OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RNP

RNP té els següents significats:
* Renaixement Nacional de Polònia, partit polític de Polònia
* Rosa nel Pugno, federació de partits polítics històrica d'Itàlia
* Reagrupament Nacional Popular, partit polític històric de França
* Policia Nacional de Ruanda (del seu nom en anglès Rwanda National Police), cos de policia de Ruanda
* Registro Nacional de las Personas, organisme de registre civil d'Hondures
* Records of Natural Products, revista científica especialitzada en química dels productes naturals
* Reserva natural parcial, tipus de reserva natural definit pel Pla d'Espais d'Interès Natural de Catalunya
* Propietat de Radon–Nikodym (del seu nom en anglès Radon–Nikodym Property), aplicació del teorema de Radon–Nikodym a un espai de Banach
* Residu no perillós, residu que no suposa un perill per a l'activitat humana
* Ribonucleoproteïna, nucleoproteïna rica en uridina que pot actuar com a patogen
* Relació nucleoplasmàtica, relació entre el volum del nucli cel·lular i el del citoplasma
* Required Navigation Performance, requeriments necessaris per a una aeronau per a moure's dins d'un espai aeri determinat
# Magó (396 aC)

Magó (Μάγων) fou comandant de la marina cartaginesa sota Himilcó, en la guerra contra Dionís I el Vell (396 aC). Magó era un nom molt comú a Cartago i així de vegades és difícil distingir-les, sobretot quan només en tenim mencions breues.
Va dirigir la flota a la batalla de Catana. Hi va derrotar totalment als siracusans dirigits per Leptines, germà de Dionís, i hi va destruir un centenar de vaixells enemics. Al final de la desastrosa expedició, amb el retorn d'Himilcó a Àfrica, Magó fou nomenat comandant en cap a Sicília. Hi va conduir una política de cooperació amb els grecs i amb les tribus.
El 393 aC va avançar contra Messana però fou atacat i derrotat per Dionís I a Abacaenum, havent de restar aturat per un temps; el 392 aC va rebre reforços des de Sardenya i Àfrica i va reunir un exèrcit de vuitanta mil homes, amb els quals va avançar cap al cor de Sicília fins al riu Chrysas, però es va trobar amb Dió, que s'havia aliat a Agiris, tirà de Agírion, que li va tallar els subministraments i va obligar Magó a signar un tractat de pau que deixava als seus aliats sicilians en mans de Dionís.
Llavors va retornar a Cartago, on aviat fou elevat a la dignitat de sufet que exercia el 383 aC, quan es va reprendre la guerra amb Dionís. Magó va desembarcar a Sicília amb un gran exèrcit i es van produir diversos combats i finalment una gran batalla en la qual el mateix Magó va morir i els cartaginesos van ser derrotats.

## Referències

* 1 2 3 «Mago (2)». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
* ↑ «Mago (Μάγων)». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
* ↑ Sícul, Diodor; Oldfather, C.H. (trad). «Diod. 15.15». A: Diodorus of Sicily in Twelve Volumes with an English Translation (en grec antic, anglès). Vol. 4-8. Londres: William Heinemann, 1989.
# Sant Ambròs

«Sant Ambròs» té aquests significats:
* Biografies:
** Sant Ambròs de Milà (Trèveris, 339 – Milà, 397), bisbe de Milà
** Sant Ambròs i Simplici de Sant Joan de les Abadesses, màrtirs venerats com a sants al monestir de Sant Joan de les Abadesses, venerats
** Sant Ambròs de Siena 1286), frare dominicà, venerat com a beat per l'Església catòlica
* Organitzacions:
** Monges Eremites de l'Orde de Sant Ambròs ad Nemus, religioses de vots solemnes pertanyents a un orde mendicant femení
** Oblats dels Sants Ambròs i Carles, associació de sacerdots seculars i laics de
* Edificis:
** Sant Ambròs de Tor, capella romànica del poble de Tor, en el terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà. Es troba allunyada al nord-est
** Basílica de Sant Ambròs, església de Milà, dedicada al bisbe sant Ambròs
# Departament Magallanes

El departament de Magallanes és una de les entitats territorials en la qual es divideix la província de Santa Cruz (Argentina). Ocupa una superfície de 19.805 km² i la seva capital és Puerto San Julián. Limita al nord amb el departament Deseado, a l'oest amb el de Río Chico, al sud amb el de Departament Corpen Aike i a l'est amb l'oceà Atlàntic.
Fou anomenat en honor de l'explorador Magalhãnes, ja que ell i el seu sèquit foren els primers europeus en explorar les costes d'aquesta demarcació. De fet visqueren durant un hivern austral a la badia de San Julián, lloc famós per ser el primer indret de l'Argentina en celebrar-se una missa catòlica. Després del pas de l'expedició, l'actual departament quedà despoblat d'europeus fins que l'any 1780 es fundà una colònia espanyola anomenada Florida Blanca, prop dels terrenys de l'actual ciutat de Puerto Julián. L'any 1901 es fundà l'actual ciutat de San Julián arrel de l'augment de població lligada a l'activitat econòmica relacionada amb la ramaderia ovina per a la producció de llana.

## Localitats

* Puerto San Julián
* El Salado
* Bella Vista

## Demografia

Evolució poblacional del departament Magallanes segons diferents censos nacionals :
| | 1914 | 1947 | 1960 | 1970 | 1980 | 1991 | 2001 | 2010 | 2019 |
| Població | 1.203 | 4.405 | 4.029 | 4.603 | 4.627 | 5.314 | 6.536 | 9.202 | 12.080 |
| Variació | - | +266,16% | -8,53% | +14,24% | +0,52% | +14,84% | +22,99% | +40,79% | +31,13% |

## Notes

* ↑ Dades de l'INDEC.

## Referències

* ↑ Bernal, 17 de enero de 2015, p. 4-6.
* ↑ «Historia de Puerto San Julián». patagonia-argentina.com. [Consulta: 13 setembre 2019].
# Tempus

Tempus és una composició poètica en sard de Giulio Angioni publicada en 2008 per CUEC.
Tempus dona veu a un ancià de Fraus que es remunta en el temps amb els seus records, col·locant-los en la seva vida, sinó també en la història local i mundial del segle xx.
El 2012 es va publicar un audiollibre amb la veu de l'autor: Giulio Angioni legge Tempus (CUEC): ISBN 978-88-8467-766-2

## Vegeu també

* Giulio Angioni
* Assandira
* Sa laurera

## Enllaços externs

* Sardegna DigitalLibrary - Giulio Angioni Tempus Arxivat 2015-01-12 a Wayback Machine.
* Obres de Giulio Angioni
Viccionari
# ¿Crimen imposible?

¿Crimen imposible? és una pel·lícula espanyola de 1954 dirigida per César Fernández Ardavín i protagonitzada per José Suárez, Félix Fernández i Silvia Morgan.

## Sinopsi

Es tracta de la investigació de l'assassinat d'un novel·lista famós en una habitació tancada per dins i fora, i no és suïcidi perquè hi ha indicis de lluita i de que va morir d'un tret a l'esquena.

## Repartiment

* José Suárez - Alberto
* Félix Fernández - Antonio Olmeda
* Silvia Morgan - María
* Ángel Picazo - Luis Escobedo
* Francisco Arenzana - Camarero
* Gérard Tichy - Eugenio Certal
* Irene Caba Alba - Portera
* Francisco Sánchez - Agente Garcelán
* Antonio Abad Ojuel
* Manuel Amado
* Manuel Arbó - Inspector jefe
* Juan Chacot
* Nani Fernández
* Manuel Guitián - Guía en museo
* Luis Moscatelli
* José G. Rey
* José Riesgo
* Salvador Soler Marí
* Vicente Ávila

## Referències

* ↑ Bentley p.129

## Bibliografia

* Bentley, Bernard. A Companion to Spanish Cinema. Boydell & Brewer 2008.
# RN 116

La RN 116 o N116 amb les sigles RN 116 volen dir Route Nationale 116 i s'usen perquè, dins de la xarxa viària francesa, la carretera que uneix Puigcerdà amb Perpinyà té la categoria de carretera nacional.
Aquesta carretera, que té una longitud d'un poc més de cent quilòmetres, segueix el curs de la Tet des le la plana litoral del Rosselló fins als altiplans de la Cerdanya; a la Guingueta d'Ix, enllaça amb la N 20 (ruta europea E09), que arriba a París passant pel túnel de Pimorent (o el port de Pimorent) i anant cap a Foix i Tolosa. A Puigcerdà, hom pot enllaçar amb la N-152 i la N-260 cap a La Seu d'Urgell i cap a Andorra o bé amb el Túnel del Cadí i l'Eix del Llobregat (C-16) cap a Berga i Barcelona.

## Recorregut

Des de Perpinyà fins a Puigcerdà, la RN 116 passa per les localitats següents:
* Perpinyà
* El Soler
* Sant Feliu d'Avall
* Sant Feliu d'Amunt
* Millars
* Nefiac
* Illa
* Vinçà
* Marqueixanes
* Prada
* Rià i Cirac
* Vilafranca de Conflent
* Serdinyà
* Joncet
* Oleta
* Toès
* Fontpedrosa
* Fetges
* Montlluís
* Sallagosa
* Santa Llocaia
* Ix
* La Guingueta d'Ix

## Millores

Durant la dècada de 1990, el tram entre Perpinyà i Illa va ser ampliat per tenir dos carrils en cada sentit de la marxa; ara bé, a partir d'Illa, la carretera torna a tenir només tres carrils; un cop passada Vilafranca de Conflent, la carretera esdevé més sinuosa, passant pel mig dels pobles, com és el cas de Joncet.
# Participació (eleccions)

* Per a altres significats, vegeu «Participació (imprès)».
La participació és el nombre d'electors que realment exerceixen el seu dret de vot en les eleccions. Es pot expressar en valors absoluts o en percentatges sobre el cens. La suma dels valors absoluts de l'abstenció i la participació sumen el cens electoral. La suma de tots dos percentatges és, òbviament, 100, ja que són conceptes complementaris. Segons l'àmbit, es pot parlar de participació en una mesa, en un municipi, en una circumscripció o en el total de l'àmbit electoral.

## Referències

* ↑ «Glossari electoral». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 març 2013].
# Pegmatita

La pegmatita és una roca ígnia que té una mida de gra que ronda els 20 mm. Les roques amb aquesta mida de gra són anomenades pegmatites. La majoria de les pegmatites estan compostes per granit, que conté quars, feldespat i mica. Les pegmatites són importants atès que contenen minerals poc freqüents a la terra i també pedres precioses, com ara aiguamarina, turmalina, topazi, fluorita i apatita. De vegades es troben barrejades amb minerals compostos per estany i tungstè.
Els minerals amb una textura cristal·lina i grànuls, que tenen cristalls grans són el resultat d'un refredament lent del magma, i que els que tenen cristalls més petits són el resultat de refredaments més ràpid del magma. Tanmateix, la pegmatita és una excepció a aquesta regla.
La forma més comuna de trobar aquest mineral és a les intrusions granítiques. Poden formar bosses que continguen boniques formacions cristal·lines. Això és perquè els cristalls són lliures de créixer en l'espai de la borsa sense distorsionar. Aquest mineral està format per magma refredat ràpidament, de vegades en qüestió de dies. De vegades, apareix en forma de dics o sills. Per raons encara desconegudes, aquesta roca pot desenvolupar grans vidres malgrat el seu relatiu ràpid refredament. La hipòtesi més estudiada seria l'acció de l'aigua, que és molt important en tots els processos de cristal·lització.
Malgrat el seu ràpid refredament, la pegmatita pot tenir grans cristalls, de vegades arriben a mesurar diversos metres de llarg. L'acció de l'aigua pot concentrar elements poc comuns en la pegmatita. Així doncs, no és massa estrany trobar minerals poc freqüents o pedres precioses. La pegmatita és per tant una font de minerals poc freqüents com la columbita o la tantalita.

## Referències

* ↑ Elena Druguet and Jordi Carreras, Folds and Shear Zones at Cap de Creus, 2019, Field Trip Guide, Itinerary 1, semanticscholar.org.
# Pentti Uotinen

Pentti Uotinen (Orimattila, 27 de setembre de 1931 - Lahti, 3 de novembre de 2010) fou un saltador d'esquí finlandès que va competir durant la dècada de 1950.
En el seu palmarès destaca la victòria al Torneig dels Quatre Trampolins de 1956-57, edició en la què guanyà la prova d'Oberstdorf. El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Oslo, on fou vuitè en la prova del salt llarg del programa de salt amb esquís.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Pentti Uotinen». [Consulta: 2 abril 2022].
* ↑ «UOTINEN P. - Athlete Information». [Consulta: 2 abril 2022].
# Pentti Nikula

Pentti Nikula (Somero, 3 de febrer de 1939) és un atleta finlandès, ja retirat, especialista en el salt amb perxa, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on fou setè en la prova del salt amb perxa del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en la prova del salt amb perxa del Campionat d'Europa d'atletisme de 1962, per davant Rudolf Tomášek i Kauko Nyström, així com dos campionats finlandesos a l'aire lliure, el 1962 i 1964; i un en pista coberta, el 1964. Va batre el rècord nacional en sis ocasions i fou el primer atleta finlandès en superar els 5 metres. El 22 de juny de 1962 va establir un nou rècord del món de l'especialitat en saltar els 4,94 metres.

## Millors marques

* Salt amb perxa. 5.10 metres (1963)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Pentti Eskola». [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «Finnish Championships». [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ «Finnish Indoor Championships». [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ Waśko, Janusz. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 2 octubre 2022].
# Pastor

«Pastor» té aquests significats:
* Oficis:
** Pastor (ofici), persona que du el bestiar a pasturar
** Pastor (clergat), guia espiritual entre els cristians
* Gossos:
** Pastor alemany, raça de gossos d'atura d'origen alemany
** Gos d'atura català o pastor català, raça de gossos d'atura d'origen català
** Pastor dels Pirineus, raça de gossos d'atura originària del Pirineu
* Miscel·lania:
** Bon Pastor, nom metafòric aplicat a Jesús de Natzaret
** Bon Pastor (Sant Andreu), barri del districte de Sant Andreu a Barcelona
** Juli Pastor que va ser defensat per Plini el Jove a la cort dels centumvirs durant el regnat de Domicià
** Aeci Pastor, retòric esmentat per Sèneca el Vell
** Juni Pastor Luci Cesenni Savi, cònsol de l'Imperi Romà l'any 163
** Ana Pastor, diversos personatges
** Marta María Pastor (Madrid, 1960), periodista i poeta espanyola
** Pastor (gènere) - Gènere d'ocells de la família dels estúrnids
Viccionari
# Pastofòria

La pastofòria (o les pastofòries) és un aplec de dues sales presents en algunes esglésies paleocristianes i de vegades romanes d'Orient. En particular, es tracta de dues cambres de base quadrada o rectangular que es troben simètricament als costats de l'absis principal. A la sala de l'esquerra (anomenada pròtesi) es conserven les ofrenes de la missa dels fidels, mentre que en la de la dreta (anomenada diacònicon o diacònic) s'hi custodiaven els calzes i objectes litúrgics, com en les actuals sagristies.
L'ús de les pastofòries és típicament constantinopolità i n'hi ha, per exemple, en àrees d'influència romana d'Orient, com als monuments paleocristians de Ravenna, a Ravenna (Itàlia).

## Referències

* ↑ «pastofòria». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «pastofòries». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «pròtesi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «diacònicon». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «diacònic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Vegeu també

* Monuments paleocristians de Ravenna
* Sagristia

## Bibliografia

* Pasquale Testini, Archeologia cristiana, Edipuglia, Bari 1980.
# Peter Frankl

Peter Frankl (hongarès: Frankl Péter) (Budapest, 2 d'octubre de 1935) és un pianista britànic d'origen hongarès. Interpreta principalment música de l'època clàssica (en particular Mozart), l'època romàntica i l'inici del període modern. Els seus enregistraments inclouen la música per a piano completa de Debussy i Schumann.
Després d'estudiar a l'Acadèmia de Música Franz Liszt de Budapest, Frankl va guanyar diversos concursos de piano a finals dels anys cinquanta. Va debutar al concert a Londres el 1962 i va actuar per primera vegada a Nova York el 1967 quan va aparèixer amb la Cleveland Orchestra sota la direcció de George Szell. També va estudiar amb Maria Curcio, l'última i favorita alumna d'Artur Schnabel. Des de llavors ha aparegut com a solista amb moltes altres orquestres i directors. Ha estat convidat a molts festivals internacionals, per exemple interpretant el concert de piano Britten amb el compositor dirigint al Festival Internacional d'Edimburg.
El repertori de Frankl també inclou música de cambra. Eleanor Warren de la BBC va formar una col·laboració a llarg termini entre Frankl i el seu compatriota violinista György Pauk i el violoncel·lista nord-americà Ralph Kirshbaum. Més tard, la BBC va encarregar Fourteen Little Pictures de James MacMillan amb motiu del 25è aniversari del seu trio el 1997.
Frankl és professor de piano a la "Yale School of Music de New Haven", Connecticut. També és mestre en línia a i "Classical Academy" amb qui ha enregistrat diverses classes magistrals en línia.

## Referències

* ↑ Immelman, Niel (13 abril 2009). "Obituary: Maria Curcio". Theguardian.com. Consultat 7 agost 2020.
* ↑ Jean-Pierre Thiollet, 88 notes pour piano solo, "Solo nec plus ultra", Neva Editions, 2015, p.52. ISBN 978 2 3505 5192 0.
* ↑ Tony Fell, ‘Warren, Eleanor Catherine Rutherford (1919–2005)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, Jan 2009; online edn, Jan 2011 consultat el 23 Nov 2015
* ↑ James MacMillan Composer's Notes
* ↑ Peter Frankl". iClassical-academy.com. Consultat 2019-08-29.

## Enllaços externs

* https://www.peterfrankl.co.uk Arxivat 2021-12-20 a Wayback Machine.
# Pampanga (desambiguació)

«Pampanga» té aquests significats:
* Pampanga, província de les Filipines
* Riu Pampanga
* Pampanga (llengua)
# Paul Guillaume Farges

Paul Guillaume Farges (Monclar-de-Quercy, Tarn i Garona, 1844 – Chongqing, 1912) va ser un botànic i col·leccionista de plantes francès, missioner a la Xina.
L'any 1867 s'establí a la Xina, i residí al nord-est de Sichuan fins al 1903, quan es traslladà a Chongqing, on el trobà la mort.
Aplegà més de 4.000 mostres de plantes, moltes d'elles noves per a la ciència, que trameté al Museu Nacional d'Història Natural a París, on foren anomenades i descrites pel botànic Adrien René Franchet. De Farges és la primera (1897) introducció del kiwi (actinidia chinensis en aquell moment, actinidia deliciosa actualment) a Europa, per mitjà de les llavors que enviava al viver de Maurice Vilmorin Arxivat 2008-03-14 a Wayback Machine..

## Plantes batejades en honor seu

Hom l'ha honorat posant el seu nom al gènere de bambús Fargesia i a diverses espècies vegetals: Abelia fargesii, Abies fargesii (o avet de Farges), Aralia fargesii, Arisaema fargesii, Bashania fargesii, Betula fargesii (o bedoll de Farges), Calanthe fargesii, Carpinus fargesii (o carpí de Farges), Catalpa fargesii, Clematis fargesii (Clematis "Paul Farges" com a nom comercial), Clethra fargesii, Corylus fargesii (o avellaner de Farges), Cypripedium fargesii, Decaisnea fargesii, Epigeneium fargesii, Geranium fargesii (o gerani de Farges), Habenaria fargesii, Heracleum fargesii, Ilex fargesii, Lilium fargesii (o lliri de Farges), Lonicera fargesii, Paris fargesii, Paulownia fargesii, Rhododendron fargesii, Scrophularia fargesii, Torreya fargesii, Veronica fargesii, Viscum fargesii (o viscum de Farges).

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* Paul Guillaume Farges (francès)
# Paul Janes

Paul Janes (11 de març d e 1912 - 12 de juny de 1987) fou un futbolista alemany de la dècada de 1930.
Fou 71 cops internacional amb la selecció alemanya amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1934 i 1938.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Fortuna Düsseldorf durant quasi tota la seva carrera.

## Referències

* ↑ International career
* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 21 gener 2013. [Consulta: 1r desembre 2012]. Arxivat 2013-01-21 at Archive.is
* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Leverkusen who's who
Paul Janes amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 1934
1 Jakob •
2 Bender •
3 Albrecht •
4 Busch •
5 Conen •
6 Dienert •
7 Gramlich •
8 Haringer •
9 Heidemann •
10 Hohmann •
11 Janes •
12 Buchloh •
13 Kobierski •
14 Kreß •
15 Lehner •
16 Münzenberg •
17 Noack •
18 Schwartz •
19 Siffling •
20 Streb •
21 Szepan •
22 Zielinski •
Seleccionador: Nerz
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 1938
1 Buchloh •
2 Jakob •
3 Raftl •
4 Janes •
5 Schmaus •
6 Goldbrunner •
7 Kitzinger •
8 Kupfer •
9 Mock •
10 Münzenberg •
11 Wagner •
12 Gauchel •
13 Gellesch •
14 Hahnemann •
15 Lehner •
16 Neumer •
17 Pesser •
18 Siffling •
19 Skoumal •
20 Streitle •
21 Stroh •
22 Szepan •
Seleccionador: Herberger :
# Paul Jaspar

Paul Jaspar (Lieja, 23 de juny de 1859 - 18 de febrer de 1945) fou un arquitecte belga que projectà uns quants edificis inspirats en l'art nouveau a Lieja i Brussel·les. Paul Jaspar va estudiar a l'Acadèmia de Belles Arts de Lieja, entre el 1876 i el 1878, i a l'Acadèmia Reial de Belles Arts de Brussel·les, entre 1878 i 1883, on fou condeixeble de Victor Horta i de Paul Hankar. El 1879, entrà al taller d'Henri Beyaert al mateix temps que Paul Hankar. El 1884, retornà a Lieja, on feu alguns edificis inspirats en l'art nouveau sota la influència del seu cunyat Paul Hankar. Mort d'un accident cerebrovascular, Paul Jaspar fou enterrat al cementiri de Robermont. A la Biblioteca Chiroux de Lièga es conserva un fons documentat de Jaspar.
# Pla del Fideuer

El Pla del Fideuer és un coll de muntanya situat entre Puigventós, el Puig Cendrós i les Roques de l'Afrau. Aquest coll és fronterer entre els municipis d'Olesa de Montserrat, al sud, i Vacarisses, al nord.

## Referències

* ↑ Soler Gironès, Joan. Guia Excursionista. Olesa de Montserrat i entorns. Olesa de Montserrat: Comunitat Minera Olesana, 2012, p. 200.
* ↑ «Puig Cendrós». [Consulta: 23 novembre 2020].
# Piranga hepàtica

La piranga hepàtica (Piranga hepatica) és un ocell de la família dels cardinàlids (Cardinalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes i boscos a les terres altes des del sud-est de Califòrnia, nord-oest i centre d'Arizona, oest de Colorado, nord de Nou Mèxic, oest de Texas, Nuevo León i Tamaulipas, cap al sud, fins al nord de Nicaragua.

## Referències

* ↑ «Piranga hepàtica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
# Peixoto

Peixoto és el nom dels següents personatges:
* Alvarenga Peixoto (1742-1792), advocat i poeta brasiler
* Daniel Peixoto (1986-), cantant pop brasiler
* Delfim Peixoto (1941-2016), polític brasiler
* Floriano Peixoto (1839-1895), militar i polític brasiler
* João Paulo Peixoto (1964-), empresari i professor portuguès
* João Peixoto Alves (1941-), ciclista portuguès
* José Luís Peixoto (1974-), escriptor i poeta portuguès
* José Pinto Peixoto (1922-1996), meteoròleg portuguès
* Júlio Afrânio Peixoto (1876-1947), metge, polític i historiador brasiler
* Marília Chaves Peixoto (1921-1961), matemàtica brasilera, esposa de Maurício Peixoto
* Mário Peixoto (1908-1992), cineasta i escriptor brasiler
* Maurício Peixoto (1921-2019), matemàtic brasiler, marit de Marília Chaves Peixoto
* Paulo César Silva Peixoto (1980-), futbolista portuguès
Peixoto és el nom dels següents llocs:
* Bairro Peixoto, regió de Rio de Janeiro, Brasil
* Gavião Peixoto, municipi de l'Estat de São Paulo, Brasil
* Peixoto de Azevedo, municipi del Mato Grosso, Brasil
# Pestxànoie

«Pestxànoie» té aquests significats:

## Crimea

* Pisxàne (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Pestxànoie (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Pestxànoie (Nóvgorod), localitat de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia
# Pestxànoie (Nóvgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Pestxànoie».
Pestxànoie (en rus: Песчаное) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 44 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.