OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Freud (pel·lícula)

Freud (títol original alternatiu: Freud, the Secret Passion) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Huston el 1962, per la Universal Pictures. Ha estat doblada al català.

## Argument

El jove Sigmund Freud torna a París per retrobar-se amb el professor Charcot, de qui li interessen els treballs sobre la hipnosi. Un cop torna a Viena, continua les seves pròpies recerques, malgrat l'oposició del seu cercle. Només el doctor Breuer li dona suport.

## Repartiment

* Montgomery Clift: Sigmund Freud
* Susannah York: Cecily Koertner
* Larry Parks: El Doctor Joseph Breuer
* Susan Kohner: Martha Freud
* Eileen Herlie: Frau Ida Koertner
* Joseph Fürst: Jacob Koertner
* Fernand Ledoux: El Professor Jean-Martin Charcot
* David McCallum: Carl von Schloessen
* Rosalie Crutchley: Frau Freud
* David Kossoff: Jacob Freud
* Eric Portman: El Doctor Theodore Meynert
* Alexander Mango: El Professor Joseph Babinski
* Leonard Sachs: Brouhardier
* Victor Beaumont: El Doctor Guber
* Allan Cuthbertson: Wilkie
* Maria Perschy: Magda
* Moira Redmond: Nora Wimmer
* John Huston (veu): El narrador

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1963: Oscar al millor guió original per Charles Kaufman i Wolfgang Reinhardt
* 1963: Oscar a la millor banda sonora per Jerry Goldsmith
* 1963: Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1963: Globus d'Or al millor director per John Huston
* 1963: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Susannah York
* 1963: Globus d'Or a la millor actriu secundària per Susan Kohner
* 1963: Os d'Or

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge de la pel·lícula va ser extremadament complicat, ja que la salut de Montgomery Clift s'estaba degradant cada vegada més. Malalt de tiroides, després víctima de la cataractes, l'actor tenia problemes per omplir les seves obligacions. John Huston va admetre amb tot més tard: «Al cap i a la fi, penso que la seva interpretació era destacable. El mateix Freud era un home que reconeixia la seva neurosi. (...) Tenia almenys un actor també torturat. Va ser l'experiència més difícil que he tingut amb un actor. »

## Referències

* ↑ L'escriptura del guió va ser difícil: John Huston hi va col·laborar (encara que no surt als crèdits), així com Jean-Paul Sartre (que refusarà sortir-hi).
* ↑ esadir.cat. Freud. esadir.cat.
* ↑ «Freud». The New York Times.
# Freundel Stuart

Freundel Jerome Stuart (27 d'abril de 1951) és un polític barbadià que ocupa el càrrec de primer Ministre de Barbados des del 23 d'octubre de 2010.

## Carrera política

És membre del Partit Democràtic Laborista i al parlament representa a la circumscripció de St. Michael South. Ja al maig de 2010 va ocupar interinament el lloc de primer ministre per la malaltia de David Thompson, que moriria finalment el 23 d'octubre de càncer de pàncrees. El mateix dia de la seva mort, una reunió d'emergència del DLP va triar a Stuart com el seu successor.

## Referències

* ↑ «Caribbean MBA Conference» (en anglès). Caribbeanconference.org. Arxivat de l'original el 2013-01-04. [Consulta: 23 febrer 2013].
* ↑ «BGIS Media - Biography - Deputy Prime Minister» (en anglès). Gisbarbados.gov.bb. [Consulta: 23 febrer 2013].
* 1 2 «Fallece el primer ministro de Barbados a causa de un cáncer» (en (castellà)). EFE (obtenido en larioja.com), 23-10-2010. Arxivat de l'original el 2014-12-25. [Consulta: 31 desembre 2010].
* ↑ «Meet Barbados` New Prime Minister» (en anglès). CaribWorldNews, 23-10-2010 [Consulta: 31 desembre 2010].
* ↑ «FREUNDEL Jerome Stuart is now the Prime Minister of Barbados – the seventh person to hold that office in the island state.» (en anglès). Trinidad and Tobago's Newsday, 25-10-2010. [Consulta: 31 desembre 2010].
# Front Popular d'Alliberament de Manipur

El Front Popular d'Alliberament de Manipur (Manipur People's Liberation Front), també Front Popular Unit d'Alliberament de Manipur, és una coordinadora guerrillera de Manipur formada el 1999 entre els tres moviments principals: Front Unit d'Alliberament Nacional, l'Exèrcit Popular d'Alliberament de Manipur (MPLA) i la seva branca política Front Popular Revolucionari de Manipur, i el Partit Revolucionari Popular de Kangleipak.
Cada organització ha mantingut la seva estructura independent, però les accions militars estan coordinades.

## Referències

* ↑ «Manipur People's Liberation Front (MPLF) | Terrorist Groups | TRAC». [Consulta: 10 octubre 2020].
# Front Popular Unit d'Alliberament de Manipur

Front Popular Unit d'Alliberament de Manipur (Manipur People's United Liberation Front, PULF) és un moviment polític i militar de la minoria pangal (musulmans de Manipur) que es va formar el 1994 després del conflicte entre meiteis i pangals de 1993. Té uns 15 soldats actius.
# Francesc Foguet i Boreu

Francesc Foguet i Boreu (Linyola, Pla d'Urgell, 1971) és professor de literatura catalana a la Universitat Autònoma de Barcelona.
Doctor en filologia catalana i diplomat en teoria i crítica del teatre, és especialista en teatre català modern i contemporani. Ha publicat diversos llibres sobre la guerra i la revolució de 1936-39: El teatre català en temps de guerra i revolució (1936-1939) (1999), Las Juventudes Libertarias y el teatro revolucionario. Cataluña 1936-1939 (2002), Teatre, guerra i revolució. Barcelona, 1936-1939 (2005, premi Crítica Serra d’Or de recerca en humanitats 2006) i Teatre de guerra i revolució (1936-1939). Antologia de peces curtes (2005). És autor també de les biografies Margarida Xirgu. Una vocació indomable (2002), Maria Àngels Anglada. Passió per la memòria (2003, premi Crítica Serra d’Or de biografia 2004), i, amb Isabel Graña, d’El gran Borràs. Retrat d’un actor (2007).
Exerceix de crític literari a la revista El Temps.

## Referències

* ↑ «Francesc Foguet i Boreu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* http://gent.uab.cat/francescfoguetboreu/ca
* https://uab.academia.edu/FrancescFoguet/CurriculumVitae
# Francesc Font i Pons

Francesc Font i Pons (Barcelona, 1848 - Madrid, 17 de novembre de 1931) va ser un escultor seguidor de l'estil barroc i amb obres distribuïdes en diverses ciutats d'Espanya.

## Biografia i obra

Els seus primers estudis els va realitzar a Barcelona, sota la direcció dels germans Agapit i Venanci Vallmitjana i del també escultor Domènec Talarn, va muntar un taller en aquesta ciutat l'any 1878 on va realitzar encàrrecs de retrats i obra pública com, la col·laboració al monument a Colom i una escultura representant Juan Sebastián Elcano (1884) per a un edifici del Passeig de Gràcia, aquest mateix any va elaborar l'obra L'enigma de Tebas amb la que se li va concedir la tercera medalla a l'Exposició de Belles Arts de Madrid. L'any 1888 es va instal·lar a Madrid a on va afaiçonar escultures de tipus religiós per a l'església de San Marcos i el convent de les «Comendadoras». Una altra obra seva, representant un Nen Jesús, es troba en el Col·legi San José de Valladolid. Com a monuments públics va executar el de Zumalacárregui per a la ciutat de Bilbao i el de Elcano a Barcelona.
Casat amb Maria Estors i Moré va ser pare de Ricardo Font i Estors també escultor (Madrid, 17-7-1893 - Madrid, 11-2-1982).
A la seva obra sobre l'escultura catalana, Feliu Elias i Bracons va dir sobre ell:
| « | un escultor de primera força, pompós i robust com un barroc de la primera hora, d'una força exuberant, d'una vitalitat atapeïda, un xic miquelangelesca... | » |

## Vegeu també

* Casa Olano

## Referències

* ↑ «ABC Madrid» p. 46, 17-11-1931. Arxivat de l'original el 28-07-2019.
* ↑ «Francesc Font». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 30 gener 2013].
* ↑ DDAA i 2004, Volum 9.
* ↑ Elías i Bracons, 1928, p. 28.

## Bibliografia

* DDAA. La Gran Enciclopèdia en català Volum 9. Barcelona: Edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5437-7.
* Elías i Bracons, Feliu. L'escultura catalana moderna, Volum 2. Barcelona: Editorial Barcino, 1928.
# Frontera entre Colòmbia i Haití

La frontera entre Colòmbia i Haití és una frontera internacional marítima que discorre en el mar Carib, està definida pel tractat Liévano-Brutus, signat el 17 de febrer de 1978 a Port-au-Prince pel ministre de relacions exteriors de Colòmbia, Indalecio Liévano Aguirre, i el secretari d'estat d'assumptes estrangers i de cultes d'Haití, Edner Brutus, i aprovat pel Congrés de la República de Colòmbia mitjançant la llei No. 12.
La frontera entre tots dos països està definida pel principi de la línia mitjana, els punts de la qual són equidistants als més propers de les línies de base, a partir de les quals es mesura l'amplària del mar territorial de cada estat. En si consta d'una sola recta que va entre els punts de coordenades 14° 44′ 10″ N, 74° 30′ 50″ O﻿ / ﻿14.73611°N,74.51389°O﻿ / 14.73611; -74.51389 i 15° 02′ 00″ N, 73° 27′ 30″ O﻿ / ﻿15.03333°N,73.45833°O﻿ / 15.03333; -73.45833.

## Referències

* ↑ Sociedad Geográfica de Colombia. «Acuerdo sobre Delimitación de Fronteras Marítimas entre la República de Colombia y la República de Haití». [Consulta: 27 juliol 2011].
* ↑ Sociedad Geográfica de Colombia. «Frontera con Haití». [Consulta: 27 juliol 2011].
# Frontera entre Colòmbia i Costa Rica

La frontera entre Colòmbia i Costa Rica és una frontera marítima definida per dos tractats, el tractat Fernández-Facio a la frontera al mar Carib i el tractat Lloreda-Gutiérrez per la frontera de l'oceà Pacífic.
El tractat Fernández-Facio es va signar en San José el 17 de març de 1977. Va ser ratificat pel Congrés de la República de Colòmbia a través de la Llei n. 8 de 1978. Encara no ha estat aprovat per l'Assemblea Legislativa de Costa Rica.
El tractat delimita la frontera marítima del Carib amb un angle recte la punta del qual està en el punt 10° 49′ 00″ N, 82° 14′ 00″ O﻿ / ﻿10.81667°N,82.23333°O﻿ / 10.81667; -82.23333.
El tractat Lloreda-Gutiérrez va ser signat a Bogotá el 6 d'abril de 1984. Va ser ratificat pel Congrés de la República de Colòmbia a través de la Llei n. 54 de 1985. Encara no ha estat aprovat per l'Assemblea Legislativa de Costa Rica.
El tractat delimita la frontera al Pacífic per dos segments, a l'oest de l'illa de Malpelo, que uneix els punts 05° 00′ 00″ N, 84° 19′ 00″ O﻿ / ﻿5.00000°N,84.31667°O﻿ / 5.00000; -84.31667, 03° 32′ 00″ N, 84° 19′ 00″ O﻿ / ﻿3.53333°N,84.31667°O﻿ / 3.53333; -84.31667 i 03° 03′ 00″ N, 84° 46′ 00″ O﻿ / ﻿3.05000°N,84.76667°O﻿ / 3.05000; -84.76667.

## Referències

* 1 2 (castellà) Frontera entre Colòmbia i Costa Rica al mar Carib, a www.sogeocol.edu.co
* ↑ (castellà) Frontera entre Colòmbia i Costa Rica en l'oceà Pacífic, a www.sogeocol.edu.co
* ↑ (castellà) Llei n. 54 de 1985 PDF, a www.sogeocol.edu.co
# Fraser Forster

Fraser Forster (Hexham, 17 de març de 1988) Fraser Gerard Forster és un futbolista professional anglès que juga com a porter al Southampton FC.

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2019-07-12 a Wayback Machine. al web del Southampton F.C.
* Estadístiques a Fitba (Celtic)
Fraser Forster amb la selecció anglesa - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol 2014
1 Hart •
2 Johnson •
3 Baines •
4 Gerrard  •
5 Cahill •
6 Jagielka •
7 Wilshere •
8 Lampard •
9 Sturridge •
10 Rooney •
11 Welbeck •
12 Smalling •
13 Foster •
14 Henderson •
15 Chamberlain •
16 Jones •
17 Milner •
18 Lambert •
19 Sterling •
20 Lallana •
21 Barkley •
22 Forster •
23 Shaw •
Entrenador: Hodgson
Selecció de futbol d'Anglaterra – Eurocopa 2016
1 Hart •
2 Walker •
3 Rose •
4 Milner •
5 Cahill •
6 Smalling •
7 Sterling •
8 Lallana •
9 Kane •
10 Rooney  •
11 Vardy •
12 Clyne •
13 Forster •
14 Henderson •
15 Sturridge •
16 Stones •
17 Dier •
18 Wilshere •
19 Barkley •
20 Alli •
21 Bertrand •
22 Rashford •
23 Heaton •
Entrenador: Hodgson :
# Frontó Sineu

El Frontó Sineu és un frontó a l'aire lliure situat en el municipi de Sineu (Mallorca), construït el 1949.

## Història

El 1945 un grup d'aficionats al Joc de pilota van comprar uns terrenys al municipi per construir un frontó a la localitat. La instal·lació va ser dissenyada per l'arquitecte Carles Garau i Tornabells i la inauguració va tenir lloc el 24 d'abril de 1949 amb dos partits de pilota, el primer a pala i el segon a pilota mà, a la qual van assistir les principals autoritats del moment. En aquell moment la instal·lació gaudia de 1.200 metres quadrats, amb una pista de 40 metres de llarg i 16 d'amplada, grada lateral per a 400 espectadors i dependències annexes per a vestidors, lavabos i bar.
Inicialment va gaudir de gran vida esportiva gràcies al Club Frontón Sineu, entitat creada l'any 1946 que administrava i potenciava l'activitat esportiva local. Així es va convertir en un dels frontons més dinàmics de Mallorca, només darrere del potent Frontó Balear de Palma i ajudat per l'alt nivell dels pilotaris locals.
També va ser un espai poliesportiu on van tenir cabuda altres esports (bàsquet, boxa, handbol, hoquei, patinatge o tennis), però gradualment va adquirir més rellevància com a punt de trobada social amb la celebració d'actes socials de tota mena: balls, casaments, carnestoltes, sopars, cinema, comunions, concerts, celebracions escolars, combats de gloses, teatre, revetles, etc. El lloc va ser més que un simple frontó, fins al punt de donar nom al carrer on s'hi trobava.
Amb el pas del temps l'afició pel joc de pilota va desaparèixer, els gustos en matèria de lleure van canviar i la instal·lació es va degradar fins a tancar a finals dels anys 80, quedant per a usos particulars i en perill de desaparició. A finals del 2021 el va reprendre l'empresari Juan Fernández Mena i el va rehabilitar, fins reobrir el 17 d'agost del 2022 amb una projecció cinematogràfica. Des de llavors ha acollit tota mena d'activitats culturals i d'oci i el 9 de setembre del 2023 va tenir lloc un partit d'exhibició de pilota basca, amb la qual cosa també va recuperar la finalitat original.

## Referències

* 1 2 3 4 5 García Gargallo, Manuel. «Els 75 anys del Frontó Sineu». Última Hora, 23-01-2024.
* 1 2 3 4 5 García Gargallo, Manuel. «Els 75 anys del Frontó Sineu». Diario de Mallorca, 31-01-2024.
* ↑ «Un empresari rehabilita l'antic Frontó de Sineu, un dels pocs reglamentaris de Mallorca». IB3, 24-06-2022.
* ↑ «El 'Frontón Sineu', todo un sentimiento» (en castellà). Última Hora, 22-08-2022.
* ↑ «El antiguo Frontón de Sineu recibe la visita de Clara Ingold & The Silver Pickles» (en castellà). Diario de Mallorca, 09-08-2023.
# Frontó Astelena

El Frontó Astelena és el frontó de capçalera a Eibar.
Actualment n'és propietari l'ajuntament de la vila guipuscoana, però va ser fundat l'any 1904 per iniciativa privada. És un frontó curt, de 36m, apte doncs per a jugar a pilota a mà o a pala curta, amb capacitat de fins a 1.250 persones, per això ha estat seu de les finals dels campionats Manomanista i Quatre i Mig.

## Enllaços externs

* Fitxa del Frontó Astelena Arxivat 2007-10-29 a Wayback Machine.
# Frontó Atano III

El Frontó Atano III és el frontó de capçalera a Sant Sebastià, situat a la Ciutat esportiva d'Anoeta.
Essent-ne propietari l'ajuntament, fou inaugurat el 17 de juliol de 1963 com a Frontó Anoeta, però canvià de nom el 1995 arran d'unes reformes per tal d'homenatjar el millor pilotari guipuscoà de tots els temps, Mariano Juaristi Mendizabal (Atano III).
És un frontó curt, de 36m, apte doncs per a jugar a pilota a mà o a pala curta, amb capacitat per a fins a 1.856 persones. Per això sol ser seu de la final del campionat més important de la temporada, el Manomanista.

## Enllaços externs

* Fitxa del Frontó Atano III Arxivat 2007-10-29 a Wayback Machine.
# Front Royal

Front Royal és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 13.589 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Front Royal tenia 13.589 habitants, 5.425 habitatges, i 3.585 famílies. La densitat de població era de 565,4 habitants per km².
Dels 5.425 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,8% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.786 $ i la renda mediana per família de 42.675 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.373 $ mentre que les dones 24.182 $. La renda per capita de la població era de 17.901 $. Entorn del 9,1% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Front Royal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Front Royal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Lakarri-Arhane-Sarrikotagaine

Lakarri-Arhane-Sarrikotagaine (en francès i oficialment Lacarry-Arhan-Charritte-de-Haut) és un municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Limita amb les comunes d'Altzai-Altzabeheti-Zunharreta al nord-oest, Etxebarre i Lexantzü-Zünharre a l'est i Larraine al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 305 | 321 | 322 | 335 | 636 | 700 | 663 | 626 | 635 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 636 | 621 | 598 | 590 | 583 | 561 | 561 | 570 | 540 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 521 | 528 | 575 | 465 | 459 | 463 | 471 | 420 | 341 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 287 | 233 | 175 | 136 | 127 | 124 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
# Braniewo

Braniewo (en alemany: Braunsberg, en llatí:Brunsberga), és una població del nord-est de Polònia. L'any 2004 tenia 18.068 habitants. És la capital del comtat de Braniewo.
Braniewo es troba a la riba del riu Pasłęka, a uns 5 km de la Llacuna del Vístula, a uns 35 km al nord-est d'Elbląg i a 55 km de Kaliningrad.

## Història

Segons el geògraf alemany Johann Friedrich Goldbeck (1748-1812), aquesta població originàriament s'anomenava Brunsberg en honor de Bru o von Schauenburg (1205–1281), bisbe d'Olmütz (Olomouc) a Moràvia (i no pas en honor de Sant Bru de Querfurt),.
L'any 1243 aquest assentament i la regió de Warmia va ser donada per l'Orde Teutònic a la nova diòcesi d'Ermland. Va tenir privilegis basats en els de Lübeck. Va pertànyer a la Lliga Hanseàtica fins a 1608.
Després de la secularització de l'Orde Teutònic (1525), gran part dels residents adoptaren el luteranisme. Tanmateix Warmia, va romandre predominantment catòlica
Braniewo va ser ocupada per l'Imperi Suec durant alguns anys durant la Guerra de Livònia del segle xvi.
L'any 1772 Prússia es va annexar aquesta població. A principis del segle xx, la ciutat va ser un centre acadèmic de la Prússia Oriental proper a Königsberg.
Braunsberg va ser capturat per les tropes soviètiques el 20 de març de 1945 i posteriorment incorporat a Polònia.

## Residents notables

* Stanislaus Hosius (1504–1579), bibe.
* Regina Protmann (1522–1613), pionera de la caritat.
* August Willich (1810–1878), polític i general.
* Karl Weierstrass (1815–1897), matemàtic.
* Gustavus von Tempsky (1828–1868), periodista.
* Elimar Klebs (1852–1918), historiador.
* Konrad Zuse (1910-1995), enginyer i inventor.
* Heinz Marquardt (1922-2003), pilot de la Luftwaffe.
* Rainer Barzel (1924–2006), polític.
* Hartmut Bagger (nascut el 1938), general (Bundeswehr).
* Bartosz Białkowski (nascut el 1987), futbolista polonès.

### Ciutats agermanades

* Zelenogradsk, Rússia
* Münster, Alemanya

## Referències

* ↑ Bru von Schauenburg també va fundar la vila de Brušperk a Bohèmia, el nomen alemany de la qual també és Braunsberg.

## Enllaços externs

* Braniewo - Lloc web oficial
# Plaça de Catalunya (Puigverd de Lleida)

La Plaça de Catalunya és una obra de Puigverd de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça antiga de la ciutat i d'arrels mores, de mides ben proporcionades i està vorejada d'edificis adequats en altura. Té planta baixa i dues plantes on es pot apreciar el temps de construcció, amb pedres a les plantes baixes i terra o obra arrebossada a la resta. Fusteries antigues, portals adovellats, arcuacions a les golfes i teula àrab decoren una bona plaça urbanística neta i clara.

## Història

Pavimentació recent i ornamentació de fanals.

## Referències

* 1 2 «Plaça de Catalunya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Lola Novaković

Lola Novaković (Belgrad, Iugoslàvia, 25 d'abril de 1935 - f. 3 d'abril de 2016) va ser una cantant de l'antiga Iugoslàvia.

## Biografia

El 1962 va quedar en quart lloc al festival d'Eurovisió celebrat a Luxemburg, amb la cançó Ne pali svetla u sumrak («No apaguis la llum en fosquejar»).
Després va estar al Japó el 1963 durant sis mesos, donant concerts i programes de televisió, acompanyada en les seves cançons amb l'orquestra de Mantovani. El 1964 va quedar en primer lloc al festival a Itàlia Roma canta, amb la cançó «El carrer de quatre fonts». Els seus discos existeixen només en col·leccions privades. Es va retirar el 1985 de la seva carrera artística, decebuda i enutjada amb la premsa.
Lola Novaković va aconseguir gran popularitat a Iugoslàvia. Cantava a l'espectacle Cabaret d'aquest temps i va donar gires per Sèrbia i altres països.
Va morir el 3 d'abril de 2016.

## Referències

* ↑ Leon, Jakov I. «Yugoslav schlager star Lola Novaković dies, aged 81» (en anglès). Eurovision.tv, 03-04-2016. [Consulta: 3 abril 2016].
# Cualac tessellatus

Cualac tessellatus és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* 1 2 «Cualac tessellatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Ca l'Ametlla

Ca l'Ametlla és una obra d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un casal de finals de segle xv molt restaurat amb porta dovellada de bella pedra d'ull de serp i diverses finestres gòtiques, conopials, dels segles XV i XVI, del mateix material. Planta baixa i dos pisos. Està situat en un angle de la plaça de l'església.
Aquesta casa, parcialment enderrocada durant la guerra civil, fou adquirida i reconstruïda vers la dècada dels anys cinquanta per Joan Rectoret i Rigola, que a la seva mort la donà a la vila com a seu del Museu del Càntir. El museu, que aplega uns 1400 càntirs, és regit pel Patronat d'Amics del Museu. i des del juliol de l'any 2000 s'ha traslladat a l'antiga Casa de la Cultura, a la plaça de l'Església número 9.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Ametlla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].