OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Livets konflikter

Livets konflikter (en suec Els conflictes de la vida) és una pel·lícula muda dramàtica sueca del 1913 dirigida per Victor Sjöström i Mauritz Stiller.

## Argument

Han passat trenta anys des que l'amistat d'Otto Berner i Charles von Barton es va trencar perquè Berner va falsificar una signatura. Tots dos són ara políticament actius i es troben en bàndols oposats. El fill de von Barton, Berchtold, ha contret un gran deute de joc i és salvat per la seva germana Lila, que ven les seves joies per pagar-la. Uns dies després, però, torna a estar endeutat. La Lila està enamorada de Carsten Berner i no li ho ha dit al seu pare. Quan s'assabenta d'això, prohibeix més relacions sexuals entre ells.
Berner està a punt de substituir von Barton com a cap de govern, i aquest últim juga la seva carta de triomf: truca als diaris i explica l'incident de fa trenta anys. Al mateix temps, el fill de von Barton ha augmentat els seus deutes de joc i per pagar-los falsifica la signatura del seu pare. El descomptant privat, el mateix home que trenta anys abans, ho descobreix i va a von Barton. von Barton s'adona del que ha fet i atura la publicació del diari. Ha perdut el seu fill, però no vol perdre la seva filla i el seu antic amic. Va a Berner i suggereix que tornin a ser amics.

## Repartiment

* Nils Ahrén - Charles von Barton
* Ivar Kåge - Carsten Berner
* Richard Lund - Berchtold
* Greta Pfeil - Lila
* Victor Sjöström - Otto Berner
* Jenny Tschernichin-Larsson - Mrs. von Barton

## Producció

La pel·lícula es va estrenar el 24 d'octubre 1913 al Verdenspeilet de Kristiània (Noruega). L'estrena sueca va tenir lloc al cinema Cosmorama de GÖteborg el 10 de novembre de 1913. Quan l'obra es va projectar al cinema Röda Kvarn a Estocolm, la pel·lícula va ser acompanyada de música interpretada per l'orquestra de Röda Kvarn amb Gustav Erbs com a arranjador i líder d'orquestra. Com a model, tenIen un manuscrit de l'autor noruec Peter Lykke-Seest. Des del principi, es va pensar que Stiller dirigís la pel·lícula, però a causa d'una malaltia, Sjöström es va fer càrrec de l'encàrrec. L'enregistrament de la pel·lícula va tenir lloc a finals d'estiu de 1913 a l'estudi del Svenska Biografteaterns a Lidingö de Julius Jaenzon. La pel·lícula no s'ha conservat.

## Referències

* ↑ «Progressive Silent Film List: The Conflicts of Life». Silent Era. [Consulta: 22 abril 2009].
* 1 2 3 «Livets konflikter». Svensk Filmdatabas, 08-04-2014.
# Llista de tresmils del Pirineu aragonès

El que segueix és la llista de tresmils del Pirineu aragonès.
| Nom | Comarca | Serra | Alçada | Observacions |
| Pic d'Aneto | Ribagorça | Serralada de Maladeta, Pirineus | 3404 m | Cim més alt dels Pirineus |
| Pic de Posets (Llardana) | Ribagorça | Pirineus | 3375 m | |
| Mont Perdut | Sobrarbe | Parc Nacional d'Ordesa i Mont Perdut, Pirineus | 3355 m | |
| Espadas | Ribagorça | Pirineus | 3332 m | |
| Cilindre de Marboré | Sobrarbe | Parc Nacional d'Ordesa i Mont Perdut, Pirineus | 3328 m | Frontera entre Espanya i França |
| Perdiguero | Ribagorça | Pirineus | 3222 m | Frontera entre Espanya i França |
| Pic Russell | Ribagorça | Serralada de Maladeta, Pirineus | 3205 m | |
| Maladeta | Ribagorça | Serralada de Maladeta, Pirineus | 3312 m | |
| Vinyamala (Comachibosa) | Sobrarbe | Parc Nacional d'Ordesa i Mont Perdut, Pirineus | 3298 m | Frontera entre Espanya i França |
| Soum de Ramond (o Pic Anyisclo) | Sobrarbe | Parc Nacional d'Ordesa i Mont Perdut, Pirineus | 3263 m | |
| Bachimala (Pic Schrader) | Sobrarbe | Pirineus | 3177 m | Frontera entre Espanya i França |
| Balaitus (Pico Os Moros) | Alto Gállego | Pirineus | 3144 m | Frontera entre Espanya i França |
| Taillon | Sobrarbe | Pirineus | 3144 m | Frontera entre Espanya i França |
| La Munia | Sobrarbe | Pirineus | 3133 m | Frontera entre Espanya i França |
| Pic de Gourgs Blancs | Ribagorça | Pirineus | 3129 m | Frontera entre Espanya i França |
| Pic Crabiules | Ribagorça | Pirineus | 3116 m | Frontera entre Espanya i França |
| Infiernos | Alto Gállego | Pirineus | 3073 m | |
| Pic de Vallibierna | Ribagorça | Pirineus | 3062 m | |
| Garmo Negro | Alto Gállego | Pirineus | 3051 m | |
| Argualas | Alto Gállego | Pirineus | 3046 m | |
| Culfreda (Pic de Batoua) | Sobrarbe | Pirineus | 3034 m | |
| Gran Eriste | Ribagorça | Pirineus | 3024 m | |
| Tour du Marboré (Punta Faixón) | Sobrarbe | Parc Nacional d'Ordesa i Mont Perdut, Pirineus | 3009 m | Frontera entre Espanya i França |
| Casco de Marboré (Punta Corral Ciego) | Sobrarbe | Parc Nacional d'Ordesa i Mont Perdut, Pirineus | 3006 m | |
| Gran Facha (Pico Vachimanya) | Alto Gállego | Pirineus | 3005 m | Frontera entre Espanya i França |
# Lloret ratpenat de les Sula

El lloret ratpenat de les Sula (Loriculus sclateri) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos poc densos i ciutats de Sula i Banggai, a l'est de Sulawesi.
# Lloret ratpenat de les Filipines

El lloret ratpenat de les Filipines (Loriculus philippensis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i terres de conreu de les illes Filipines.

## Taxonomia

Dins aquesta espècie es distingeixen unes 11 subespècies. Una d'elles, el lloret ratpenat de Camiguin (Loriculus philippensis camiguinensis), ha estat considerada per alguns autors una espècie de ple dret, arran els treballs de Tello et col. 2006

## Referències

* ↑ Jose G. Tello, Jacob F. Degner, John M. Bates i David E. Willard. A New Species of Hanging-Parrot (Aves: Psittacidae: Loriculus) from Camiguin Island, Philippines. Fieldiana Zoology 2006
# Lloret ratpenat de les Sangihe

El lloret ratpenat de les Sangihe (Loriculus catamene) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos clars i ciutats de l'illa de Sangihe, al nord de Sulawesi.
# Lluita de titans

Lluita de titans és el nom de les següents obres:
* Lluita de titans (pel·lícula de 1981), pel·lícula del 1981 dirigida per Desmond Davis
* Lluita de titans (pel·lícula de 2010), pel·lícula britanicoestatunidenca dirigida per Louis Leterrier
# Lluita d'al·ligàtor

La lluita d'al·ligàtor és una atracció, que més tard ha evolucionat en esport, que va començar com una expedició de caça dels nadius americans. S'ha descrit com a "tècniques de captura d'al·ligàtor".

## Orígens històrics amerindis

Els amerindis del sud-est caçaren al·ligàtors com a font d'aliment durant milers d'anys. A l'arribada del segle XX els amerindis mostraven al·ligàtors com a atracció de carretera per a obtenir ingressos. Molt abans que els primers exploradors europeus exploressin els Everglades de Florida hi havia lluita de caimans. Per a tribus com els seminola i miccosukee, aprendre a "manejar" els rèptils era part de la seva existència.
| « | Vam haver de viure del que la mare natura ens havia proporcionat en els Everglades ... Ens agrada menjar la cua, la part carnosa. Més tard, quan la pell de cocodril tenia un valor, caçariem i espellaríem els cocodrils i portaríem la pell a llocs de comerç i la comerciaríem per coses que no podíem obtenir." | » |
| — -Max Osceola, conseller tribal seminola. |||

## Temps actuals
### Lluita d'al·ligàtors a Florida

Un símbol habitual de Florida en la cultura popular és l'al·ligàtor del Mississipi (Alligator mississippiensis). Els al·ligàtors, també coneguts col·loquialment com a "gators", són part de la cultura popular de Florida usats com a atracció turística i els lluitadors d'al·ligàtors apareixen a les postals i mascotes d'equips, com ara la Universitat de Florida. La St Augustine Alligator Farm va ser una de les atraccions turístiques temàtiques més antigues de Florida que va obrir les portes el 1893 a la granja d'al·ligàtors St Augustine, i altres atraccions turístiques, com Gatorland i el Parc Natural de Silver Springs, "domen" o hipnotitzen al·ligàtors com a truc popular, juntament amb altres actuacions com la lluita d'al·ligàtors.

## Vegeu també

* Al·ligàtor del Mississipi
* Miccosukee
* Seminola

## Referències

* 1 2 «Gator Wrestlers Endangered». 2012 BanderasNews ® all rights reserved. [Consulta: 11 juny 2012].
* ↑ "African American Man Wrestling an Alligator at the St. Augustine Alligator Farm." 17 October 2011. World Digital Library. Web 29 May 2013.
# Philip Francis

Philip Francis (1708, Dublín - † 1773) fou un escriptor i traductor irlandès.

## Biografia

Philip Francis era fill del doctor John Francis, rector de St. Mary's, a Dublín. Arribà a Anglaterra el 1750 i dirigí durant un temps una institució privada. Després fou capellà de lord Holland, i fou l'educador del seu fill, el cèlebre Charles James Fox, i finalment fou nomenat capellà adjunt de Chelsea.
Ha traduït Horaci en versos i també Demòstenes i Èsquines. El seu fill, que també es deia Philip (22 d'octubre de 1740 - 23 de desembre de 1818) fou, gràcies a la protecció de Fox, contractat a feines importants i el 1773 fou escollit membre del Consell de Bengala.

## Referències

* ↑ Prideaux Courtney, William. «Francis, Philip (1708?-1773)». A: Dictionary of National Biography, 1885-1900 (en anglès). XX. Smith, Elder & Co, p. 169-170.
# Phanomorpha

Phanomorpha és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Phanomorpha acrocapna (Turner, 1915)
* Phanomorpha anisophragma (Lower, 1901)
* Phanomorpha dapsilis (Turner, 1908)
* Phanomorpha drosera (Meyrick, 1887)
* Phanomorpha icelomorpha (Turner, 1908)
* Phanomorpha lichenopa (Lower, 1897)
* Phanomorpha marmaropa (Meyrick, 1889)
* Phanomorpha meliphyrta (Turner, 1908)
* Phanomorpha mesogramma (Lower, 1900)
* Phanomorpha orthogramma (Lower, 1902)
* Phanomorpha pammicta (Turner, 1908)
* Phanomorpha persumptana (Walker, 1863)
* Phanomorpha schizodesma (Lower, 1899)
* Phanomorpha semigilva (Turner, 1922)
* Phanomorpha striatalis (Hampson, 1907)
* Phanomorpha susanae (Lower, 1900)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 12 febrer 2011].
# Pokémon Adventures

Pokémon Adventures, conegut com a Pocket Monsters Special (ポケットモンスター SPECIAL, Poketto Monsutā Supesharu) al Japó, és un manga shonen basat en el món fictici de Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que fou inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. El guionista és Hidenori Kusaka. L'il·lustrador actual és Satoshi Yamamoto, que substituí Mato a partir del desè volum. Segons Tajiri, el manga és el mitjà que millor reflecteix la seva visió del món de Pokémon.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «Pokémon Adventures Characters» (en anglès). Arxivat de l'original el 22 juny 2000.
# Picot negre del Chaco

El picot negre del Chaco (Hylatomus schulzii) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos àrids de les terres baixes al sud-est de Bolívia, oest del Paraguai i nord de l'Argentina.
# Pierre Gachon

Pierre Gachon (París, 9 de març de 1909 - Joliette, 19 de maig de 2004) va ser un ciclista quebequès, professional des del 1929 al 1938. S'especialitzà en les curses de sis dies malgrat el seu millor resultat fou un tercer lloc.
És conegut per ser el primer canadenc a participar en el Tour de França, concretament a l'edició de 1937.

## Palmarès

* 1931
** 3r als Sis dies de Minneapolis (amb Brask Anderson)

### Resultats al Tour de França

* 1937. Abandona (1a etapa)

## Referències

* ↑ Dion, Jean «Un oublié du vélo». ledevoir.com, 11-06-2013 [Consulta: 12 gener 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Pierre Gamarra

Pierre Gamarra (Tolosa de Llenguadoc, 10 de juliol de 1919 - Argenteuil, 20 de maig de 2009) va ser un poeta i novel·lista occità en llengua francesa.

## Obres traduïdes al català

* L'Assassí guanya el Goncourt, Traducció d'Àlvar Valls. Il·lustracions de Miquel Ratera (publicat a 1987, Pirene)
* Llegir: per què? : el llibre i l'infant (1987, Pirene)
* S'han menjat l'alfabet! (1982, La Galera)
# Picot andí meridional

El picot andí meridional (Colaptes rupicola) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae).

## Hàbitat i distribució

Viu sobre praderies i conreus del Perú, Bolívia, nord de Xile i nord-oest de l'Argentina.
# Picos de Europa

Els Picos de Europa és una formació muntanyenca situada al nord de la península Ibèrica. S'estén entre les comunitats d'Astúries, Cantàbria i Castella i Lleó amb alçades superiors als 2.500 m. molt a prop de la mar Cantàbrica. Els Picos de Europa pertanyen a la Serralada Cantàbrica, encara que es consideren com a unitat independent per llur formació més recent. Ocupen una superfície de 64.660 hectàrees (1 hectàrea = 10.000m²). La major part de la regió és protegida com a parc nacional d'Espanya establert el 1995; anteriorment, molt més petit, fou el Parc Nacional de Covadonga que va ser el primer parc nacional de l'estat espanyol.
Els Picos de Europa es divideixen en tres massissos delimitats per conques fluvials: Central, Oriental i Occidental (aquests últims coneguts com els Picos de Cornión). Els massís Occidental o Cornión té l'oest el riu Sella i a l'est pel congost del Cares d'1,5 km de profunditat. El Central o los Urrieles està delimitat pel riu Cares a l'oest i el Duje a l'est; i el massís Oriental o Andara va entre el Duje i el i el Deva. El massís oriental està entre Astúries i Cantàbria i ocupa a la primera els consells ("conceyus") d'Amieva, Cangues d'Onís, Cabrales, El Valle Baḥu de Peñamellera i El Valle Altu de Peñamellera. La seva composició és principalment de pedra calcària; els boscos són principalment fagedes i rouredes. Entre la fauna cal destacar llops, isards, àguiles daurades, voltors, llúdries i dues espècies protegides: l'os i el gall fer (variant cantàbrica).

## Vegeu també

* Torre de los Horcados Rojos

## Referències

* ↑ «Picos de Europa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pont del Riu (Talarn)

El Pont del Riu és un pont a cavall dels termes municipals de Talarn i Tremp, damunt de la Noguera Pallaresa, per on passa la carretera C-1412b.
Constitueix la porta d'entrada des de llevant a la ciutat de Tremp; l'extrem de ponent és dins del terme municipal d'aquesta ciutat, i el de llevant és en terme de Talarn, al costat del Canal de Gavet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pont del Remei (Vic)

El Pont del Remei és un pont sobre el riu Mèder. És una obra de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont de 5 arcs tot i que inicialment en tenia 7,és tot de pedra i té tallamars. Passa per sobre del riu Meder.

## Història

Va aixecar-se després que Jaume I autoritzà desviar l'antic camí de Vic a Barcelona al 1274. Va aixacar-se a partir de 1325. En fe la carretera d'Avinyó se li mutilaren dues arcades. A l'exterm sud hi tenia un oratori dedicat a la Mare de Déu del Remei, que va demolir-se al fer-se el convent de Francisacns de l Remei molt proper al lloc. (A.PLADEVALL)

## Referències

* 1 2 «Pont del Remei». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Platymantis lawtoni

Platymantis lawtoni és una espècie de granota que viu a les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Diesmos, M.L., Paguntalan, L &, Pedregosa, M. 2004. Platymantis lawtoni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Poble tuxá

Els tuxá són un grup indígena brasiler que viu prop dels marges del riu São Francisco, als límites dels municipis brasilers d'Ibotirama (Àrea indígena Ibotirama) i Rodelas (Àrees Indígenes Rodelas i Nova Rodelas), ambdues a l'estat de Bahia, i al marge dret del riu Moxotó, junt als límits del municipi pernambucà d'Inajá, a la Terra indígena Fazenda Funil. El 2014 sumaven 1.703 individus. Antigament parlaven tuxá, una llengua no classificada, però actualment es dediquen a l'agricultura i parlen portuguès.

## Referències

* ↑ Instituto Socioambiental. «Quadro Geral dos Povos».

## Enllaços externs

* Acervo Etnográfico Museu do Índio - Tuxás
Pobles indígenes del Brasil :
Pobles indígenes de la Regió Nord :
Pobles indígenes de la Regió Nord-est :
Pobles indígenes de la Regió Centre-Oest :
Pobles indígenes de les regions Sud i Sud-est :
Articles relacionats :
# Poble sanumá

Els sanumá, també coneguts com a Sanema, Sanima Tsanuma, Guaika, Samatari, Samatali, Xamatari i Chirichano en la literatura, són un poble indígena del Brasil i Veneçuela. Estan relacionats amb els ianomami. Són uns 1500 i viuen a banda i banda de la frontera entre el Brasil i Veneçuela. A Veneçuela, es troben a les conques del riu Caura i del riu Ventuari, on viuen al costat dels ye'kuanes. La llengua sanumá és una llengua ianomami.

## Conflictes amb miners

El 24 d'octubre de 2006, la seva reserva a Veneçuela va ser envaïda per miners que van destruir alguns dels seus pobles. Com a represàlia, l'exèrcit veneçolà va matar 10 miners. Aquest incident va provocar protestes massives de no indis al sud de Veneçuela. Un any abans es van produir suïcidis entre membres de la comunitat.

## Referències

* ↑ Suicidios yanomami a Survival International

## Bibliografia

* Bruce Parry,Tribe: Adventures in a Changing World (Michael Joseph Raped Ltd, 2007)
* Alcida Ramos, Sanuma Memories: Yanomami Ethnography in Times of Crisis (University of Wisconsin Press, 1995)

## Enllaços externs

* Indigenous Peoples of Brazil – Yanomami
* BBC: Sanema Tribe
# Placidochromis boops

Placidochromis boops és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Malawi (Malawi, Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Eccles, D. H. & E. Trewavas 1989. Malawian cichlid fishes. The classification of some Haplochromine genera. Lake Fish Movies, H. W. Dieckhoff, República Federal d'Alemanya. Malawian cichlid fishes: 1-334.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Hanssens, M. 2004. The deep-water Placidochromis species. Pp. 104-197, a: Snoeks, J. (ed). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Texas, Estats Units. Species Diversity Lake Malawai: 1-360.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Praealticus caesius

Praealticus caesius és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,7 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Pitcairn i la Polinèsia Francesa.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1999. Report on fish collections from the Pitcairn Islands. Atoll Res. Bull. (461):1-36.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Randall, J.E., 1999.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann, 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.
* ↑ Springer, V.G., 2001. Blenniidae. Blennies (combtooth and sabertooth blennies). p. 3538-3546. A: K.E. Carpenter i V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles.. FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Thaman, R.R., T. Fong i A. Balawa, 2008. Ilava Ni Navakavu: Finfishes of Vanua Navakavu, Viti Levu, Fiji Islands. SPRH-FIO Biodiversity and Ethnobiodiversity Report No. 4, The University of the South Pacific, Suva, Fiji.

## Bibliografia

* Bath, H., 1992: Revision der Gattung Praealticus Schultz & Chapman, 1960 (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 72 (núms. 4/6): 237-316.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Praeacrospila

Praeacrospila és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Hans Georg Amsel el 1956.

## Taxonomia

* Praeacrospila melanoproctis Hampson, 1899
* Praeacrospila patricialis (Schaus, 1912)
* Praeacrospila pellucidalis (Dognin, 1904)
* Praeacrospila xiphialis (Walker, 1859)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 30 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Praeacrospila Amsel, 1956» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Premi Wolf

El Premi Wolf ha estat lliurat anualment des de 1978 a científics i artistes vius "pels seus assoliments en interès de la humanitat i de les relacions fraternals entre els pobles (...) sense distingir nacionalitat, ètnia, color, religió, sexe o tendències polítiques". El premi es lliura a Israel per la Fundació Wolf, fundada pel Dr. Ricardo Wolf, un inventor alemany i antic ambaixador plenipoteciari de Cuba a Israel.

## Premis

S'atorguen en sis camps: Premi Wolf en Agricultura, Premi Wolf en Química, Premi Wolf en Matemàtiques, Premi Wolf en Medicina, Premi Wolf en Física, i un Premi de la Fundació Wolf de les Arts que roda anualment entre arquitectura, música, pintura i escultura. Cada premi consisteix en un diploma i $100,000 dòlars.
Els premis Wolf atorgats en matemàtica, física o química són sovint considerats els més prestigiosos premis en aquests camps després del Premi Nobel o la Medalla Fields. El premi de Medicina és el tercer més prestigiós, després del Premi Nobel i el Premi Lasker. El Premi Wolf en matemàtiques és especialment prestigiós a causa de l'absència de premis Nobel en aquesta disciplina.
# Poverty Point

Poverty Point (en francès: Pointe de pauvreté) (16 WC 5) és un moviment de terres prehistòriques de la cultura del Poverty Point, ara és un monument històric i Patrimoni de la Humanitat des del 2014.
Situat al sud dels Estats Units, a 24,9 km del riu Mississipi, i situat als afores de Maçon Ridge, prop del poble d'Epps a West Carroll Parish al nord-est de Louisiana.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Monumental Earthworks of Poverty Point» (en anglès). [Consulta: 11 març 2021].