OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nawa

Nawa és una de les 31 regions de Costa d'Ivori. Està situada al sud-oest del país, a 480 km d'Abidjan. Està situada en el districte de Sassandra Meridional i la seva capital és la ciutat de Soubré. Nawa va néixer de l'escissió de l'antiga regió de Sassandra Meridional. La seva població estimada el 2015 era d'1.053.084 habitants. La regió té una superfície de 9.193 km².

## Situació territorial i regions veïnes

La Nawa està situada al sud-oest de Costa d'Ivori. És fronterera amb les regions de Gbokle i de San-Pédro que estan situades al sud; a l'est hi té les regions de Gôh i de Lôh Guiboua a l'est; al nord és fronterera amb les regions de Guémon i de Sassandra Septentrional i a l'oest fa frontera amb la regió de Cavally.

## Departaments i municipis

Els quatre departametns de la Nawa són Soubré (164.000 habitants), Méagui, Gueyo i Buyo. Al mateix temps, té quatre municipis, els homònims i els de Grand-Zattry i de Mayo.
La regió de Nawa està subdividida en deu sots-prefectures: Soubré, Lilyo, Okrouyo, Grand-Zattry, Buyo, Dapéoua, Méagui, Oupoyo, Gueyo i Dabouyo.
Subdivisió administrativa de la Regió de la Nawa :
| Departaments | Sots-Prefectures |
| Buyo | Buyo |
| Buyo | Dapéoua |
| Total Buyo | 2 |
| Guéyo | Guéyo |
| Guéyo | Dabouyo |
| Total Guéyo | 2 |
| Méagui | Méagui |
| Méagui | Oupoyo |
| Total Méagui | 2 |
| Soubré | Soubré |
| Soubré | Grand-Zattry |
| Soubré | Liliyo |
| Soubré | Okrouyo |
| Total Soubré | 4 |
| Total General Regió | 10 |

## Economia

L'agricultura és el sector econòmic més destacat de la regió, fins al punt que és el primer productor nacional de cacau de Costa d'Ivori.

### Agricultura

A banda del cultiu del cacau, també cal destacar altres cultius de renda com l'hevea i l'oli de palma. Entre el 2013 i 2014 va produir unes 300.000 tones de cacau (cosa que representà el 20% del total de la nació).

### Turisme

Els principals atractius turístics de la Nawa són:
* El Parc Nacional de Taï, reserva de la biosfera i patrimoni de la humanitat.
* El bosc sagrat de Gribouho, a la sots-prefectura d'Okrouyo, que té moltes espècies de primats.
* Les cataractes de la Nawa, al riu Sassandra. Són un lloc de pelegrinatge dels bakoués i un símbol de la regió.
* El llac artificial de Buyo.
* Els ràpids Grah al riu Bakwé.
* Els Monts Trokoï d'Okrouyo.

## Cultura
### Grups humans

Els krus són els membres del grup humà original de la Nawa. Aquests tenen diversos subgrusp: els Bétés, que són la majoria de la seva població autòctona, els bakoués i els kouziés. Així, també cal esmentar al tribu Nigagba que viu al cantó de Bakoué.
A més a més del membres dels grups autòctons, a la Nawa també hi viuen nombrosos ivorians de la resta del país i immigrants d'altres països de la zona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Découverte de la région de la Nawa». ARDCI. Arxivat de l'original el 15 d’agost 2015. [Consulta: 1r agost 2015].
* ↑ «Regions of Côte d'Ivoire». Statoids. [Consulta: 1r agost 2015].
* ↑ «Côte d'Ivoire: administrative units, extended». GEOHIVE. [Consulta: 1r agost 2015].
# Nancy Raven

Nancy Raven, coneguda també com a Nancy Taylor, (25 de desembre de 1872 – 25 de març de 1957) fou una contadora d'històries natchez de Braggs (Oklahoma) i un dels dos darrers parlants natius del natchez.
El seu pare era cherokee i la seva mare natchez, i va aprendre natchez a la llar. Ella mai va aprendre anglès, però era trilingüe en natchez, llengua cherokee i muskogi.
El 1907 va treballar una mica amb l'antropòleg John Reed Swanton qui recollia informació sobre la religió natchez, i en la dècada del 1930 va treballar extensivament amb la lingüista linguist Mary R. Haas qui va recollir informació gramatical i texts usant un intèrprete. Entre les històries que li va contar a Mary Haas fou una anomenada "La Dona que era un Llop". A vegades va usar el sobrenom Taylor, que havia pres del seu segon marit.
Es va casar quatre cops; tenia un fill, Adam Levi, del seu primer matrimoni, amb el seu segon marit Will Taylor va rebre adjudicacions de terres de la Comissió Dawes el 1907. Aviat va enviduar, es va casar amb un home anomenat Waters, i el 1920 va enviduar de nou i es va casar amb Albert Raven, de qui poc se sap. En la dècada de 1930 va quedar vídua un cop més. El 1930 va vendre la seva assignació de terres. Era cosina biològica de l'altra darrer parlant natchez, Watt Sam, que en la terminologia de parentiu natchez era el seu nebot classificatori. Entre els natchez, la llengua era transferida generalment per la mare, però a la seva mort Nancy Raven no tenia fills que li sobrevisquessin, el seu únic fill Adam Levi havia mort de tuberculosi a l'edat de 20 anys el 1915.

## Referències

* ↑ «Nancy Raven». Findagrave.com. [Consulta: 14 octubre 2013].
* 1 2 Kimball, Geoffry. «Natchez». A: Native Languages of the Southeastern United States. University of Nebraska Press, 2005, p. 385–453. ISBN 978-0803242357.
* 1 2 3 4 Kimball, G. «The Woman Who Was a Fox: The Structure of a Natchez Oral Narrative». International Journal of American Linguistics, 79, 3, 2013, pàg. 421–437. JSTOR: 670925.
* ↑ Galloway, Patricia Kay; Jason Baird Jackson. «Natchez and Neighboring Groups». A: Handbook of North American Indians, Vol. 14: Southeast. Washington, DC: Smithsonian Institution, 2004, p. 598–615 [unified volume Bibliography, pp. 772–999]. ISBN 978-0160723001.
* ↑ Martin, Jack B. «Languages». A: Handbook of North American Indians, Vol. 14: Southeast. Washington, DC: Smithsonian Institution, 2004, p. 68–86 [unified volume Bibliography, pp. 772–999].

## Vegeu també

* Llista dels darrers parlants coneguts de llengües

## Enllaços externs

* Índex de les notes de Mary Haas del seu treball amb Nancy Raven Arxivat 2013-07-18 a Wayback Machine.
# Neus Buira Ferré

Neus Buira i Ferré (Lleida, Segrià, 1967) és una artista interdisciplinària, formada a l'Escola Eina de Barcelona, va ampliar els seus estudis a l'École de Nimes (França) i al departament de projectes interdisciplinars de la Kunstakademie de Düsseldorf (Alemanya) on va aprofundir en el coneixement del vídeo i la fotografia. L'any 1993 inicia els estudis de filosofia a la Universitat de Barcelona, on es llicencia l'any 2000. Des de l'any 2006 Neus Buira viu centrada en el projecte Q (www.qcentro.org).
La seva producció artística, entesa com un petit refugi, abunda en temes com el jo, la identitat de l'individu i l'estudi de les problemàtiques esdevingudes en la recerca de la identitat en un món despersonalitzat, tot emprant sistemes i estructures que provenen de l'imaginari social i subratllant les fronteres de la diferència. Normalment, Buira s'expressa pictòricament a partir de l'abstracció; mentre que en el cas de la fotografia acostuma a elaborar Retrats que mostren l'individu a la recerca de la seva pròpia identitat. Pel que fa a les instal·lacions, l'artista uneix símbols, iconografies i metàfores.
Com a docent ha impartit classes d'arts plàstiques i filosofia principalment a l'Escola Eina i a Theater Total de Bochum, Alemanya.

## Referències

* 1 2 3 Nadal Gaya, Joan Manuel. Diccionari de pintors, escultors, gravadors i dibuixants. L'art a la LLeida del segle xx. Lleida: Pagès, 2003, p. 89-91. ISBN 84-7935-998-6 [Consulta: 8 desembre 2012].
* ↑ «Neus Buira Ferrer». Francesc Gabarrell, Museu d'Art Jaume Morera. [Consulta: 8 desembre 2012].

## Bibliografia

* Tonet Amorós. Neus Buira. Musée Khômbol. Barcelona: Regidoria de Cultura de l'Ajuntament de Lleida; Escola Municipal de Belles Arts, 1994.
* Buira Ferrer, Neus. Premindar Kaur. Tarragona: Institut Municipal d'acció Cultural de Reus, 1996.
* Debord, G. Neus Buira. Oui, moi aussi. DRAC Midi-Pyrénées, 1997.
* Nadal Gaya, Joan Manuel. Diccionari de pintors, escultors, gravadors i dibuixants. L'art a la Lleida del segle xx. Lleida: Pagès, 2003, p. 344. ISBN 84-7935-998-6.
# Neolamprologus leleupi

Neolamprologus leleupi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes endèmic del sud del llac Tanganyika (Àfrica oriental)
Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 «Neolamprologus leleupi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Neolamprologus longicaudatus

Neolamprologus longicaudatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (Àfrica oriental)

## Referències

* ↑ Colombé, J. & R. Allgayer 1985. Description de Variabilchromis, Neolamprologus et Paleolamprologus genres nouveaux du Lac Tanganyika, avec redescription des genres Lamprologus Schilthuis, 1891 et Lepidiolamprologus Pellegrin, 1904. Rev. Fr. Cichlido. Núm. 49: 9-28.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Neolamprologus longicaudatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Neolamprologus. p. 274-294. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nebulosa del Llapis

La nebulosa del llapis o NGC 2736 és part del romanent de supernova de la Vela, situada prop del púlsar de la Vela a la constel·lació de la Vela. La seva forma allargada va donar lloc al nom popular de nebulosa del llapis. Es troba a uns 815 anys llum (250 parsecs) del sistema solar. Es pensa que es formà a partir d'una part de l'ona de xoc del romanent de supernova de la Vela. La nebulosa es mou a aproximadament 644.000 quilòmetres per hora.
Es pot observar a la part oriental de la constel·lació, prop de 5° al SSW de l'estrella Gamma Velorum; la seva tènue nebulositat es confon amb la del cantó sud-oriental de la Nebulosa de Gum i els filaments delicats de la nebulosa de la Vela. La seva declinació moderadament austral comporta que en les regions boreals la seva observació sigui una mica difícil i al nord de 44°N és sempre invisible. En canvi, en l'hemisferi austral és observable durant bona part de l'any. El període millor per a la seva observació del nocturn és entre els mesos de desembre i maig.

## Referències

* 1 2 «NGC 2736, Herschel's Ray = the Pencil Nebula». [Consulta: 16 agost 2017].
* 1 2 Afirmat a: SIMBAD.

## Enllaços externs

* Space.com article sobre NGC 2736
* Especial de la NASA Arxivat 2010-07-12 a Wayback Machine.
# Norma de l'Escola del Po

La norma de l'Escola del Po o normo de l'Escolo dóu Po (en norma clàssica Nòrma de l'Escòla dau Pò) és una norma lingüística (una codificació) que fixa l'occità en la varietat cisalpenca (sotsdialecte del vivaroalpí) parlada a les Valls Occitanes del Piemont (Itàlia). Aquesta norma deriva bàsicament de la norma mistralenca i fa concurrència a la norma clàssica.
Fou creada el 1971 per l'associació Escòla dau Pò (Escolo dóu Po), que fou una secció efímera del Felibritge a les Valls Occitanes, però tot i que l'associació va desaparèixer la seva proposta de norma ortogràfica ha sobreviscut fins ara.

## Composició

La norma de l'Escola del Po es compon d'un sol aspecte: la norma ortografica o ortografia, que fixa la manera d'escriure dels sons. Així que la noció e norma de l'Escola del Po coincideix amb la seva ortografia:
* La noció de grafia de l'Escola del Po engloba l'ortografia de l'Escola del Po (codificada, dins la norma) i diversos usos poc (fora norma), però que s'inspiren d'aquella ortografia.
* La norma oral (segon aspecte d'una norma lingüística al costat de l'ortografia) no és prevista dins la norma de l'Escola del Po.

## Principis

Los principis de la norma de l'Escola del Po consisteixen:
* escriu solament els parlars locals de les diferents localitats, sense proposa a nivell oral ni fixació d'una varietat estàndard. Dins aquesta norma, s'accepten totes les interferències de l'italià o del francès.
* escriu solament els fonemes. Res de lletres mudes ni grafia etimologica.
* escriu els fonemes segons les convencions heretades del francès, com ou pels fonemes /u, w/. Però també utilitza els grafemes nh per /ɲ/ i lh per /ʎ/ com a la norma clàssica (s'abandona el grafema afrancesat gn per /ɲ/ de la norma mistralenca). Escriu sempre s pel fonema /s/ i z pel fonema /z/: abandonant les distincions etimològiques s, ss, c, ç per /s/ i s, z per /z/ que són típiques de les normes classica i mistralenca.

## Ús actual

La nòrma de l'Escola del Po va tenir un ús majoritari dins l'occità escrit a les Valls Occitanes entre els anys 1970 i 1990. Des de finals dels anys 1990, la norma classica és majoritària. La revista cisalpenca Occitània Viva / Ousitanio Vivo accepta indistintament la norma classica i la norma de l'Escola del Pò.
A les Valls Occitanes s'han usat altres grafies durant el segle xx, però avui són força minoritàries. La norma mistralenca és emprada per l'associació Combascura (Coumboscuro). També s'han usat diverses "grafies fonemàtiques" qu'utilizaven grafemes no tradicionals en occità com k o w, així com d'altres d'italianitzades.
# Norma de Freycinet

La norma Freycinet (francès: gabarit Freycinet) és una norma que regeix les dimensions de les rescloses. Fou creada el 5 d'agost 1879 per Charles de Freycinet, aleshores primer ministre de França.
Aquesta llei va decretar les mides mínimes de les rescloses (i per extensió per a les embarcacions, els canals i els rius navegables). Imposava una llargada de 39 m, una amplada de 5,2 m i una profunditat de 2,2 m com a mínims, de tal manera que embarcacions de 300 a 350 tones podien passar.
Les barques (xalanes o (francès) péniches) que es van construir de conformitat amb aquesta norma no podien superar una llargada de 38,5m, una amplada de 5,05m i un calat de 1,8m. Aquesta norma correspon a la classe I CEMT de la classificació europea de les vies navegables proposada per a la CEMT o la Conferència europea dels ministres del transport.
El 2001, 5800 km de les vies navegables franceses corresponien a aquesta norma.
Norma Freycinet (gabarit Freycinet) Classe I :
| | capacitat | llargada | amplada | |
| resclosa | — | 39,00 m | 5,20 m | profunditat: 2.20 m |
| barca | 300 tones | 38,50 m | 5,05 m | calat: 1,80 m |
| pont | — | — | — | alçària lliure: 3,70 m |

## Referències

* ↑ Duvergier, J.B.. «Loi relative au classement et à l'amélioration des voies navigables (1)». A: Collection complète des lois, décrets, ordonnances, réglements, et avis du Conseil d'Etat (ibook gratuït). París: A. Guyot et Scribe, 5-6 agost del 1879, p. 338-339.
# Neoperla serrata

Neoperla serrata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Tailàndia.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1988. Entomol. Scand. 18(4):396.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Neoperla spinaloba

Neoperla spinaloba és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.
En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.
Es troba a Àsia: el Vietnam.

## Referències

* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(3):19-54.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Ingomar, the Barbarian

The Barbarian Ingomar (també titulada “Ingomar, the Barbarian”) és una pel·lícula muda dirigida per D. W. Griffith per a la Biograph, protagonitzada per Charles Inslee, Harry Solter i Florence Lawrence. Basada lliurement en l’obra teatral “Der Sohn der Wildnis” (1843) de Friedrich Halm, la pel·lícula, d’una bobina, es va estrenar el 13 d’octubre de 1908. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Parthenia busca sola el seu pare que ha estat capturat pels bàrbars. En trobar el campament és capturada. Ingomar, el seu líder, admirat davant l’actitud impertèrrita de la noia, allibera el pare per tal que vagi a buscar diners amagats tot mantenint Parthenia com a ostatge. Ella li ensenya què és l'amor. Ell, al principi divertit i després interessat, acaba sentint passió per la noia. Llavors hi ha un motí entre els bàrbars i segresten Partènia. Ingomar la rescata, abandona la seva tribu i escorta a Partènia a casa on Polydor, un vell pretendent, provoca un nou problema. Polydor compra el deute del seu pare i, com que el seu pare no pot pagar els seus deutes, demana que Partènia i el pare que siguin esclaus. Ingomar vol matar Polydor però Partnenia ho impedeix per lo que el bàrbar s'ofereix a ocupar el seu lloc, cosa que Polydor accepta. Quan els bàrbars assetgen la ciutat creuen que Ingomar està retingut contra la seva voluntat. Ingormar salva la ciutat i Polydor és expulsat. Ingomar guanya Parthenia i és nomenat governador pels ciutadans

## Repartiment

* Charles Inslee (Ingomar)
* Harry Solter (Myron)
* Florence Lawrence (Parthenia)
* George Gebhardt (Polydor, el mercader)
* Linda Arvidson
* D. W. Griffith
* Arthur V. Johnson (bàrbar)
* Wilfred Lucas
* Mack Sennett (bàrbar)

## Referències

* ↑ «The Barbarian Ingomar» (en anglès). AFI|Catalog. [Consulta: 3 gener 2022].
* 1 2 «The Barbarian - Ingomar» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 3 gener 2022].
* 1 2 «The Barbarian – Ingomar». Butlletí de la Biograph núm 178, 13 d’octubre 1908, pàg. 393.
* ↑ Blum, Daniel. A Pictorial History of the Silent Screen (en anglès). Londres: Spring Books, 1953, p. 10.
* ↑ Graham, Cooper C.; Higgins, Steven; Mancini, Elaine; Vieira, Joao L. D.W. Griffith and the Biograph Company (en anglès). Scarecrow Press, 1985, p. 27. ISBN 978-0-8108-1806-4.
* ↑ Slide, Anthony. D. W. Griffith: Interviews (en anglès). Univ. Press of Mississippi, 2012-07-02, p. 52. ISBN 978-1-61703-299-8.

## Enllaços externs

* The Barbarian Ingomar al catàleg de l'American Film Institute
# Ferdinando Provesi

Ferdinando Provesi (segle xviii - xix) va ser un dels primers tutors de Giuseppe Verdi, considerat com un dels més grans compositors de l'òpera italiana. Provesi, natural de Parma, Itàlia, va començar a ensenyar a Verdi el 1824, quan era el mestre de música en la catedral de Busseto (una localitat propera al llogaret on va néixer Verdi).
# Estadi Sammy Ofer

L'Estadi Sammy Ofer (en hebreu: אצטדיון סמי עופר) és un estadi de futbol situat en la ciutat de Haifa, a l'Estat d'Israel. És la llar dels clubs Maccabi Haifa FC i Hapoel Haifa FC que disputen la Lliga israeliana de futbol, posseeix una capacitat per 30.858 espectadors i va reemplaçar a l'antic i antiquat estadi Kiryat Eliezer. El nou recinte deu el seu nom a l'empresari naval israelià Sammy Ofer, que va donar 20 milions de dòlars per a la construcció de l'estadi, recinte que va ser inaugurat el 15 de setembre de 2014.

## Partits internacionals

* Partits de la selecció de futbol israeliana que han tingut lloc a l'estadi.
| Data | Equip local | Resultat | Equip visitant | Competició | Espectadors |
| 16 de novembre de 2014 | Israel | 3 - 0 | Bòsnia i Hercegovina | Classificació Eurocopa 2016 | 31.000 |
| 28 de març de 2015 | Israel | 0 - 3 | Gal·les | Classificació Eurocopa 2016 | 31.000 |
| 3 de setembre de 2015 | Israel | 4 - 0 | Andorra | Classificació Eurocopa 2016 | 22.000 |
| 5 de setembre de 2016 | Israel | 1 - 3 | Itàlia | Classificació Copa del Món de Futbol 2018 | 31.000 |

## Vegeu també

* Estadis de futbol a Israel

## Referències

* ↑ «kssgroup.com/projects/sammy-ofer-stadium». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 11 juliol 2017].
# Felip I de Hessen

Felip I de Hessen (1504–1567) fou landgravi de Hessen des de 1518, quan fou declarat major d'edat, fins a la seva mort l'any 1567.

## Orígens familiars

Felip va néixer a Marburg, Hessen el 13 de novembre de 1504, fill del landgravi Guillem II de Hessen i d'Anna de Mecklenburg.
| 2. Guillem II de Hessen | 2. Guillem II de Hessen | 2. Guillem II de Hessen | 2. Guillem II de Hessen |
| | | | | 5. Matilda de Württemberg-Urach | 5. Matilda de Württemberg-Urach | 5. Matilda de Württemberg-Urach | 5. Matilda de Württemberg-Urach |
| | | | | | | | | 1. Felip I de Hessen | 1. Felip I de Hessen | 1. Felip I de Hessen | 1. Felip I de Hessen |
| | | | | | | | | | | | | 6. Magnus de Mecklenburg | 6. Magnus de Mecklenburg | 6. Magnus de Mecklenburg | 6. Magnus de Mecklenburg | | | |
| | | | | | | | | | | | | 3. Anna de Mecklenburg | 3. Anna de Mecklenburg | 3. Anna de Mecklenburg | 3. Anna de Mecklenburg | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | 7. Sofia de Pomerània | 7. Sofia de Pomerània | 7. Sofia de Pomerània | 7. Sofia de Pomerània |
# Ferran Martínez Castellano

* Aquest article tracta sobre el polític valencià. Si cerqueu el jugador de bàsquet català, vegeu «Ferran Martínez i Garriga».
Ferran Martínez Castellano (València, 29 de maig de 1942 - 20 de maig de 2024) va ser un polític valencià. Durant la transició democràtica va treballar a l'empresa Marcol i fou tresorer de la secció valenciana del PSOE.
Quan se celebraren les eleccions municipals espanyoles de 1979, les primeres celebrades després de la dictadura franquista, fou escollit alcalde de València pel seu partit. Vencedor de les eleccions, alhora participà en el XXVIII Congrés del PSOE, on fou un dels ponents que defensaren el manteniment del marxisme en l'ideari del partit, contràriament al que defensava Felipe González; alhora, també fou un dels membres de la direcció valenciana que s'oposaren a la integració del PSPV en el PSOE, i que finalment va perdre.
Això li va provocar l'enfrontament amb la direcció del partit. El setembre fou expulsat del PSOE i obligat a dimitir com a alcalde sota l'acusació d'un desfasament en el pressupost dels comptes del PSOE valencià, essent substituït per Ricard Pérez Casado. Va recórrer aquesta decisió al Tribunal Constitucional, qui li va donar la raó i obligà a retornar-li el càrrec, encara que no el va tornar a ocupar. Amb aquesta sentència el Tribunal va establir la doctrina sobre la condició d'elegits a les diferents llistes dels partits.

## Referències

* ↑ «S'ha mort Fernando Martínez Castellano, el primer batlle de València democràtic després de la dictadura». [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ «Fallece Fernando Martínez Castellano, el primer alcalde de València de la democracia» (en castellà), 20-05-2024. [Consulta: 23 maig 2024].

## Bibliografia

* Francisco Pérez Puche La Valencia de los años 70 Carena Editors, S.L. ISBN 8487398472

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.
# Fernand Bouisson

Fernand Bouisson (Constantina (Algèria Francesa), 16 de juny del 1874 - Antibes, 28 de desembre del 1959) fou un polític de la Tercera República Francesa que serví com a president de la Cambra dels Diputats des de l'11 de gener de 1927 al 31 de maig de 1936, període que únicament fou interromput pel seu breu pas pel càrrec de Primer Ministre de l'1 al 4 de juny de 1935.
| Precedit per: Pierre-Etienne Flandin 1934-1935 | Primers ministres de França 1935 | Seguit per: Pierre Laval 1935-1936 |