OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guillem de la Pulla

Guillem de la Pulla (Guillelmus Apuliensis) fou un cronista dels normands, que va escriure a la dècada de 1090. La seva epopeia, Gesta Roberti Wiscardi ("La gesta de Robert Guiscard"), escrita en hexàmetres, és una de les principals fonts contemporànies per a la conquesta normanda de la Itàlia meridional, especialment de la vida de Robert Guiscard, duc de la Pulla (1059-1085).
Se sap ben poc sobre la vida de Guillem abans que escrigués la seva història dels normands. A diferència dels altres dos principals cronistes dels normands a Itàlia (Amat de Montecassino i Godofreu Malaterra), Guillem probablement era un laic, basat en la relativa manca de referències religioses en la seva obra. També és molt possible que Guillem fos un longobard, més que un normand, ja que el seu tractament als personatges longobards en la seva història és molt amable si es compara amb els seus homòlegs normands contemporanis.
El poema de Guillem Gesta Roberti Wiscardi va ser compost probablement entre el 1097 i el 1099, ja que assenyala els combats dels creuats a Anatòlia durant el 1097, però no la caiguda de Jerusalem de 1099. El poema està dedicat al duc Roger Borsa, fill del duc Robert Guiscard, donant a entendre que era membre de l'anterior cort. Més que les obres dels seus dos companys cronistes dels normands, Amat de Montecassino i Godofreu Malaterra, l'obra de Guillem és un homenatge a Robert Guiscard, cosa que pot indicar que Roger l'encarregués per reforçar la seva reivindicació sobre títols del seu pare.

## Referències

* 1 2 Baxter Wolf, Kenneth. Making History: The Normans and their Historians in Eleventh-Century Italy. Filadèlfia: University of Pennsylvania Press., 1995, p. 192 [Consulta: 20 gener 2020].

## Enllaços externs

* Guillelmus Apuliensis - Gesta Roberti Wiscardi, la seva obra escrita en llatí.
# Guillem della Scala

Guillem della Scala (Guglielmo) fou fill de Cangrande II della Scala. En ser assassinat el seu pare el 1359 fou exclòs del poder per son oncle Cansignoro della Scala.
El 1404 va dirigir amb els seus fills Brunoro della Scala i Antoni II della Scala la revolta contra els milanesos i fou proclamar senyor de Verona el 17 d'abril, però fou enverinat el 28 d'abril de 1404 i Francesco da Carrara, senyor de Pàdua, va prendre el poder pocs dies després.
Es va casar amb Onesta Mortone amb la que va tenir sis fills: Antoni II della Scala, Brunoro della Scala, Bartolomeo della Scala (mort el 21 de març del 1453), Fregnano della Scala (mort a Viena el 4 de desembre de 1443), Nicòdem della Scala i Pau della Scala.
# Castell dels Moros d'Èvol

El Castell dels Moros d'Èvol és una antiga fortificació medieval, molt desfeta, de la comuna d'Oleta i Èvol, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Les seves ruïnes escadusseres són al nord del poble d'Èvol, en unes roques escarpades, anomenades Roc dels Moros, a la dreta de la Ribera d'Èvol, en el vessant sud-oriental del Puig d'Escotó. La Ribera d'Èvol fa un ampli revolt al voltant d'aquest roc.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «103 - Oleta i Èvol». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Oleta». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Lloc on era el Castell dels Moros d'Èvol en els ortofotomapes de l'IGN
# Amosis-Meritamon (princesa)

Amosis-Meritamon (Jˁḥ ms mrjt Jmn, "nascuda de la Lluna, estimada d'Amun"), també apareguda amb els noms d'Amosis-Meritamun, Amosis-Merietamun o simplement Merietamun, fou una princesa de la XVII dinastia d'Egipte. Probablement era una filla del faraó Tao II (el valent).
Amosis-Meritamon en jeroglífic :
La seva mòmia va ser trobada a l'amagatall de Deir el-Bahri (a la tomba DB320) i ara es troba al museu egipci del Caire. El sudari que cobria el seu cos va permetre saber-ne el nom i títols, com el de filla reia o la germana rieal Meritamon. Gaston Maspero tenia dubtes sobre la identitat de la mòmia, però Grafton Elliot Smith assenyala en la seva descripció de les mòmies reials que el mètode de momificació és coherent amb el de la XVIII dinastia. Les restes són les d'una dona gran relativament baixa. L'examen de la seva mòmia demostra que va patir una ferida al cap abans de morir; aquesta ferida mostra les característiques de traumatisme de l'haver caigut enrere. El cos va ser molt malmès pels lladres de tombes.
No s'ha de confondre amb la seva neboda Amosis-Meritamon, que es va convertir en l'esposa d'Amenofis I.

## Referències

* ↑ Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004, p. 129. ISBN 0-500-05128-3.
* ↑ «Ahmose-Meryetamen (c. 1551-1524 B.C.)» (en anglès). anubis4_2000.tripod.com. [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ Smith, G.E.. Catalogue General Antiquites Egyptiennes du Musee du Caire: The Royal Mummies (en francès). El Caire: Imprimerie de l'Institut français d'archéologie orientale, 1912, p. 6-8 i pl IV.

## Vegeu també

* Llista de mòmies reials egípcies
* La dona a l'Antic Egipte
# Can Valls (Caldes de Montbui)

Can Valls és una urbanització de Caldes de Montbui, situada als afores del mateix municipi de Caldes, en direcció cap a Palau-solità i Plegamans. Aquesta urbanització està situada al costat d'una altra, anomenada Torre Negrell, i del restaurant La Bota de Caldes. Can Valls és una urbanització força gran, plena de cases i un restaurant amb el seu parc i la pista de futbol sala i bàsquet. Aquesta urbanització també comunica amb una altra urbanització, a prop de Santa Eulàlia: la urbanització Can Maspons. L'any 2018 comptava amb 1756 veïns.

## Referències

* ↑ «Web de l'Associació de propietaris de Cam Vells». Arxivat de l'original el 2019-05-04. [Consulta: 25 agost 2016].
* ↑ Recollida porta per porta a més de 1550 llars calderines, web de l'ajuntament de Caldes
* ↑ «Caldes de Montbui (2018)». Idescat. [Consulta: 21 abril 2019].
# Nemacheilus blythii

Nemacheilus blythii és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Izz-ad-Din Massud II

Izz-ad-Din Massud al-Qàhir o Izz-ad-Din Massud II anomenat també al-Malik al-Kabir, fou atabeg zengita de Mossul de 1211 a 1218.
A la mort del seu pare Nur al-Din Arslan Shah I, el gener del 1211, el va succeir quan només tenia 10 anys. Poc abans de morir el difunt havia designat atabeg/regent del seu fill a Abu l-Fadail al-Malik al-Rahim Lu'lu Badr al-Din. El jove Masud II va morir als 18 anys i el va succeir l'infant (uns 3 anys) Nur al-Din Arslan Shah II, seguint Lu'lu Badr al-Din com a regent.

## Referències

* Fundació per la Genealogia Medieval
# Vallica

Vallica (en cors A Vallica) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 27 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2017 |
| 62 | 66 | 55 | 45 | 41 | 27 | 26 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Michèle Antoniotti | | |
# Alter Mútua de Previsió Social dels Advocats de Catalunya a Quota Fixa

Alter Mútua de Previsió Social dels Advocats de Catalunya a Quota Fixa és una entitat mutualista fundada el 1840 a Catalunya. Està desplegada a tots els col·legis d'advocats catalans per a la previsió social dels seus membres, i exerceix sobretot una modalitat asseguradora de caràcter voluntari, alternatiu i complementari al sistema públic de la Seguretat Social. El 2015 aquesta entitat va rebre la Creu de Sant Jordi per a treballar "des dels valors de la solidaritat, l'ajuda mútua i la consciència col·lectiva".

## Referències

* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 personalitats i 15 entitats». Gencat, 14-04-2015 [Consulta: 15 abril 2015].
# Novi Mir (Khabàrovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Novi Mir».
Novi Mir (en rus: Новый Мир) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2018 tenia 1.084 habitants. Pertany al districte rural de Komsomolsk na Amure.

## Referències

* ↑ «Бельговское сельское поселение - Поселения - О районе - Официальный сайт администрации Комсомольского муниципального района». raion-kms.khabkrai.ru. Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 22 març 2019].
# Amadeu Sitjà

Amadeu Sitjà fou un intèrpret de trombó nascut a principis de la dècada dels 70 del segle xix a Castelló d'Empúries.
Amadeu Sitjà s'inicià en ambients musicals molt jove, aproximadament entre els vuit i deu anys, en paral·lel amb Pau Guanter "El Rossinyol". Els dos van participar l'any 1879 a la Cobla Empordanesa (també coneguda com la Cobla Els Agramont dirigida pel mestre Antoni Agramont i Quintana).
L'any 1899, els dos seguien participant junts en la cobla Els Rossinyols, dirigida per Pau Guanter, que tenia 11 membres. Els components d'Els Rossinyols eren Baldomer Pastells (flabiol i tamborí), Francesc Riera (segon tible), Ramon Carreras (primer tible), Feliu Sans (primera tenora), Isidre Quintana (segona tenora), Miquel Barniquel (segon cornetí), Joaquim Batlle (primer cornetí), Salvi Callís (primer i segon fiscorn), Pau Guanter (primer trombó i primer fiscorn), Amadeu Sitjà (segon trombó) i Rafael Portell (contrabaix).
La fundació de la cobla Els Rossinyols col·lisionà amb la presència de la cobla Els Agramont, de tal manera que ambdues orquestres van conviure dins la mateixa vila, i eren sovint contractades pel mateix Ajuntament per a actuar a les festes majors de les poblacions de l'entorn.

## Referències

* ↑ Susqueda54. «FOTOS DE COBLES, ORQUESTRES I CONJUNTS DE CATALUNYA: EMPORDANESA (Castelló d'Empúries)», 20-10-2012. [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ Gregori i Cifré, Josep M.; Salgado Cobo, Elena «La Capella de música de Santa Maria de Castelló d'Empúries i els compositors del seu fons musical». Fons de la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries, 2013.
# Novi Mir (Sovetski)

* Per a altres significats, vegeu «Novi Mir».
Novi Mir (en (ucraïnès): Новий Мир, en rus: Новый Мир) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 557 habitants. Pertany al districte rural de Sovetski.

## Referències

* ↑ «Численность населения Крымского федерального округа, городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений.». Федеральная служба государственной статистики. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juliol 2017].
# Amica Chips-Tacconi Sport

El Amica Chips-Tacconi Sport va ser un equip ciclista professional italià que competí entre el 1996 i 2000.
L'equip es va fundar a partir de capital suís i italià amb el nom d'Ideal-Aster Lichy. El 2000 va patir una l'escissió creant-se el Costa de Almería com a equip independent. A final de temporada es va fusionar amb el Vini Caldirola i va desapearèixer.
No s'ha de confondre amb l'equip de sanmarinès Amica Chips-Knauf.

## Principals triomfs

* 1998
** Giro del Friül (Francesco Arazzi)
** Giro del Mendrisiotto (Felice Puttini)
** Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato (Felice Puttini)
* 1999
** Una etapa a la Volta a Espanya (Viatxeslav Iekímov)
** Una etapa a la Volta a Suïssa (Viatxeslav Iekímov)
** Una etapa a la Volta a Astúries (Fabio Roscioli)
* 2000
** Giro del Mendrisiotto (Felice Puttini)

## Principals ciclistes

* Claudio Chiappucci (1998-1999)
* Viatxeslav Iekímov (1999)
* Ievgueni Berzin (1999)
* Pietro Caucchioli (1999-2000)
* Ivan Basso (2000)

## Classificacions UCI

La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1996 | 45è | Angelo Citracca (204è) |
| 1997 | 38è | Roberto Caruso (116è) |
| 1998 | 25è | Felice Puttini (78è) |
| 1999 | 6è (GSII) | Felice Puttini (141è) |
| 2000 | 7è (GSII) | Filippo Simeoni (115è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Nombre infinit

Sistema de nombres en matemàtiques :
Els nombres infinits o nombres transfinits, són nombres que no són finits. Aquests nombres van ser descoberts per George Cantor.
Com els nombres finits, hi ha dues maneres de pensar en els nombres transfinits, com a ordinals i com a cardinals. A diferència dels ordinals i cardinals finits, els transfinits ordinals i cardinals defineixen diferents classes de nombres.
   "Anomenarem potència o nombre cardinal del conjunt $M$ al concepte general que mitjançant la nostra facultat activa o pensament resulta quan es fa una abstracció de la naturalesa dels elements que li pertanyen i en l'ordre que estan donats."
La hipòtesi del continu postula el següent:
   "No existeix un conjunt $A$ que compleixi $|\mathbb {N} |<|A|<|\mathbb {R} |$"
És a dir, que no hi pot haver cap nombre cardinal entre $\aleph _{0}$ i la cardinalitat dels nombres reals, d'on es deduïria, llavors, que $\aleph _{1}=|\mathbb {R} |$.
En els dos sistemes de nombres cardinals i ordinals, els nombres transfinits poden estendre's a nombres cada cop més grans i cada cop més estranys.

## Vegeu també

* Infinitesimal
* Cardinalitat del continu
# Amares

Amares és un municipi portuguès, situat al districte de Braga, a la regió del Nord i a la Subregió del Cávado. L'any 2001 tenia 18.521 habitants. Es divideix en 24 freguesies. Limita al nord i nord-est amb Terras de Bouro, al sud-est amb Vieira do Minho i Póvoa de Lanhoso, al sud amb Braga i al nord-oest amb Vila Verde.
Població del concelho de Amares (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 5411 | 8030 | 12746 | 13878 | 16845 | 16478 | 16715 | 18521 | 19290 |

## Freguesies

* Amares
* Barreiros
* Besteiros
* Bico
* Caires
* Caldelas
* Carrazedo
* Dornelas
* Ferreiros
* Figueiredo
* Fiscal
* Goães
* Lago
* Paranhos
* Paredes Secas
* Portela
* Prozelo
* Rendufe
* Santa Maria do Bouro
* Santa Marta do Bouro
* Sequeiros
* Seramil
* Torre
* Vilela

## Enllaços externs

* Lloc web municipal
# O Lavadouro

La pintura històrica O Lavadouro (literalment: El Llavador), també anomenada A Lavagem do Café, és una pintura d'Antonio Ferrigno, un dels que millor han reproduït la cultura i les activitats relacionades amb la producció de café. La data de creació n'és el 1903. És una pintura històrica que es troba al Museu Paulista. Retrata la Hisenda Santa Gertrudes, on fou pintada, i la producció de café al Brasil. El llavador, representat en la imatge, és on els treballadors de la hisenda separaven els grans d'impureses, és a dir, pedres, grava i grums de terra, dels grans secs, verds (boais) i madurs (cireres).
Aquesta pintura forma part d'una sèrie realitzada per Ferrigno a partir d'un encàrrec del propietari de l'Hisenda Santa Gertrudes, Eduardo da Silva Prates, comte de Prates. La tela, junt amb altres cinc pintures sobre la mateixa hisenda de Ferrigno, titulades Les sis grans teles (La florida, La collita, El llavador, El pati, Ensacat del café i Café per a l'estació), participà amb l'aval del govern brasiler en l'Exposició Universal de Saint Louis, el mateix any de la creació de les pintures, en què va reeixir en l'objectiu de representar la vida al Brasil i reprengué per a l'exposició a Sâo Paulo, i hi aconseguí èxit de crítica i públic. L'èxit de la sèrie sobre la hisenda feu que Ferrigno fos conegut com el "pintor del café". L'obra, fou definida com una "veritable joia", que documenta un període de la història brasilera. Es considera un registre de l'economia cafetera de Sâo Paulo, i en destaca la mà d'obra assalariada. També va ser destacat el didactisme de la sèrie de Ferrigno.

## Referències

* ↑ Estado, Agencia. «Exposição recria história do café». Estadão, 13 Outubro 2000. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ www.duscatolin.com.br, Agência Du.scatolin -. «Imagens». Fazenda Santa Gertrudes. [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ Cultural, Instituto Itaú (en portuguès brasiler) Enciclopédia Itaú Cultural.
* ↑ «Còpia arxivada» (en portugués). Arquitetura do Café, 16-02-2018. Arxivat de l'original el 2018-05-26 [Consulta: 30 juliol 2021].
* ↑ «Roteiro: A Lavagem do Café.». [Consulta: 4 juny 2020].
* ↑ «Antônio Ferrigno» (en portugués). Enciclopédia Itaú Cultural, 07-03-2017.
* ↑ Rocha, Alexandre Luiz Teses e Dissertações da USP, 17-10-2008. DOI: 10.11606/T.16.2008.tde-23082010-083624.
* ↑ Tarasantchi, Ruth Sprung. Pintores paisagistas: São Paulo, 1890 a 1920. EdUSP, 2002. ISBN 9788531405983.
* ↑ Ferrigno, Antonio. Antonio Ferrigno, 100 Anos Depois: Pinacoteca Do Estado de Sao Paulo, 25 de Junho a 14 de Agosto de 2005. Pinacoteca do Estado de Sao Paulo, 2004.
* ↑ (en anglès) Issuu.
# Nícip

Nícip (en llatí Nicippus, en grec antic Νίκιππος "Níkippos") fou un dels èfors de Messènia l'any 220 aC.
Juntament amb alguns membres dirigents de tendència conservadora, va ser un actiu partidari de la pau, fins i tot en detriment de l'interès públic. Quan van tornar els enviats al congrés de Corint que havia decidit la guerra contra la Lliga Etòlia, opció que tenia el suport popular, els va fer tornar per comunicar que Messènia no tenia interès en la guerra i no hi entraria fins que la ciutat de Figàlia, a la frontera, fos retornada pels etolis. Polibi considera una greu falta la seva posició.

## Referències

* ↑ 3.Nicippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1189
# Neoperla chui

Neoperla chui és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F. & Claassen, 1934. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 9:122.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:269.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Neoperla coosa

Neoperla coosa és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba als Estats Units: Illinois, Alabama, Indiana, Carolina del Nord i Tennessee.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Smith, A.D. & B.P. Stark, 1998. Neoperla coosa (Plecoptera: Perlidae), a new stonefly species from Alabama. Entomological News, 109:153-158.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ DeWalt, 2005. Proc. Entomol. Soc. Wash. 107(1):40, 44. «famu.org».
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Chilton County, Alabama (anglès)
* ↑ Mayfly and Stonefly Distribution in the Mainstem Cahaba River, Alabama (anglès)
* ↑ Grubbs, Scott A., 2011. A review of stonefly (Insecta; Plecoptera) taxonomic research in Alabama, with new state records and an updated checklist. Illiesia, 7(2):24-30. «PDF».
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Alabama (anglès)
* ↑ Lenat, D.R., R.E. Zuellig, B.C. Kondratieff, & S.R. Beaty, 2009. Distribution of Neoperla (Plecoptera: Perlidae) in North Carolina, with new state records for three species. Illiesia, 5(15):164-168. «PDF».
* ↑ A Guide to the Rare Animals of Tennessee Arxivat 2011-10-14 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)
* ↑ DeWalt, R.E. i S.A. Grubbs, 2011. Updates to the Stonefly Fauna of Illinois and Indiana. Illiesia, 7(3):31-50. «PDF».
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* BugGuide (anglès)
* Discover Life (anglès)
# Neoperla choctaw

Neoperla choctaw és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba als Estats Units: Arkansas, Kentucky, Missouri, Oklahoma, Pennsilvània i Virgínia Occidental.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Baumann, 1978. Gr. Bas. Nat. 38(1):99.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Yell County, Arkansas (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Jackson County, Arkansas (anglès)
* ↑ Revised Checklist of the Stoneflies (Plecoptera) of Kentucky, U.S.A. (anglès)
* ↑ The Ephemeroptera, Plecoptera, and Trichoptera of Missouri State... (anglès)
* ↑ An Annotated List of Aquatic Insects of Fort Sill, Oklahoma, Excluding Diptera with Notes on Several New State Records (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Le Flore County, Oklahoma (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Oklahoma (anglès)
* ↑ New Records and Clarifications of the Pennsylvania Stonefly (Plecoptera) Fauna, with an Annotated List of the Stoneflies of Pennsylvania, U.S.A (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Neoperla (Plecoptera: Perlidae) of the southern Ozark and Ouachita Mountain region, and two new species of Neoperla Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Discover Life (anglès)
# Anacroneuria shamatari

Anacroneuria shamatari és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1995. Spixiana 18(3):219.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):170.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)