OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Unió Centrista

Unió Centrista (UC) és una coalició formada el 1995 pel Centro Democrático y Social (CDS) i altres petits partits centristes d'escassa implantació com el Vèrtex Espanyol de Reivindicació del Desenvolupament Ecològic i de grups liberals, com ara la Unión Progresista Liberal, Foro i el Partit Demòcrata Liberal.
El coordinador general fou Ferran Garcia, i Teresa Gómez Limón presidenta d'UC a Madrid. A les eleccions generals espanyoles de 1996 va obtenir només 44.771 vots (0,18%) i cap escó. Després d'aquest i successius fracassos electorals a les eleccions autonòmiques, el 1998 Rafael Calvo Ortega i Ferran García es retiraren del partit. La coalició passà a anomenar-se UC-CDS, dirigida per Teresa Gómez Limón. A les eleccions generals espanyoles de 2000 presentaren Mario Conde com a candidat, però només va obtenir 23.576 vots. El 2002 la coalició es va dissoldre i tornarà a anomenar-se CDS sota la presidència de Teresa Gómez Limón i amb José Reira de secretari general.

## Referències

* ↑ «Unión Centrista no quiere que gane el PP» (en castellà). El Pais, 20-03-1995. [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ «Unión Centrista». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 1r octubre 2023].
# Christine Loudes

Christine Marie-Helene Loudes (1972 - 2016) va ser una advocada belga reconeguda pel seu treball com a activista dels drets humans que va dedicar gran part de la seva vida acadèmica i professional a defensar la igualtat de gènere i els drets de les dones. Va fer grans aportacions en contra de la mutilació genital femenina (MGF) i va dirigir la campanya End FGM d'Amnistia Internacional que va permetre la creació de la Xarxa Europea homònima. Durant la seva carrera va treballar amb ILGA-Europa (Associació Internacional de Lesbianes, Gais, Trans i Intersex), l'Institut Europeu per a la Igualtat de Gènere i la Comissió de Drets Humans d'Irlanda del Nord.

## Educació

Va obtenir el seu doctorat en Drets i Política de les dones a la Queen's University, Belfast (2003), després de rebre un títol de master en Drets Humans a la Universitat de Nottingham i un master en Ciències Polítiques i Dret de la Universitat Robert Schuman.
Loudes va començar la seva carrera com a professora de Dret Europeu i Dret Civil francès a la Queen's University, Belfast i posteriorment es va unir a la Comissió de Drets Humans d'Irlanda del Nord com a Oficial de Recerca.
Entre 2004 i 2008 va ser Directora de Polítiques de la Regió Europea de l'Associació Internacional de Lesbianes, Gais, Trans i Intersex (ILGA-Europa) fent campanya pels drets de les persones LGBTI en el Consell d'Europa, l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa, l'Unió Europea i les Nacions Unides.
El gener de 2009, es va unir a l'Oficina d'Institucions Europees d'Amnistia Internacional a Brussel·les com a directora de la Campanya Europea End FGM. Va fer campanya per posar fi a la mutilació genital femenina en associació amb 15 organitzacions nacionals i va actuar com a assessora en un estudi de mapeig sobre la mutilació genital femenina per a l'Institut Europeu per a la Igualtat de Gènere. En 2014 va rebre el Premi a la Defensora de Gènere d'Amnistia Internacional.
Es va unir a l'Institut Europeu per a la Igualtat de Gènere en 2015 com a Oficial Principal de Violència de Gènere, un càrrec que va ocupar fins a la seva mort el 28 de desembre de 2016.

## Referències

* ↑ «European Union (via Public) / In memoriam Christine Loudes» (en anglès). www.publicnow.com. Arxivat de l'original el 22 de maig de 2018. [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «Graduations 2003: Queen's University, Belfast». Queen's University, 05-07-2003. Arxivat de l'original el 2018-05-21 [Consulta: 7 febrer 2020]. Arxivat 2018-05-21 a Wayback Machine.
* ↑ «Remember former ILGA-Europe-family member – Christine Loudes | ILGA-Europe». www.ilga-europe.org. Arxivat de l'original el 2019-07-04. [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «The French way: a better approach to fighting FGM?» (en anglès). [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «Fight against Female Genital Mutilation wins UN backing» (en anglès). www.amnesty.org. [Consulta: 19 maig 2018].
# Vicfred

Vicfred és un poble de 40 habitants pertanyent al municipi de Sant Guim de la Plana (Segarra). Està situat a la part nord-oriental del terme municipal, prop de Viver de Segarra i d'Ivorra.
De territori planer, les cases es reparteixen de manera espaiada. L'església parroquial de Sant Esteve, a llevant del nucli, té a la llinda la data del 1585. El campanar va ser refet el 1901. D'ella depèn la de Comabella. La jurisdicció eclesiàstica d'aquests dos llocs pertanyia a l'arxiprestat d'Àger, i quan aquesta jurisdicció fou agregada el 1874 a la diòcesi de Lleida, constituïren un enclavament d'aquesta entre les d'Urgell i de Solsona. El 1956 ambdues esglésies, amb Sant Jaume de la Manresana i Sant Pere de Castellnou d'Oluges, foren cedides al bisbat de Solsona.
Ramon Miró d'Aguda i la seva muller Anglèsia tenien la senyoria d'aquest lloc el 1079, igual que la dels pobles veïns. La jurisdicció civil passà aviat al domini de la família dels Cardona. El seu castell ja es menciona en el testament de Mir de Llobera l'any 1080. Quan el rei Pere el Cerimoniós va instituir el comtat de Cardona, l'any 1375, el castell de Vicfred és especialment anomenat en el document que fou de la seva propietat fins al segle xvii.
A mitjans del segle xix es va integrar al municipi de Sant Pere dels Arquells.

## Referències

* ↑ «Població Vicfred». Padró continu de població. Institut d'Estadística de Catalunya. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ «Vicfred». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llindars». Consell Comarcal de la Segarra. Arxivat de l'original el 3 de juliol 2019. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ «Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842». Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 25 juliol 2019].
# John Lennard-Jones

Sir John Lennard-Jones (Lancashire, 27 d'octubre de 1894 - Stoke-on-Trent, 1 de novembre de 1954) KBE, FRS va ser un matemàtic professor de física teòrica a la Universitat de Bristol, i després de ciència teòrica a la Universitat de Cambridge. Se'l pot considerar l'iniciador de la moderna química computacional.
Lennard-Jones va treballar sobre l'estructura molecular, la valència i l'energia intermolecular.

## Referències

* ↑ Mott, N. F. «John Edward Lennard-Jones 1894–1954». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 1, 1955, pàg. 174–184. DOI: 10.1098/rsbm.1955.0013.
* ↑ Jones, J. E. «On the Determination of Molecular Fields. I. From the Variation of the Viscosity of a Gas with Temperature». Proceedings of the Royal Society A: Mathematical, Physical and Engineering Sciences, 106, 738, 1924, pàg. 441. Bibcode: 1924RSPSA.106..441J. DOI: 10.1098/rspa.1924.0081.
* ↑ Jones, J. E. «On the Determination of Molecular Fields. II. From the Equation of State of a Gas». Proceedings of the Royal Society A: Mathematical, Physical and Engineering Sciences, 106, 738, 1924, pàg. 463. Bibcode: 1924RSPSA.106..463J. DOI: 10.1098/rspa.1924.0082.
* 1 2 Lennard-Jones, J. E. «The electronic structure of some diatomic molecules». Transactions of the Faraday Society, 25, 1929, pàg. 668–665. DOI: 10.1039/TF9292500668.
* ↑ Lennard-Jones, J. E. «Wave Functions of Many-Electron Atoms». Mathematical Proceedings of the Cambridge Philosophical Society, 27, 3, 1931, pàg. 469. DOI: 10.1017/S0305004100010057.
* ↑ Lennard-Jones, J. E. «The electronic structure and the interaction of some simple radicals». Transactions of the Faraday Society, 30, 1934, pàg. 70–148. DOI: 10.1039/TF9343000070.
* ↑ Lennard-Jones, J. «The Molecular Orbital Theory of Chemical Valency. I. The Determination of Molecular Orbitals». Proceedings of the Royal Society A: Mathematical, Physical and Engineering Sciences, 198, 1052, 1949, pàg. 1. Bibcode: 1949RSPSA.198....1L. DOI: 10.1098/rspa.1949.0083.
* ↑ Hall, G. G.; Lennard-Jones, J. «The Molecular Orbital Theory of Chemical Valency. III. Properties of Molecular Orbitals». Proceedings of the Royal Society A: Mathematical, Physical and Engineering Sciences, 202, 1069, 1950, pàg. 155. Bibcode: 1950RSPSA.202..155H. DOI: 10.1098/rspa.1950.0091.
* ↑ Plantilla:NPG name
* ↑ The Lennard-Jones paper of 1929 and the foundations of Molecular Orbital Theory by George G. Hall
# Setmana Roja (Itàlia)

A Itàlia es coneix com la Setmana Roja (Settimana rossa en italià) als fets produïts durant aproximadament una setmana (del 7 al 14 de juny de 1914) desencadenats per la repressió contra una manifestació anarquista contra el militarisme, en la qual van morir tres persones a causa de les bales dels carabinieri (policia militar que compleix la funció de cos de seguretat interna a Itàlia).
Durant els dies següents, i em mig d'una vaga general, tot el país es va convertir en un polvorí, produint-se manifestacions en les que es van enfrontar de forma violenta tant els vaguistes com les forces de seguretat, i en els que Errico Malatesta va tenir una actuació destacada, i és el principal instigador de la protesta inicial Benito Mussolini, qui des de la tribuna del diari del Partit Socialista Italià, Avanti!, va agitar les masses durant mesos.
Europa entrava aquell any a la Primera Guerra Mundial i els diferents actors revolucionaris estaven en un moment àlgid del seu poder de convocatòria i mobilització. Intel·lectuals marxistes com per exemple, Rosa Luxemburg, veien l'escala bèl·lica que s'apropava com un instrument útil per als interessos de la burgesia, i per aquest motiu des del camp de les esquerres més combatives s'oposaven amb força a la deflagració.
Itàlia va acabar entrant en el conflicte; encara conservaven patents els efects de la setmana roja.

## Referències

* 1 2 Sternhell, Zeev; Sznajder, Mario; Ashéri, Maia. El nacimiento de la ideología fascista. Madrid: Siglo XXI de España Editores, 1994, p. 208 y 209. ISBN 8432308552.
* ↑ «La Settimana Rossa» (en itàlia). La Storia siamo noi. Itàlia: Rai Educational. Arxivat de l'original el 2011-05-21. [Consulta: 20 octubre 2014].
* ↑ Redacción «Suplementos. materiales de trabajo intelectual». . Anthropos Editorial [Barcelona], 1987 a 1994, p. 105 y 106. ISSN: 11302089.
* ↑ De Martino, Giulio; Bruzzese, Marina; Puleo, Alicia. Las filósofas: las mujeres protagonistas en la historia del pensamiento. Valencia: Universitat de València, 1996, p. 393. ISBN 8437614406.
* ↑ Gramsci, Antonio. Antonio Gramsci: Antología. México: Siglo XXI, 1984, p. 152 y 153. ISBN 9682302579.
* ↑ Haupt, Georges. El historiador y el movimiento social. Madrid: Siglo XXI de España Editores, 1986, p. 178 y 179. ISBN 8432305782.

## Vegeu també

* Setmana Roja a Argentina
* Setmana Roja a Espanya
# Barranc de Sant Joan (Senterada)

El barranc de Sant Joan és un barranc afluent del Flamisell. Discorre pels termes de la Pobla de Segur i Senterada, al Pallars Jussà.
Es forma al nord-oest del Roc de Sant Aventí, a la Solana del Cabo, molt a prop de l'extrem septentrional del terme municipal de la Pobla de Segur.
Discorre sempre cap al sud-oest, de forma paral·lela pel nord al barranc dels Molinassos, i va a aiguavessar en el Flamisell al sud del Pont de Lluçà.
La seva vall separa les carenes on es troben els antics pobles de Lluçà, al nord, i Reguard, al sud.
La vall és travessada pel Pont del Canal, un aqüeducte pertanyent a la canalització que du aigua des de la Presa de Senterada fins a la cambra de càrrega ubicada a la carena de Vileres per a la central de Pobla de Segur,

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de Sant Joan
# Anabarilius duoyiheensis

Anabarilius duoyiheensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Cockerell T. D. A. 1923. The scales of the cyprinid genus Barilius. Bull. Am. Mus. Nat. Hist. v. 48 (art. 14). 531-532.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhou, W. i G.-H. Cui, 1992. Anabarilius brevianalis, a new species from the Jinshajiang River basin, China (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 3(1):49-54.
# Rex Tillerson

Rex Wayne Tillerson (Wichita Falls, Texas, 23 de març de 1952) és un empresari americà i president i CEO de la petroliera ExxonMobil, la cinquena empresa més gran per capitalització borsària.
El 13 de desembre de 2016, el President electe Donald Trump va anunciar la nominació de Tillerson com a Secretari d'Estat dels Estats Units que substituiria, en cas de confirmació per part del Senat dels Estats Units, al Secretari actual John Kerry.
El 2004, esdevingué president i director d'ExxonMobil. L'1 de gener de 2006, Tillerson va ser elegit president del consell d'administració (chairman) i Executiu en cap (CEO), després de la jubilació de Lee Raymond.
Tillerson te lligams amb Vladímir Putin, els dos han estat associats des que Tillerson va representar els interessos d'Exxon dins Rússia mentre era primer ministre Borís Ieltsin. John Hamre, el president i CEO del Centre per Estudis Estratègics i Internacionals (on Tillerson és un membre del consell), va afirmar que Tillerson havia tingut molta relació amb Vladimir Putin, només per darrere de Henry Kissinger." També és un amic d'Igor Sechin, el dirigent de la facció siloviki del Kremlin, i considerat la segona persona més poderosa de Rússia, després del President Putin. El 2013 va rebre l'Ordre de l'Amistat de Rússia, la màxima distinció civil per a estrangers que entrega Moscou.
Tillerson està casat amb a Renda St. Clair, i tenen quatre fills. Resideix a Irving, Texas.

## Referències

* 1 2 Sancho, Víctor «El prorús Tillerson, pel camí de ser secretari d'Estat dels EUA». El Punt Avui, 13-12-2016.
* ↑ «Chart: The Largest Companies by Market Cap Over 15 Years».12-8-2016, [Consulta: 9-12-2016].
* ↑ Shear, Michael D.; Haberman, Maggie «Rex Tillerson, Exxon C.E.O., Chosen as Secretary of State». The New York Times, 12-12-2016. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Rex Tillerson serà el secretari d'Estat de Donald Trump». Ara, 13-12-2016.
* ↑ «ExxonMobil: Rex Tillerson». ExxonMobil. Arxivat de l'original el 2016-12-26. [Consulta: 13 desembre 2016].
* 1 2 Bradley Olson, Rex Tillerson, a Candidate for Secretary of State, Has Ties to Vladimir Putin, Wall Street Journal, 6-12-2016.
* ↑ Ioffe, Julia «What It Really Means to Be a ‘Friend of Putin'». Politico Magazine, 10-12-2016 [Consulta: 11-12-2016].
* ↑ Peleschuk, Dan«Think it's just Putin who runs Russia? Guess again Arxivat 2014-12-25 a Wayback Machine.». CNBC [Consulta: 11-12-2016].
* ↑ Kirdahy, Matthew «Teaching Leadership: Scouts Honor». Forbes, 4-9-2007 [Consulta: 5-9-2007].

## Enllaços externs

* Rolling Stone on “The Climate Killers: 17 polluters and deniers who are derailing efforts to curb the climate catastrophe.”
# Clarias gabonensis

Clarias gabonensis és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 36 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jordi Bäbler Bebié

Jordi Bäbler Bebié (Zúric, 9 d'agost de 1947 - Barcelona, 8 d'agost de 1990), conegut també com a Jorge Bäbler, fou un pilot d'automobilisme català d'origen suís. Es va morir a causa de les lesions sofertes en un accident de trànsit a l'autopista AP-7, a l'alçada d'Alcalà de Xivert. Era germà del també pilot Hansi Bäbler.
Establert a Catalunya des del 1954, s'inicià en el món dels ral·lis el 1968 tot guanyant el III Ral·li Tres Costes. Amb l'Escuderia Montjuïc fou Campió d'Espanya de velocitat per a turismes (1970) i guanyà les 3 Hores de Hockenheim. Com a pilot oficial de SEAT guanyà el Campionat d'Espanya de ral·lis el 1973 i tot seguit abandonà les competicions per tal de dedicar-se a gestionar la carrera del seu germà Hansi. El 1986 tornà a competir enquadrat en l'equip Nissan de raids, amb el qual quedà segon en el V Ral·li dels Faraons.

## Referències

* 1 2 «Jorge Bäbler Bebié». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Les nissagues familiars». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 265. ISBN 84-320-6249-9.

## Enllaços externs

* Article biogràfic sobre Jordi Bäbler Arxivat 2016-05-30 a Wayback Machine. (castellà)
# Angelo Genocchi

Angelo Genocchi (1817-1889) va ser un matemàtic italià.

## Vida i Obra

Tot i haver estat un estudiant destacat de matemàtiques durant els seus estudis secundaris, Genocchi va estudiar la carrera de lleis a la Facultat de Dret que hi havia a Piacenza després d'haver estat transferida des de Parma arrel dels motins de 1831. Es va graduar el 1838 i el 1840 va començar a exercir com advocat.
El 1845 és nomenat professor adjunt de la Facultat de Lleis i l'any següent catedràtic d'Institucions Civils. Però els fets revolucionaris de 1848 estroncaran la seva carrera d'advocat de províncies. Emigra a Torí i es posa a estudiar matemàtiques. El 1851 publica el seu primer article sobre teoria de nombres, una especialitat poc estudiada a la universitat torinesa.
El 1857 obté per oposició el lloc de suplent de la càtedra d'àlgebra i geometria, i després de successius canvis, arriba a catedràtic d'anàlisi infinitesimal el 1865, càrrec que exercitarà fins a la seva mort. En els últims anys tindrà com assistent a Giuseppe Peano amb qui publicarà el 1884, i després d'una forta polèmica entre mestre i deixeble, un tractat de càlcul diferencial i integral que va tenir molta influència en la matemàtica italiana posterior.
Genocchi va ser nomenat senador del regne d'Itàlia el 1886 i va ser membre de l'Acadèmia Torinesa de les Ciències (que va presidir els darrers anys de la seva vida) i de l'Accademia Nazionale dei Lincei.

## Referències

* 1 2 Giacardi, Dizionario Biografico degli Italiani - Volum 53.
* ↑ Caparrini, pàgina 62.
* ↑ Luciano [2007], pàgines 220-221.

## Bibliografia

* Caparrini, Sandro «A Walk Through Mathematical Turin» (en (anglès)). The Mathematical Intelligencer, Vol. 32, Num. 4, 2010, pàg. 59-68. DOI: 10.1007/s00283-010-9136-9. ISSN: 0343-6993.
* Carbone, Luciano; Gatto, Franco; Palladino, Romano. L'epistolario Cremona-Genocchi (1860-1886): la costituzione di una nuova figura di matematico nell'Italia unificata (en (italià)). L.S. Olschki, 2001. ISBN 9788822250445.
* Luciano, Erika «Il trattato Genocchi-Peano (1884) alla luce di documenti inediti» (en (italià)). Bollettino di storia delle scienze matematiche, Vol. 27, Num. 2, 2007, pàg. 219-264. Arxivat de l'original el 2017-01-13. ISSN: 0392-4432. Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine.
* Luciano, Erika «Un sessantenio di ricerca e di insegnamento dell'analisi a Torino: dalle lezioni di A. Genocchi ai corsi di G. Peano» (en (italià)). QUADERNI DI STORIA DELL'UNIVERSITÀ DI TORINO, Vol. 9, 2008, pàg. 27-149.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Angelo Genocchi» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Giacardi, Livia. «GENOCCHI, Angelo». Dizionario Biografico degli Italiani, 2000. [Consulta: 10 gener 2017].
# Riu Torysa

El riu Torysa és un riu de 129 km de llargària d'Eslovàquia. Neix a les muntanyes de Levoča i flueix a través de les ciutats de Lipany, Sabinov, Veľký Šariš i Prešov fins a la seva confluència amb el riu Hornád prop de Nižná Hutka, al sud-est de Košice.
# Clarias hilli

Clarias hilli és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Albert i conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Vichada

Vichada és un departament de Colòmbia, que fa frontera amb Veneçuela.

## Municipis

* Cumaribo
* La Primavera
* Puerto Carreño
* San Jose de Ocune
* Santa Rita
* Santa Rosalia
# Beat Amadeu

Beat Amadeu és el nom dels següents personatges:
* Beat Amadeu de Clermont el Vell, senyor d'Hauterive i monjo, pare d'Amadeu de Lausana.
* Beat Amadeu de Núria, llegendari pastor, eremita al Pirineu.
* Beat Amadeu IX de Savoia, duc de Savoia al segle xv.
* Beat Amadeu de Portugal, fundador de l'orde franciscà dels amadeïtes.