OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Desastre aeri de Múnic

El desastre aeri de Múnic fou un accident ocorregut a Múnic el 6 de febrer de 1958, quan el Vol 609 de la British Airways s'estavellà a l'aeroport de Múnic. A l'avió hi viatjava la plantilla completa del Manchester United. En total varen morir-hi 23 persones, comptant-hi futbolistes, tècnics i personal aeri, i hi va haver 21 supervivents.

## Morts
### Tripulació

* Capità Kenneth «Ken» Rayment, copilot (va sobreviure a l'accident però patí múltiples lesions i morí a l'hospital tres setmanes després)
* Tom Cable, assistent de vol

### Passatgers
#### Jugadors del Manchester United

* Geoff Bent
* Roger Byrne
* Eddie Colman
* Duncan Edwards (sobrevisqué a l'accident, però morí a l'hospital 15 dies després)
* Mark Jones
* David Pegg
* Tommy Taylor
* Liam «Billy» Whelan

#### Personal del Manchester United

* Walter Crickmer, secretari
* Tom Curry, entrenador
* Bert Whalley, entrenador

#### Periodistes

* Alf Clarke, Manchester Evening Chronicle
* Donny Davies, Manchester Guardian
* George Follows, Daily Herald
* Tom Jackson, Manchester Evening News
* Archie Ledbrooke, Daily Mirror
* Henry Rose, Daily Express
* Frank Swift, News of the World (antic futbolista, morí de camí a l'hospital)
* Eric Thompson, Daily Mail

#### Altres passatgers

* Bela Miklos, agent de viatges
* Willie Satinoff, seguidor

## Supervivents
### Tripulació

* Margaret Bellis, assistent de vol
* Rosemary Cheverton, assistent de vol
* George William "Bill" Rodgers, oficial de ràdio
* Capità James Thain, pilot

### Passatgers
#### Jugadors del Manchester United

* Johnny Berry (mai tornà a jugar)
* Jackie Blanchflower (mai tornà a jugar)
* Bobby Charlton
* Bill Foulkes
* Harry Gregg
* Kenny Morgans
* Albert Scanlon
* Dennis Viollet
* Ray Wood

#### Personal del Manchester United

* Matt Busby, entrenador

#### Periodistes

* Ted Ellyard, Daily Mail telegrafista
* Peter Howard, Daily Mail fotògraf
* Frank Taylor, News Chronicle reporter

#### Altres passatgers

* Vera Lukić i la seva filla nadó Venona, passatgers salvats pel futbolista Harry Gregg. En el moment de l'accident estava embarassada del seu fill Zoran, qui també va sobreviure
* Eleanor Miklos, dona de Bela Miklos
* Nebosja Bato Tomašević, diplomàtic iugoslau

## Referències

* ↑ Levine, Frankie. «Sir Bobby Charlton is the last remaining survivor of the Munich disaster after the death of Harry Gregg... but what happened to rest of the players and staff aboard flight?» (en anglès). Daily Mail, 17-02-2020. [Consulta: 15 desembre 2022].
# La Salle Berga

La Salle de Berga és un col·legi dels Germans de La Salle fundat l'any 1909 per l'industrial berguedà Lluís Rosal, amb la voluntat de crear a Berga una escola cristiana. Actualment es troba emplaçat en un edifici-xalet familiar al voltant del parc Lledó i arrecerat a la Serra de Queralt (Berga). Entre els seus antics alumnes hi figuren el guerriller antifranquista Marcel·lí Massana i Balcells i el dirigent anarquista Josep Ester Borràs.
El 21 de maig de 1959, en les Noces d'or de l'antic edifici (Col·legi Rosal), s'inaugurà el nou edifici construït al passeig de les Fonts del Lledó.
L'any 1963 va organitzar a Berga la VI assemblea de la Federació d'Associacions Lasalianes de Catalunya. L'any 1978 va organitzar múltiples activitats per commemorar el centenari de l'arribada dels col·legis de La Salle a Espanya. Des del 24 d'abril de 1997 La Salle Berga té un conveni de complementarietat amb l'escola Vedruna Berga.
El 2009, i en celebració del seu centenari, va realitzar una exposició fotogràfica 100 anys de la Salle Berga amb la col·laboració de l'Arxiu Comarcal del Berguedà.

## Referències

* ↑ «Història de La Salle Berga». Arxivat de l'original el 2010-10-01. [Consulta: 6 octubre 2010].
* ↑ Marcel·lí Massana
* ↑ «Biografia de Josep Ester Borràs». Arxivat de l'original el 2010-10-29. [Consulta: 6 octubre 2010].
* ↑ «PLA ANUAL CURS 2009-2010». Arxivat de l'original el 2010-10-01. [Consulta: 6 octubre 2010].
* ↑ La Vanguardia, 30 abril 1963, berga Berga: VI Asamblea de la Federación de Asociaciones Lasalianas de Cataluña
* ↑ La Vanguardia, 14 maig 1978, berga Berga: Conmemoración del centenario del Instituto de La Salle
* ↑ Ressenya de l'exposició a cultura.gencat

## Enllaços externs

* Pàgina web institucional de La Salle de Berga Arxivat 2013-12-17 a Wayback Machine.
# Francisco Salgado e López de Quiroga

Francisco Salgado e López de Quiroga (Monterroso, Galícia, 1859 -La Corunya 9 de novembre de 1940) fou un poeta lligat al Rexurdimento gallec. Escrigué diverses obres i col·laborà en la revista Vida Gallega. Es llicencia en dret per la Universitat de Santiago de Compostel·la l'any 1884, i l'any 1890 aprova les oposicions a la judicatura. L'any 1902 és nomenat jutge a Callosa d'en Sarrià on estigué destinat fins a l'any 1908.

## Obres
### En gallec

* Cantares d'a Terra, Volum 1, 1922
* Cantares d'a Terra, Volum 2, 1927
* A leenda d'un probe
* A soeda d'o campo

### En castellà

* El secuestro del Poder Judicial
* Los bacilos y los bastoncitos de doña Perfecta

## Bibliografia

* Gato Soengas, Antonio; Francisco Salgado e López de Quiroga, vida e obra poética, Lugo, 1993.
* Bloc La marina d'ahir
# Talaiot de Can Mòger

El talaiot de can Mòger és un jaciment arqueològic prehistòric de la cultura talaiòtica, corresponent a un poblat, situat al lloc anomenat es Campot, a la possessió de can Mòger, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
Pren el nom d'un talaiot de planta rectangular ben visible que es conserva en bon estat al qual se li han adossat pedres fruit de les tasques d'espedregar. Prop d'ell hi ha dos clapers formats per pedra petita ben col·locada i peces de gran mida procedents d'algun talaiot. No és possible destriar si els dos clapers s'han planificat sobre talaiots. Dins la tanca veïna, arran de les cases, hi ha un segon talaiot descobert posteriorment, enrevoltat per un claper i una tanca que se li adossa. Es troba molt conservat i rodejat de vegetació espessa que dificulta la perspectiva i l'accés. Dintre d'aquesta tanca s'hi ha documentat gran quantitat de ceràmica.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 52. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom VI» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 5 [Consulta: 7 novembre 2012].
# Ferrette

Ferrette (en alsacià Pfírt) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 1.041 habitants. Es troba a la comarca de Sundgau, a 25 km de Basilea, a 35 km de Mülhausen i a 45 km de Belfort,

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 708 | 798 | 783 | 727 | 863 | 1.020 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierre Brand | |
| 2008- | François Cohendet | |
# La Batallada

La Batallada: setmanari festiu de Broma: portaveu dels cors masculins i femenins de la ciutat, va ser un periòdic satíric que va sortir a Reus l'any 1924.
Aquesta publicació es declarava successora de La Pepeta, que havia sortit a Reus l'any anterior. A la seva presentació ho indicava: "Nosaltres únicament som els que succeïm a la nostra bona senyora Pepeta". Igual que la seva predecessora va ser una revista de bromes molt innocents, de caràcter més aviat festiu i pobre de contingut. Al primer número llegim: "No volem ofendre a ningú, no volem que ningú s'enfadi; però com que sempre n'hi ha de terbolosos, per si hi ha cas, ens hem assegurat a contractar un matón". El contingut no era compromès políticament i la publicació més aviat anava plena de xafarderies.
Tenia 4 pàgines, 32 cm., es venia a la Llibreria el Sol, al carrer de Llovera i s'imprimia a la Tipografia Sanjuan. Com a característica alguns números anaven impresos en paper de diferent color. Se'n coneixen 11 números, el primer de l'1 de març de 1924 i l'últim del 17 de maig d'aquell any. Sortia setmanalment. El director segons la mateixa publicació era Manuel Mesa, però l'historiador i estudiós de la premsa satírica reusenca Marc Ferran diu que va ser Rius Amorós. Els articles anaven sense signar i es fa difícil conèixer els noms dels col·laboradors. Els exemplars coneguts es troben a la Biblioteca Central Xavier Amorós de Reus.

## Referències

* 1 2 «Nosaltres». La Batallada, 1, 1-III-1924, pàg. 1.
* 1 2 Ferran, Marc. Humor i sàtira a Reus: premsa satírica (1868-1936). Reus: Centre de Lectura, 1992, p. 84. ISBN 8487873049.
* ↑ «La Batallada». Catàleg Argus. [Consulta: 6-VI-2017].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# Diamant escarlata

El diamant escarlata (Neochmia phaeton) és una espècie d'ocell de la família dels estríldids (Estrildidae)

## Hàbitat i distribució

Habita zones d'herba alta i vegetació de ribera del sud de Nova Guinea i nord-est d'Austràlia.

## Taxonomia

Alguns autors consideren que es tracta en realitat de dues espècies:
* Neochmia phaeton (sensu stricto) - diamant escarlata ventrenegre.
* Neochmia evangelinae (Latham, 1801) - diamant escarlata ventreblanc.

## Referències

* ↑ diamant escarlata«Diamant escarlata». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ diamant escarlata ventrenegre«Diamant escarlata». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ diamant escarlata ventreblanc«Diamant escarlata». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Laodicene

Laodicene fou un districte de Síria, esmentat per Ptolemeu, que tenia per capital i ciutat principal la de Laodicea.
# Mark Johnson (filòsof)

Mark L. Johnson (Kansas City, Missouri, 24 de maig de 1949) és professor del Departament de Filosofia de la Universitat d'Oregon. És conegut per les seves contribucions a la filosofia sobre el cos, la ciència cognitiva i la lingüística cognitiva. En algunes obres ha treballat amb George Lakoff, una de les més destacades és Metaphors We Live By (1980). També ha publicat sobre temes filosòfics com els filòsofs John Dewey i Immanuel Kant. En alguns treballs tracta de l'ètica i la moral, Morality for Humans: Ethical Understanding from the Perspective of Cognitive Science.

## Biografia

Mark L. Johnson va néixer a Kansas City, Missouri, el 24 de maig de 1949. Va rebre el títol de Llicenciatura en Filosofia i anglès a la Universitat de Kansas (1971), un màster (1975) i un doctorat en Filosofia per la Universitat de Chicago (1977). Va ensenyar al Departament de Filosofia del sud d'Illinois des de 1977 fins a 1994, i després es va traslladar al Departament de Filosofia de la Universitat d’Oregó (1994-actualment). Actualment, és professor emèrit de Filosofia i a Philip H. Knight professor emèrit d'arts i ciències liberals. Johnson és autor de nombrosos articles i capítols de llibres sobre una àmplia gamma de temes com la filosofia del llenguatge, la teoria de la metàfora, l'estètica, la teoria moral recent, el naturalisme ètic, la filosofia i la ciència cognitiva, la cognició sobre el cos, la psicologia filosòfica i la filosofia pragmatista nord-americana.

## Obra

* Morality for Humans: Ethical Understanding from the Perspective of Cognitive Science, University of Chicago Press, 2014.
* The Meaning of the Body: Aesthetics of Human Understanding, University of Chicago Press, 2007.
* Philosophy in the Flesh: The Bodied Mind and Its Challenge to Western Thought (coautor amb George Lakoff), Basic Books, 1999.
* Moral Imagination: Implications of Cognitive Science for Ethics, University of Chicago Press, 1993.
* The Body in the Mind: The Bodily Basis of Meaning, Imagination, and Reason, University of Chicago Press, 1987.
* Philosophical Perspectives on Metaphor, Universitat de Minnesota, 1981.
* Metaphors We Live By (coautor amb George Lakoff), University of Chicago Press, 1980; revisat el 2003.

## Vegeu també

* Estètica
* Filosofia dels Estats Units
* Neurociència cognitiva
* Semàntica cognitiva
* Integració conceptual
* Filosofia de la ment

## Referències

* ↑ «Mark L. Johnson Profile». UO Philosophy Department.
* ↑ Johnson, Mark. Morality for Humans: Ethical Understanding from the Perspective of Cognitive Science (en anglès). Chicago, IL: University of Chicago Press.
* ↑ «Biography | Mark L. Johnson». [Consulta: 20 febrer 2023].

## Altres fonts

* "We Are Live Creatures: Embodiment, American Pragmatism, and the Cognitive Organism" (coautor, Tim Rohrer) (L'enllaç és a l'esborrany final de preimpressió arxivat.) A Cos, llenguatge i ment, vol. 1. Zlatev, Jordània; Ziemke, Tom; Frank, Roz; Dirven, René (eds.). Berlín: Mouton de Gruyter, 2007.

## Enllaços externs

* Pàgina d'inici de Mark Johnson
* Departament de Filosofia de la Universitat d'Oregon
* El significat del cos: estètica de la comprensió humana (vídeo, 1:27:52)
# Francisco Sala Magraner

Francisco Sala Magraner (Tavernes de la Valldigna 1931 – Alacant 2020) va ser un tècnic, divulgador i funcionari del sector agrari valencià. Des de la seua eixida de la casa familiar al Braç treballador (lloc emblemàtic del seu poble natal), la seua trajectòria fou extensa, plena de grans camins i desafiaments, dedicant tota la seva carrera a la modernització i desenvolupament del món agrícola i rural. La seva vocació de servei, lliurament i gran coneixement del medi rural li va fer ser apreciat i respectat des del pagès més humil al gran terratinent.
Francisco Sala Magraner després de finalitzar els seus estudis de Perit Agrícola va iniciar la seva marxa professional en Don Benito (Badajoz) i a Canàries fent treballs de “Concentració parcel·lària” i “Cadastre”. Amb l'arribada de Rafael Cavestany al Ministeri d'agricultura (1951-1957) es va crear el Servei d'Extensió Agrària al qual Francisco Sala Magraner va accedir per oposició. Ja de retorn a la Comunitat Valenciana es va fer càrrec de l'Agència Comarcal de Sogorb. Després va passar a Requena. Més tard va ser traslladat com a Cap comarcal del Servei d'Extensió Agraria a la ciutat d'Oriola on va preseguir la seua tasca , a Oriola va ser molt reconegut i arribant a rebre la distinció de "Caballero de San Antón" a la primera edició del citat guardó a l'any de 1964.Finalment va ser ascendit a Cap Provincial del Servei d'Extenció Agrària i sent traslladat a la ciutat d'Alacant.
Relacionat amb artistes, pintors, escriptors i intelectuals valencians de l'epoca, va conèixer entre d'alltres, a Lluís Alpera i Joan Fuster (a qui va poder visitar a Sueca poc després de l'atemptat que va patir per grups de l'extrema dreta espanyola).

## Bibliografia

* El Cultivo de la higuera breval. Instituto Nacional de Reforma y Desarrollo Agrario (IRYDA)
* Fertilización de cítricos. (1974) IRYDA
* La Alcachofa. IRYDA
* La Alcachofa. (1967) Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación. Centro de Publicaciones.

## Referències

* ↑ camarena palomares, elisa. «Desde el primer aliento hasta la última exhalación» (en castellà). Editorial Prensa Alicantina, S.A., 09-04-2020. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ «ESA - Servicio Central» (pdf) (en castellà). Ministeri d'Agricultura espanyol. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ «[https://www.iberlibro.com/servlet/SearchResults?an=Sala%20Magraner%2C%20Francisco&cm_sp=det-_-bdp-_-author Ha buscado: Autor : Sala Magraner, Francisco Modificar la búsqueda]» (en castellà). Iberlibros-AbeBooks Inc. & AbeBooks Europe GmbH.. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ «FRANCISCO SALA MAGRANER, CARLOS CARPINTERO RODRÍGUEZ La Alcachofa.» (en castellà). AbeBooks Inc. & AbeBooks Europe GmbH. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ «4 títulos para "Sala Magraner Francisco"» (en castellà). TODOS TUS LIBROS. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ Pérez, Antonio Luis Galiano. «Las cinco y con sol» (en castellà), 20-01-2024. [Consulta: 21 març 2024].
# Tarko-Salé

Tarko-Salé (en rus: Тарко-Сале) és una ciutat de Rússia, del Districte Autònom de Iamàlia. Segons el cens rus del 2021, té una població de 19.900 habitants. Tarko-Salé es troba a la riba del riu Piakupur, a la plana de Sibèria occidental. Es troba a 140 km al sud-est de Novi Urengoi, a 542 km al sud-est de Salekhard, la capital de la regió, a 1.085 km al nord-est de Tiumén i a 2.384 km al nord-est de Moscou, la capital del país.

## Referències

* ↑ «Recensements et estimations de la population depuis 1897». — «Office fédéral de statistiques, Recensement de la population russe de 2010». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2012». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2013».
* ↑ Distances à vol d'oiseau ou distances orthodromiques.
# Diamant modest

El diamant modest (Aidemosyne modesta) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) i única espècie del gènere Aidemosyne Reichenbach, 1862.

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes i boscos de ribera d'Austràlia oriental.

## Referències

* ↑ «Diamant modest». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Laodicea del Líban

Laodicea del Líban (en llatí Laodiceia ad Libanum, en grec antic Λαοδίκεια ἡ πρὸς Λιβάνῳ) era una ciutat de Síria que esmenta Estrabó a la vora de l'Orontes, prop del seu naixement, a l'inici del Districte de Marsyas.
Claudi Ptolemeu l'anomena Cabiosa Laodicea (Καβίωσα Λαοδίκεια, 5.15), nom que també dona al districte (Cabiosa Laodicene) (Λαοδικηνή), i diu que hi havia dues ciutats més: Paradisus (Παράδεισος) i Jabruda (Ἰάβρουδα). En canvi, Plini el Vell i altres l'anomenen Laodicea de Líban (Naturalis Historia V.23). Les seves ruïnes s'han trobat a 25 km al sud d'Homs.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Laodiceia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 abril 2021].
# José Conesa Arteaga

José Conesa Arteaga (m. 1939) va ser un polític espanyol.

## Biografia

Membre de les Joventuts Socialistes Unificades (JSU) i del Partit Comunista d'Espanya (PCE), després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les forces republicanes. Al desembre de 1936 va ser posat al capdavant d'una brigada especial de la policia, encarregada de la localització i detenció d'elements quintacolumnistas. Més endavant passaria a formar part de comissari polític de l'Exèrcit Popular de la República. Durant la contesa va exercir com a comissari de la 53a Brigada Mixta i de la 7a Divisió, totes elles desplegades al front del Centre. Al març de 1939 es va significar durant l'anomenat cop de Casado, oposant-se a la revolta.
Detingut posteriorment pels casadistes, va ser jutjat, condemnat a mort i afusellat al costat del coronel Luis Barceló.

## Notes

* ↑ Va ser identificat pels casadistes com un dels responsables de la resistència, al costat d'altres com Guillermo Ascanio, Isidoro Diéguez Dueñas, Cabo Giorla o Poveda.

## Referències

* ↑ Thomas, 1976, p. 975.
* ↑ Preston, 2013, p. 512.
* ↑ Engel, 1999, p. 58.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 187.
* ↑ Romero, 1976, p. 353.
* ↑ Graham, 2002, p. 413.
* ↑ Romero, 1976, p. 395.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Graham, Helen. The Spanish Republic at War 1936-1939. Cambridge University Press, 2002.
* Preston, Paul. El Holocausto Español. Odio y Exterminio en la Guerra Civil y después. Barcelona: Debolsillo, 2013.
* Romero, Luis. El Final de la guerra. Barcelona: Ed. Ariel, 1976.
* Thomas, Hugh. Historia de la Guerra Civil Española. Barcelona: Círculo de Lectores, 1976. ISBN 9788497598323.
# Gallegos de Argañán

Gallegos de Argañán és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Villar de Argañán, al Nord-est amb Saelices el Chico, al Sud-est amb Carpio de Azaba, al Sud amb Espeja, al Sud-oest amb Fuentes de Oñoro i a l'Oest amb La Alameda de Gardón.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 524 | 431 | 401 | 370 |

## Enllaços externs

* de Argañán Enllaç a Wikisalamanca
# Tarkhani (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Tarkhani».
Tarkhani (en rus: Тарханы) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.971 habitants. Pertany al districte municipal de Saràtov.

## Referències

* ↑ «О преобразовании Соколовского, Михайловского, Краснооктябрьского, Вольновского, Дубковского, Расковского, Усть-Курдюмского, Александровского муниципальных образований Саратовского муниципального района Саратовской области, муниципального образования "Город Саратов" и внесении изменений в некоторые законодательные акты Саратовской области от 25 ноября 2021 - docs.cntd.ru». Arxivat de l'original el 2021-12-27.
* ↑ «Карта села Александровки в Саратовской области с улицами и номерами домов». mapdata.ru. Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 30 març 2020].
# Eudemó d'Egipte

Eudemó (en grec antic: Εὐδαίμων, llatí: Eudaemon) fou un esportista grec que van obtenir un triomf als antics jocs olímpics. Se sap que era egipci però no de quin lloc. Va obtenir el triomf en la competició de pugilat, però la data és desconeguda.

## Referències

* ↑ 1.Eudaemon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 76
# Kayrobertsonita

La kayrobertsonita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor de Kay Robertson (Venècia, Itàlia, 23 d'abril de 1920), un conegut col·leccionista, especialment de localitats alemanyes. Va ser membre fundador de la Societat de Microminerals del sud de Califòrnia.

## Característiques

La kayrobertsonita és un fosfat de fórmula química [MnAl₂(PO₄)₂(OH)₂(H₂O)₄]·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015, i la primera publicació data del 2016. Cristal·litza en el sistema triclínic. És l'anàleg hidròxid de la nordgauïta.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres trobades en dos indrets: la pegmatita Hagendorf South, situada a la localitat alemanya de Hagendorf, a l'Alt Palatinat, i la mina Foote Lithium Co, situada al districte de Kings Mountain del comtat de Cleveland, a Carolina del Nord (Estats Units). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kayrobertsonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juny 2019].
# Die Mahnung

Die Mahnung (en alemany, L'advertència) és una pel·lícula biogràfica i política en dues parts coproduïda per Bulgària, la RDA i la URSS, filmada el 1981 i dirigida per Juan Antonio Bardem. La pel·lícula es va estrenar l'11 d'octubre de 1982 (Sofia) i 22 d'octubre de 1982 (Berlín). No fou estrenada cinematogràficament a Espanya.

## Trama

L'acció té lloc el 1932. La pel·lícula rastreja les activitats internacionals il·legals de Gueorgui Dimitrov a principis dels anys trenta cap de la III Internacional i la seva defensa al Procés de Leipzig amb càrrecs d'haver incendiat el Reichstag d'Alemanya. S'ha intentat revelar el mecanisme d'acció dels règims dictatorials, independentment de quan i on apareguin

## Repartiment

* Pyotr Gyurov - Gueorgui Dimitrov
* Nevena Kokanova — Lubica Ivoixevitx
* Asen Kisimov - Duclos
* Boris Lukanov — Vasil Kolarov
* Asen Dimitrov — Marinus van der Lube
* Dobromir Manev — Blagoy Popov
* Alexander Lilov — Vasil Tanev
* Anya Pentxeva — Magdalena
* Velyo Goranov
* Ana Delibasheva
* Ralph Bötner

## Referències

* ↑ Bardem presenta en Sevilla su película 'La advertencia', sobre el revolucionario Dimitrov, El País, 6 de gener de 1983
* ↑ La advertencia a Fotogramas
* ↑ Enciclopèdia "Cinema búlgar", Titra. Sofia, 2000

## Enllaços externs

* Die Mahnung a YouTube