en castellà). Bilbao: El Correo, 23-01-2007. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 3 abril 2010].
* ↑ «El porter de l'Hèrcules Aragoneses supera un càncer de testicles» (en castellà). Marca, 30-03-2007. [Consulta: 3 abril 2010].
* ↑ «Aragoneses se'n va de l'Hèrcules» (en castellà). Marca, 31-01-2008. [Consulta: 3 abril 2010].
* ↑ «El Numancia fitxa al porter Sergio Aragoneses» (en castellà). Sòria: Diari AS, 12-02-2008. [Consulta: 3 abril 2010].

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Saint-Léonard (Pas de Calais)

Saint-Léonard és un municipi francès, situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França.
# Mickaël Landreau

Mickaël Vincent André-Marie Landreau (Machecoul, el 14 de maig de 1979) és un exfutbolista professional francès que jugava com a porter. Posteriorment ha fet d'entrenador de futbol.
El 13 de maig de 2014, l'entrenador de la selecció francesa Didier Deschamps el va incloure a la llista final de 23 jugadors que representaran França a la Copa del Món de Futbol de 2014.

## Referències

* ↑ «Une liste de 23 sans surprise». France Football, 13-05-2014. [Consulta: 13 maig 2014].
* ↑ «Benzema, Varanne y Griezmann, citados por Francia». FIFA.com, 13-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-14. [Consulta: 13 maig 2014].
# La vida sense la Sara Amat

* Aquest article tracta sobre el llibre. Si cerqueu la pel·lícula, vegeu «La vida sense la Sara Amat (pel·lícula)».
La vida sense la Sara Amat és una novel·la escrita per Pep Puig, guanyadora del Premi Sant Jordi de novel·la de 2015. L'obra narra la desaparició d'una nena, que amb prou feines arriba als tretze anys, mentre juga a fet i amagar amb uns amics durant una nit d'estiu a Ullastrell. De la desaparició, se'n fa ressò el Diari de Terrassa l'endemà, i a partir de llavors tot són rumors i especulacions. Segons el narrador de la història, en Pep de cal Sabater, la Sara no va desaparèixer sinó que es va colar a casa seva per la porta del darrere.

## Referències

* ↑ Pons, Pere Antoni «Un crepuscle dolç: el premi Sant Jordi de Pep Puig». Diari Ara, 20-02-2016, pàg. 1.
# Arthur Schnitzler

Arthur Schnitzler (Viena, Imperi austríac, 15 de maig de 1862 - 21 d'octubre de 1931) va ser un dramaturg i novel·lista austríac en llengua alemanya. La seva professió era la de metge neuròleg.

## Obra
### Teatre

* Das Märchen (1891)
* Anatol (1893)
* Liebelei (1895)
* Reigen (1896/97)
* Paracelsus (1898)
* Der grüne Kakadu (1898)
* Die Gefährtin (1898)
* Freiwild (1898)
* Der Schleier der Beatrice (1899)
* Die Frau mit dem Dolche (1900)
* Lebendige Stunden (1901)
* Die letzten Masken (1901)
* Literatur (1901)
* Der einsame Weg (1904)
* Der Ruf des Lebens (1906)
* Komtesse Mizzi oder Der Familientag (1909)
* Der junge Medardus (1910)
* Das weite Land (1911)
* Professor Bernhardi (1912)
* Fink und Fliederbusch (1916)
* Komödie der Verführung (1924)

### Novel·la

* Leutnant Gustl (1900)
* Fräulein Else (1924)
* Traumnovelle (1926)

## Traduccions al català
### Teatre

* La Ronda. Traducció de Carme Serrallonga.
* Anatol. Traducció de Feliu Formosa. Direcció de Jordi Mesalles.
* A la cacatua verda. Traducció de Feliu Formosa.
* El camí solitari. Traducció de Dagmar Lüderitz i d'Albert de la Torre.
* Frau Bertha Garlan d'Arthur Schnitzler, traducció catalana publicada a Badalona l'any 1930 dins la col·lecció A tot vent El professor Bernhardi. Traducció de Feliu Formosa. Sinopsi: En un hospital universitari, la decisió complexa d'un metge desencadena un seguit de conseqüències que faran trontollar tots els estaments polítics i religiosos del país. Aquesta obra de ressons autobiogràfics, tracta sobre els tentacles del poder, fa una radiografia dels mecanismes amb què les elits vampiritzen els discursos sobre el bé comú per legitimar el seu propi protagonisme. El llibre, imprès per Arola Editors, és una adaptació del clàssic de 1912 que va ser censurat durant molts anys a Àustria. Schnitzler hi va anticipar els fantasmes antisemites que recorrerien Europa al llarg del segle xx. El text és una de les apostes de Xavier Albertí, director del Teatre Nacional Catalunya, per la temporada 2015-16.

### Novel·la

* La senyoreta Berta Garlan. Traducció d'Ernest Martínez Ferrando. Badalona: Edicions Proa (A tot vent, 29), 1930.
* La senyoreta Else. Traducció de Joan Alavedra, revisada per Jaume Vallcorba. Barcelona: Quaderns Crema ("Mínima minor", 75), 1997.
* Història somiada. Traducció d'Anna Soler. Barcelona: Quaderns Crema ("Mínima minor", 81), 1998.

## Referències

* ↑ «Arthur Schnitzler». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Schnitzler, Arthur. El professor Bernhardi. 2015. Tarragona: Arola Editors (Textos a part. Teatre contemporani.). ISBN 978-84-94451-13-3.
# Francisco Gallardo León

Francisco Gallardo León (3 de gener de 1980, Sevilla) és un exfutbolista andalús que jugava a la demarcació de migcampista.

## Trajectòria

Es va formar en les categories inferiors del Sevilla Fútbol Club, sent internacional amb totes les categories inferiors de la selecció espanyola fins a la sub-21. La seva primera temporada amb el primer equip del Sevilla va ser en 2001-2002, on va jugar un total de 31 partits i va marcar quatre gols. El seu equip va obtenir l'ascens a primera divisió eixe any.
Va debutar en la màxima categoria enfront del Futbol Club Barcelona en l'Estadi Ramón Sánchez Pizjuán. La temporada 2004-2005 no té lloc en el nou projecte de l'equip andalús de mà de Juande Ramos i va ser cedit al Getafe Club de Fútbol perquè guanyés minuts i demostrés que tenia un lloc en el club de Nervión. En el conjunt madrileny no va acabar de despuntar a causa de les lesions, a pesar de tenir un bon començament de temporada.
La següent temporada (2005-2006) va tornar al Sevilla però durant tota la primera volta no va poder ni tan solament debutar. En el mercat d'hivern es va anar de nou cedit al Vitória Guimarés de la Superliga de Portugal sense opció de compra. No obstant això no es va arribar a adaptar al club lus i a les tres setmanes va decidir abandonar la disciplina del conjunt. Eixe mateix mes va marxar novament cedit al Real Club Deportivo de La Coruña, demanat per l'entrenador Joaquín Caparrós, que ja l'havia tingut a les seues ordres en el Sevilla.
Després d'haver disputat un total de 116 partits en primera divisió, el Reial Múrcia va assolir la cessió amb opció de compra de l'interior dret per a la campanya 2006-2007, amb esperances que ajudés al club murcià a ascendir a la divisió d'honor, la qual cosa va aconseguir, encara que en la següent temporada va retornar novament a la divisió de plata.
La temporada 2008-2009 Javier Clemente aparta de l'equip a Gallardo i a diversos jugadors, pel que tota la primera volta, Gallardo va estar sense equip. Finalment el 17 de març de 2009 torna a l'equip grana de la mà de l'entrenador José Miguel Campos. La temporada 2009/2010 la inicia sense equip, fins que l'11 de novembre la SD Huesca fa oficial que s'incorpora als entrenaments de la primera plantilla per a valorar la seva possible incorporació a l'equip. Després d'una setmana entrenant amb l'equip, el club altoaragonès confirma la incorporació del futbolista sevillà a la plantilla blaugrana.
# Nicolás Sánchez-Albornoz

Nicolás Sánchez-Albornoz y Aboín (Madrid, 1926) és un historiador i professor universitari espanyol. Fill de l'historiador Claudio Sánchez-Albornoz, que s'havia exiliat després de la Guerra Civil. Nicolás va romandre a Madrid i va participar, sent estudiant, en un intent de reconstrucció clandestina de la FUE. Va ser detingut en 1947 per la dictadura franquista i condemnat a treballs forçats. Va escapar en 1948 al costat de Manuel Lamana del Valle de los Caídos amb l'ajuda de l'antropòleg Paco Benet, l'escriptora Barbara Probst Solomon i Barbara Mailer. Va romandre exiliat a l'Argentina durant dècades i va desenvolupar allí gran part de la seva carrera.
Des de 1991 és membre corresponent de la Reial Acadèmia de la Història de Madrid. Va ser el primer director de l'Institut Cervantes (1991-1996). Actualment resideix a Madrid.

## Referències

* ↑ «RAH. Académicos Correspondientes». Arxivat de l'original el 2011-09-06. [Consulta: 20 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Los Años Bárbaros (The Barbarian Years) (1998) A movie about his escape from prison and into exile
* Universidad Autónoma de Barcelona: Investidura como Doctor honoris causa per la UAB (26 de abril de 2006).
* Denver Post
* Cuelgamuros, exilio e historia
# Guillem Hug dels Baus

Guillem Hug dels Baus (1050-1110), fill d'Hug I dels Baus, pertanyent a la senyoria dels Baus, a Provença.
Es casà amb Vierne amb qui tingué tres fills, Hug, Ramon I dels Baus -que heretà la senyoria i es casà amb Estefania, filla de Gerbert de Gavaldà i de la seva muller Gerberga de Provença i germana de Dolça de Provença- i Poncia.
# Giacomo Giuseppe Saratelli

Giacomo Giuseppe Saratelli (Bolonya, 1682 - Venècia, 1762) Giacomo Giuseppe Saratelli (Bolonya, 16882 - Venècia, 1762), va ser un compositor italià.
De ben jove marxà de la seva vila natal vers Venècia, on estudià amb el mestre Antonio Lotti. El 1740 fou nomenat mestre de capella de la Basílica de Sant Marc, de Venècia, ocupant la plaça de primer mestre des de 1747 fins a la seva mort. També va ser professor del Conservatori dels Mendicanti.
Les seves obres principals són: Victimae paschali a 5 veus amb instruments; Confitebor, a 4 veus amb instruments; In te Domine speravi, a dos cors amb dos orgues, i un Kyrie.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 54, pàg. 533. (ISBN-84-239-4554-5)
# Gran Premi Ciclista de Quebec 2011

El Gran Premi Ciclista de Quebec 2011 fou la segona edició del Gran Premi Ciclista del Quebec. La cursa es disputà el 9 de setembre de 2011. Aquesta fou la 24a prova de l'UCI World Tour 2011. Junt al Gran Premi Ciclista de Mont-real, que es disputa dos dies més tard, és una de les dues proves World Tour que es disputen a Amèrica del Nord. La victòria fou pel belga Philippe Gilbert (Omega Pharma-Lotto), en imposar-se a l'esprint al seu company d'escapada, Robert Gesink.

## Recorregut

La cursa es disputa en un circuit de 12,6 quilòmetres al qual s'han de donar 16 voltes i un total de 201,6 km. La línia d'arribada es troba en pujada.

## Participants

El 18 equips UCI World Tour són presents en aquesta cursa, així com quatre equips continentals professionals convidats: Team Europcar, FDJ, Cofidis i l'equip canadenc SpiderTech-C10.
| Núm. | Codi | Equip |
| 1-8 | OLO | Omega Pharma-Lotto |
| 11-18 | SKY | Team Sky |
| 21-28 | RAB | Rabobank ProTeam |
| 31-38 | GRM | Garmin-Cervélo |
| 41-48 | EUS | Euskaltel–Euskadi |
| 51-58 | LEO | Leopard Trek |
| 61-68 | BMC | BMC Racing Team |
| 71-78 | THR | Team HTC-High Road |
| 81-88 | LAM | Lampre-ISD |
| 91-98 | SBS | Saxo Bank-Sungard |
| 101-108 | RSH | Team RadioShack |
| Núm. | Codi | Equip |
| 111-118 | LIQ | Liquigas-Cannondale |
| 121-128 | KAT | Team Katusha |
| 131-138 | AST | Astana Qazaqstan Team |
| 141-148 | MOV | Movistar Team |
| 151-158 | QST | QuickStep Cycling Team |
| 161-168 | ALM | AG2R La Mondiale |
| 171-178 | VCD | Vacansoleil-DCM |
| 181-188 | EUR | Team Europcar |
| 191-198 | FDJ | FDJ |
| 201-208 | COF | Cofidis |
| 211-218 | CSM | SpiderTech-C10 |

## Classificació final

| # | Ciclista | Equip | Temps | Punts UCI |
| 1 | Philippe Gilbert | Omega Pharma-Lotto | 5h 03' 08" | 80 |
| 2 | Robert Gesink | Rabobank ProTeam | m. t. | 60 |
| 3 | Rigoberto Urán | Team Sky | + 09" | 50 |
| 4 | Fabian Wegmann | Leopard Trek | + 14" | 40 |
| 5 | Levi Leipheimer | Team RadioShack | + 15" | 30 |
| 6 | Björn Leukemans | Vacansoleil-DCM | + 23" | 22 |
| 7 | Simone Ponzi | Liquigas-Cannondale | + 23" | 14 |
| 8 | Marco Marcato | Vacansoleil-DCM | + 25" | 10 |
| 9 | Gerald Ciolek | QuickStep Cycling Team | + 30" | 6 |
| 10 | Simon Clarke | Astana Qazaqstan Team | + 47" | 2 |

## Referències

* ↑ Recorregut del Gran Premi Ciclista de Quebec
* ↑ Resultats oficials a gpcqm.ca

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-09-27 a Wayback Machine.
# Gonzalo Chillida

Gonzalo Chillida Juantegui (Sant Sebastià, 12 de gener de 1926 - ibíd., 5 de juliol de 2008) fou un pintor espanyol, germà de l'escultor Eduardo Chillida. És considerat un dels millors representants de l'Abstracció Lírica en la pintura basca.
De vocació primerenca, ingressà el 1947 en l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Fernando de Madrid, freqüentant les classes de dibuix del Cercle de Belles Arts. Entre 1951 i 1953 va ampliar els seus estudis a París, residint en el Col·legi d'Espanya de la capital francesa.
Durant els primers anys de formació, el seu estil fou de caràcter realista, amb la influència del cubisme, desenvolupant una pintura d'estructura geomètrica, de traços decidits i colors robusts.
A partir dels anys seixanta la seva pintura fou evolucionant cap a una major abstracció, encara que sempre partint d'un motiu real com eren el mar i les platges enfront dels quals visqué a Sant Sebastià, els paisatges de la muntanya basca o les vistes de l'altiplà castellà. Des d'aquests anys fins a la seva mort el 2008, el seu estil fou progressant cap a formes més desdibuixades, cap a composicions cada vegada més essencials i lliures, aconseguides mitjançant subtils pinzellades de color a l'oli.
La seva obra, mostrada al llarg dels anys en exposicions individuals i col·lectives nacionals i estrangeres, està representada en museus i col·leccions públiques i privades, entre les quals destaquen el Artium de Vitòria, l'Ajuntament de Sant Sebastià, el British Museum de Londres, el Centre Andalús d'Art Contemporani de Sevilla, la Colección BBVA de Madrid, la "Col·lecció Testimoni" de La Caixa de Barcelona, la Diputació Foral de Guipúscoa, la Fundació Juan March de Madrid, l'Institut Valencià d'Art Modern de València, el Museu Internacional d'Art Contemporani de Lanzarote, el Museu de Belles Arts de Bilbao, el Museu d'Art Abstracte Español de Conca i el Museu de Sant Telmo de Sant Sebastià. La seva trajectòria professional fou reconeguda l'any 2001 amb la concessió de la Medalla d'Or de les Belles Arts pel Ministeri de Cultura d'Espanya.
L'any 2016, tingué lloc a la Sala Kubo Kutxa de Sant Sebastià una gran exposició retrospectiva de la seva obra, on foren mostrades les seves pintures a l'oli acompanyades d'una sèrie de dibuixos, aiguaforts, litografies i fotografies originals i de la nova peça audiovisual "La idea del norte", dirigida per Alicia Chillida i Benito Macías.

## Referències

* ↑ Museo de Bellas Artes de Bilbao
* ↑ Gonzalo Chillida Juantegui, pintor y grabador

## Enllaços externs

* Exposició Gonzalo Chillida Sala Kubo Kutxa 2016
* Pàgina web de Gonzalo Chillida
# Hayden Foxe

Hayden Foxe (Sydney, Austràlia, 23 de juny de 1977) és un exfutbolista australià. Va disputar 11 partits amb la selecció d'Austràlia.
Trajectòria com a entrenador:
* 2012–2013 Melbourne Heart (futbol base)
* 2013 Melbourne Heart (assistent)
* 2015–2017 Western Sydney Wanderers (assistent)
* 2017 Western Sydney Wanderers (temporal)
* 018– Perth Glory (assistent)

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Antonio Michael Meola

Antonio Michael Meola, més conegut com a Tony Meola, (Belleville, Nova Jersey, 21 de febrer de 1969) és un futbolista estatunidenc retirat que jugava de porter.
Meola fitxà per la Federació dels Estats Units abans de la Copa del Món de 1990. Jugà cedit a diversos clubs modestos d'Anglaterra, Brighton & Hove Albion i Watford. Retornà als Estats Units on jugà al club Fort Lauderdale Strikers de l'American Professional Soccer League. Entre els anys 1996 i 2006 jugà a la Major League Soccer defensant els colors dels equips NY/NJ MetroStars i Kansas City Wizards.
Amb la selecció dels Estats Units disputà els Mundials de 1990, 1994 (com a titular) i 2002 (suplent). Entre 1988 i 2006 disputà un total de 100 partits amb la selecció.

## Palmarès

Estats Units
* Copa d'Or de la CONCACAF (1): 2002
Individual
* Porter de l'any a la MLS: 2000

## Referències

* ↑ May 6, 2002 profile in The Argus
* ↑ New York Times
* ↑ New York Times
* ↑ Fort Lauderdale stats
# Antonio Miguel Carmona Sancipriano

Antonio Miguel Carmona Sancipriano (Madrid, 26 de gener de 1963) és un economista, militar, pilot i polític espanyol del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE).

## Biografia
### Primers anys

Nascut el 26 de gener de 1963 a Madrid, es va afiliar a les Joventuts Socialistes amb 16 anys. Es va llicenciar en Ciències Econòmiques per la Universitat Complutense de Madrid i va obtenir també una diplomatura en Comunitats Europees per la Universitat d'Alcalá. Posteriorment es va doctorar en Econòmiques. Es va afiliar al Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) el 1986. Militar de l'Exèrcit de l'Aire, durant la seva joventut també va obtenir una llicència de pilot privat.

### Política regional

Candidat al lloc 32 de la llista de la coalició PSOE-Progressistes a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 1999, es va convertir en diputat de la cinquena legislatura del parlament regional. Va dimitir com a diputat el 12 de desembre de 2002, assumint responsabilitat política després d'efectuar una broma sobre el desastre del Prestige.
El 2004 va desafiar el lideratge de Rafael Simancas dins el Partit Socialista de Madrid-PSOE i va organitzar un corrent intern crític conegut com a «Grup Socialdemòcrata». Va tornar al parlament autonòmic en la seva novena legislatura, després de resultar escollit diputat a les eleccions de 2011.

### Política municipal

Proper a Tomás Gómez, va encapçalar la llista del PSOE per a les eleccions municipals de 2015 a Madrid. Es va convertir en portaveu del grup municipal socialista al consistori, però a l'agost va cedir el càrrec de portaveu a Puri Causapié. El 2018 va sol·licitar la compatibilització del seu càrrec de regidor amb la condició d'oficial reservista de l'Exèrcit de l'Aire.

## Referències

* 1 2 Ruiz Valdivia, Antonio «19 cosas que no sabías de Antonio Miguel Carmona». HuffPost, 17-04-2015.
* ↑ Borasteros, Daniel «La mano inquieta de Gómez». El País, 07-01-2012.
* 1 2 3 «La dimisión del diputado que bromeó sobre el 'Prestige' desata la polémica». El País, 13-12-2002.
* ↑ «Antonio Miguel Carmona: oficial y caballero». El Plural, 15-02-2018.
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Elecciones a la Asamblea de Madrid 1999. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 116, pàg. 23-38. ISSN: 1889-4410.
* 1 2 «Ilmo. Sr. D. Antonio Miguel Carmona Sancipriano». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-10-30. [Consulta: 30 octubre 2018].
* ↑ Gil, Daniel «Que Simancas siga hasta el año próximo es una irresponsabilidad». 20minutos.es, 31-05-2007.
* ↑ Alcaraz, Mayte «Carmona "Superstar"». ABC, 23-09-2014.
* ↑ «Carmena y Causapié se reúnen tras el relevo de Carmona como portavoz socialista en Madrid». Europa Press, 06-08-2015.
* ↑ «Antonio Miguel Carmona solicita al Pleno compatibilizar el cargo de edil con el de Oficial del Ejército del Aire». Europa Press, 27-01-2018.
* ↑ «Antonio Miguel Carmona compatibilizará su cargo de concejal con el de Oficial del Ejército del Aire». Libertad Digital, 24-04-2018.
# Atlapetes

Atlapetes és un dels gèneres d'ocells, de la família dels passerèl·lidss (Passerellidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023), aquest gènere conté 33 espècies:
* Atlapetes tibialis - toquí cuixagroc negre.
* Atlapetes luteoviridis - toquí cuixagroc verd.
* Atlapetes pileatus - toquí de capell rogenc.
* Atlapetes meridae - toquí de Mérida.
* Atlapetes albofrenatus - toquí bigotut.
* Atlapetes semirufus - toquí rogenc.
* Atlapetes personatus - toquí dels tepuis.
* Atlapetes albinucha - toquí de clatell blanc.
* Atlapetes melanocephalus - toquí de Santa Marta.
* Atlapetes pallidinucha - toquí de front ardent.
* Atlapetes flaviceps - toquí capgroc.
* Atlapetes fuscoolivaceus - toquí fosc.
* Atlapetes crassus - toquí del Chocó.
* Atlapetes tricolor - toquí tricolor.
* Atlapetes leucopis - toquí d'ulleres.
* Atlapetes nigrifrons - toquí frontnegre.
* Atlapetes latinuchus - toquí pitgroc.
* Atlapetes blancae - toquí d'Antioquia.
* Atlapetes rufigenis - toquí cap-roig.
* Atlapetes forbesi - toquí d'Apurímac.
* Atlapetes melanopsis - toquí arlequí.
* Atlapetes schistaceus - toquí pissarrós.
* Atlapetes leucopterus - toquí alablanc.
* Atlapetes albiceps - toquí capblanc.
* Atlapetes pallidiceps - toquí pàl·lid.
* Atlapetes seebohmi - toquí de Seebohm.
* Atlapetes nationi - toquí ventre-rogenc.
* Atlapetes canigenis - toquí de Cusco.
* Atlapetes terborghi - toquí de Vilcabamba.
* Atlapetes melanolaemus - toquí caranegre.
* Atlapetes rufinucha - toquí de Bolívia.
* Atlapetes fulviceps - toquí de cap ardent.
* Atlapetes citrinellus - toquí citrí.

## Referències

* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List v13.1» (en anglès americà). [Consulta: 14 març 2023].