OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat del Món de Trial 2001

La temporada de 2001 del Campionat del Món de trial fou la 27a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 9 proves puntuables, celebrades entre el 20 d'abril i el 2 de setembre. La prova inaugural, de dos dies de durada, fou el Trial de Sant Llorenç -disputat a Sant Joan de les Abadesses- que tornava a Catalunya després d'un parèntesi de dos anys.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dougie Lampkin | Montesa | 328 |
| 2 | Takahisa Fujinami | Honda | 255 |
| 3 | Marc Freixa | Sherco | 239 |
| 4 | Graham Jarvis | Sherco | 231 |
| 5 | Adam Raga | Gas Gas | 202 |
| 6 | Albert Cabestany | Beta | 169 |
| 7 | Marc Colomer | Gas Gas | 160 |
| 8 | David Cobos | Montesa | 145 |
| 9 | Kenichi Kuroyama | Beta | 145 |
| 10 | Steve Colley | Gas Gas | 110 |

## Referències

* ↑ «Mundial de trial» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 23-04-2001. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «FIM Trial World Championship. 2001» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «Individual World Championship for Trial. Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2001. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1906

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1906 es va celebrar a Ginebra (Suïssa) del 29 de juliol al 5 d'agost de 1906. En total es va competir en 4 disciplines, 2 de professionals i 2 d'amateurs.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Thorvald Ellegaard Dinamarca | Gabriel Poulain França | Émile Friol França |
| Darrere moto | Louis Darragon França | Arthur Vanderstuyft Bèlgica | Jules Schwitzguébel Suïssa |

### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Francesco Verri Itàlia | Émile Delage França | Dario Rondelli França |
| Darrere moto | Maurice Bardonneau França | Victor Tubbax Bèlgica | Émile Eigeldinger França |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 2 | Dinamarca | 1 | 0 | 0 | 1 |
| - | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Bèlgica | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 5 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Cafè turc

El cafè turc (conegut, segons el país, també com a cafè, simplement, o cafè armeni, cafè grec, cafè xipriota, etc.) és una manera de preparar el cafè, consistent a afegir el cafè en pols (una o dues cullerades per persona) amb sucre directament en aigua molt calenta, remenar amb una cullera, escalfar-lo fins que bulli i servir-lo. Abans els grans de cafè s'havien de moldre a mà en un morter. El resultat, quan està ben fet, és una beguda en què no se senten les partícules de cafè, tot i que sol quedar-ne un pòsit al fons de la tassa, i en canvi hi ha una capa gruixuda i espessa d'escuma de color cafè a la superfície. Es pot acompanyar d'unes delícies turques.
És considerat com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat per la Unesco.

## Grècia

A Grècia aquest cafè es coneix actualment com cafè grec (grec: ελληνικός καφές), tot i que abans de la invasió turca del nord de Xipre el juliol de 1974 se'n deia cafè turc (grec: τούρκικος καφές). Algunes dades de l'any 2002 indiquen que el consum de cafè grec baixà molt lleugerament i de manera progressiva a finals del segle xx i a principis del xxi, al voltant d'un 1% a l'any. L'any 2002, el 60% del cafè consumit a Grècia era cafè grec; i l'any 2006, el 53,1%. El cafè grec és preferit pels adults de més de 35 anys, especialment pels més grans, mentre que els joves prefereixen altres tipus de cafè, cosa que explica el descens progressiu de les vendes.
Hi ha gent que afirma llegir el futur als pòsits del cafè grec, interpretant les formes que fan les partícules sòlides que resten al fons de la tassa. En acabar el cafè, cal girar la tassa formant cercles de manera que les restes es posen al fons i a la paret de la tassa. Aleshores, es posa la tassa de l'inrevés, es fa una creu amb el dit damunt o es diu alguna oració i després d'uns minuts, quan les restes de cafè s'han assecat, se li pot donar la volta i practicar l'endevinació.

## Xipre

A Xipre del Sud s'anomena cafè xipriota (grec: κυπριακός καφές) des de la invasió turca del nord de Xipre. El pot especial per al cafè que es fa servir en el procés de preparació s'anomena briki.

## Vegeu també

* Cafè de terebint.
* Te turc.

## Referències

* ↑ «Türk kahvesi, UNESCO'nun listesinde». trthaber. Arxivat de l'original el 2015-06-01 [Consulta: 11 novembre 2014].
* ↑ «Türk kahvesi Unesco korumasında» (en turc). Hurriyet.
* ↑ Robert Browning, Medieval and Modern Greek, 1983. ISBN 0521299780. p. 16.
* 1 2 3 Σταθερή η κατανάλωση καφέ στην ελληνική αγορά. Ο καφές espresso αναμένεται να κερδίσει σημαντικό μερίδιο Arxivat 2011-10-18 a Wayback Machine. www.plant-management.gr 20 de setembre del 2002 (grec)
* ↑ Κορεσμένη η αγορά καφέ: Από τον καφέ στη χόβολη, στη νέα εποχή με στιγμιαίο, φίλτρου και espresso Arxivat 2010-03-26 a Wayback Machine. www.express.gr (grec)
* ↑ Llegir el futur amb el cafè per Internet Arxivat 2011-02-07 a Wayback Machine. kafetzou.com (grec)
* ↑ Πώς διαβάζουμε τον καφέ asteriskos.wordpress.com 19 de març del 2009 (grec)
# Bàrixevo

Bàrixevo (en rus: Барышево) és un poble de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 5.195 habitants, pertany al districte de Novossibirsk.

## Referències

* ↑ «детский сад "Лукоморье"».
# Can Cerdanya

Can Cerdanya de Grions és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. No s'ha de confondre amb Can Cerdanya de Belluga.

## Descripció

Masia aïllada, orientada al sud, situada al nucli de Grions.
L'edifici, de planta baixa i pis, està cobert per un teulat a doble vessant desigual, desaiguat a les façanes principal i posterior.
A la façana principal, a la planta baixa hi ha la porta d'entrada en arc escarsser i dues finestres en arc de llinda, protegides per una reixa de ferro forjat semicirculars, coronades per una mena de mig cupulí.
Al primer pis, tres balcons en arc de llinda amb balcons de ferro forjat.
Annex al costat esquerre, hi ha una galeria d'arcades amb pilars quadrats i balaustrada amb pedra. Just al costat, una garita amb espitlleres (antigament, la casa s'acabava just a la garita. La galeria, va fer perdre l'ús defensiu de la garita).
Al costat dret hi ha una petita dependència.
Algunes façanes estan arrebossades i pintades d'un color rosat, i altres conserven la pedra vista.
La casa té una dada en una rajola que la situa el 1867. Degut a les reformes dutes a terme cap el 1980, van ser trobades diverses caixes de plom colgades a terra, dintre de les quals hi ha papers de diaris posats per a protegir el material. Alguns d'aquests diaris són del segle xix (1827).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Cerdanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Volta a Colòmbia femenina

El Volta a Colòmbia femenina és una competició ciclista per etapes de categoria femenina que es disputa a Colòmbia. Creada al 2016, antigament ja havia existit una altra cursa amb aquest nom.

## Palmarès 1987-1992

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 1987 | Jeannie Longo | Imelda Chiappa | Cecile Odin |
| 1988 | Jeannie Longo | Cecile Odin | Virginie Lafargue |
| 1989 | Lucilla Rodríguez | Rasa Polikeviciute | Nelly Alba |
| 1991 | Natalja Grinina | Evelyne Müller | Nelly Alba |
| 1992 | Maritza Corredor | Nelly Alba | Rosa María Aponte |

## Palmarès 2016-

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2016 | Ana Sanabria Sánchez | Lilibeth Chacón García | Lorena Colmenares |
| 2017 | Ana Sanabria Sánchez | Lilibeth Chacón García | Blanca Moreno |
| 2018 | Ana Sanabria Sánchez | Blanca Moreno | Marcela Prieto |
| 2019 | Aranza Valentina Villalón Sanchez | Camila Valbuena | Natalia Muñoz Ruiz |
| 2020 | Miryam Núñez | Lorena Colmenares | Lina Marcela Hernández |
| 2021 | Lilibeth Chacón García | Aranza Valentina Villalón Sanchez | Miryam Núñez |
| 2022 | Diana Peñuela | Lina Marcela Hernández | Anet Barrera Esparza |
| 2023 | Lilibeth Chacón García | Diana Peñuela | Ana Sanabria Sánchez |
| 2024 | Lilibeth Chacón García | Nadia Gontova | Estefanía Herrera |

## Vegeu també

* Volta a Colòmbia

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Palmarès a cyclebase.nl
# Albiez-le-Jeune

Albiez-le-Jeune és un municipi francès situat al departament de la Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 104 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Albiez-le-Jeune era de 104 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 150 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família i 102 eren segones residències. 114 eren cases i 35 eren apartaments. Dels 48 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 8 en tenien dues, 11 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 25 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Albiez-le-Jeune el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 45 eren actives i 17 eren inactives. De les 45 persones actives 42 estaven ocupades (21 homes i 21 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 17 persones inactives 7 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 2 d'entitats de l'administració pública.
L'any 2000 a Albiez-le-Jeune hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Albiez-le-Jeune a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Albiez-le-Jeune a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Riu Cervaro

El Cervaro és un petit riu d'Itàlia, a la Pulla, que desaigua a la mar Adriàtica prop de Siponto-Mafredonia a Foggia. Neix vora les comunes de Zungoli, Anzano i al terme de Monteleone di Puglia. Té 107 km de llargària i desemboca a la mar Adriàtica.
El seu nom en llatí era Cerbalus. Només l'anomena Plini el Vell, i diu que era el límit pel nord del territori dels daunis. Neix als Apenins als límits del Sàmnium, prop d'Ariano, passa per Bovino (Vibinum), i després de travessar la plana de la Pulla, rep les aigües del Candelaro just abans d'entrar a l'Adriàtic prop de Sipontum. L'historiador Procopi parla d'un lloc anomenat Cervarium (Κερβάριον) a la Pulla, que prenia el seu nom d'aquest riu.

## Referències

* ↑ Pacini, Renzo. La pesca. Florència: Sansoni, 1967, p. 584.
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 11
* ↑ Smith, William (ed.). «Cerbalus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 abril 2023].
# Eleccions legislatives eslovenes de 2000

Les Eleccions legislatives eslovenes de 2000 se celebraren el 15 d'octubre de 2000 per a renovar els 90 membres de l'Assemblea Nacional d'Eslovènia. El partit més votat fou el Liberal Democràcia d'Eslovènia, i el seu líder Anton Rop fou nomenat primer ministre d'Eslovènia.

## Resultats

| | Liberal Democràcia d'Eslovènia (LDS) | 390.306 | 36,26 | 34 / 90 | 9 |
| | Partit Social Democràtic Eslovè (SDSS) | 170.228 | 15,81 | 14 / 90 | 2 |
| | Llista Unida dels Socialdemòcrates (ZLSD) | 130.039 | 12,08 | 11 / 90 | 2 |
| | Partit Popular Eslovè (SLS) | 102.691 | 9,54 | 9 / 90 | 20 |
| | Nova Eslovènia – Partit Popular Cristià (NSi) | 93.247 | 8,66 | 8 / 90 | Nou |
| | Partit Democràtic dels Pensionistes d'Eslovènia (DeSUS) | 55.634 | 5,17 | 4 / 90 | 1 |
| | Partit Nacional Eslovè (SNS) | 42.214 | 4,39 | 4 / 90 | = |
| | Partit dels Joves d'Eslovènia (SMS) | 46.674 | 4,34 | 4 / 90 | Nou |
| | Altres | 40.447 | 3,76 | - | - |
| | Minories hongaresa i italiana | — | — | 2 / 90 | = |
| Total (participació 70,14%) | Total (participació 70,14%) | 1.076.520 | 100.0 | 90 | |

## Referències

* ↑ «SLOVENIA: parliamentary elections Drzavni zbor Republike Slovenije, 2000». [Consulta: 18 agost 2024].
# Eleccions al Consell Insular d'Eivissa de 2007

Les eleccions al Consell Insular d'Eivissa de 2007 foren una cita electoral que se celebraren el 27 de maig de 2007. Tenien dret a votar tots els ciutadans majors de 18 anys empadronats a Eivissa abans de l'1 de març de 2007, que foren 79.961. Constitueixen el primer cop que s'escullen per separat els representants del Consell Insular d'Eivissa i els de Formentera, tal com estableix l'Estatut d'Autonomia de les Illes Balears de 2007.

## Candidatures

Totes les candidatures van ser presentades a la Junta Electoral escaient i aprovades. A més, van ser publicades al Butlletí Oficial de les Illes Balears (BOIB).
| Partit | Candidat |
| Democracia Nacional (DN) | Ramsés Araujo Oyonarte |
| Democracia Pitiusa (DP) | María José Torres Cardona |
| Grup Verd Europeu (GVE) | José Ribas Ribas |
| Partit Popular (PP) | Pere Palau |
| PSOE-Eivissa pel Canvi (PSOE-ExC) | Xico Tarrés |
| Unión Cívica (UC) | Juan Francisco Bermejo Garrido |

## Resultats

Els resultats foren molt ajustats i a falta dels vots del CERA (CEns de Residents Absents) PSOE-ExC es va imposar per tan sols 53 vots al PP. Finalment amb el recompte dels vots dels residents absents el PSOE-ExC veié reduïda la seva diferència a 37, però no provocà cap canvi. El PSOE-ExC aconseguí 7 consellers, mentre que el PP n'aconseguí sis. La resta de partits no obtingué vots suficients per tenir cap representat.
Xico Tarrés, candidat del PSOE-ExC, aconseguí remuntar els pèssims resultats obtinguts pel Pacte Progressista en les eleccions de l'anterior legislatura. Per altra banda, Pere Palau, candidat del PP, aconseguí 1.345 vots menys que el 2003 i 3,22 punts menys en percentatge de vots (50,4% en 2003 per 46,68% en 2007), mentre que el seu contrincant del PSOE-ExC ha obtingut 3.810 vots més i passa d'un percentatge de 37,8% dels vots a un 46,8%.
| Candidatures | Vots | Percentatge | Consellers |
| PSOE-ExC | 19.466 | 46,78% | 7 |
| PP | 19.428 | 46,69% | 6 |
| Grup Verd Europeu | 801 | 1,93% | 0 |
| Democracia Pitiusa | 470 | 1,13% | 0 |
| Unión Cívica | 296 | 0,71% | 0 |
| Democracia Nacional | 150 | 0,36% | 0 |
Font: Govern de les Illes Balears

## Referències

* ↑ El recompte dels vots de l'estranger ratifica la majoria de Tarrés al Consell (Diario de Ibiza)
* ↑ [http://www.eleccionsbalears.com/descargas/Resultats%20Consell%20d'Eivissa.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D EleccionsBalears.com PDF.]
# Eleccions generals d'Irlanda del Nord de 1949

Les eleccions generals d'Irlanda del Nord de 1949 es van celebrar el 19 de febrer de 1949 amb una nova incontestable victòria del Partit Unionista de l'Ulster (PUU) de Basil Brooke.

## Resultats

| Partit | Líder | Vot popular | % | Escons | Canvi (de 1949) |
| Partit Unionista | Basil Brooke | 237.411 | 62,7% | 37 | +4 |
| Nacionalistes | James McSparran | 101.445 | 26,8% | 9 | -1 |
| Laboristes | Hugh Downey | 26.831 | 7,1% | | |
| Laborista independent | | 7.970 | 2,1% | 1 | +1 |
| Unionista independent | | 2.150 | 0,6% | 2 | |
| Independent | | 2.038 | 0,5% | 2 | |
| Comunistes | | 623 | 0,2% | | |

## Referències

* (anglès) Resultats electorals al Parlament del Nord d'Irlanda Arxivat 2017-11-16 a Wayback Machine.
# Elgin (Minnesota)

Elgin és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 826 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elgin tenia 826 habitants, 321 habitatges, i 215 famílies. La densitat de població era de 490,6 habitants per km².
Dels 321 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 27,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 32,9% entre 25 i 44, un 14,5% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.184 $ i la renda mediana per família de 47.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.000 $ mentre que les dones 22.679 $. La renda per capita de la població era de 18.745 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Elgin (Nebraska)

Elgin és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 735 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elgin tenia 735 habitants, 333 habitatges, i 208 famílies. La densitat de població era de 394,1 habitants per km².
Dels 333 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 35,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 20,7% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 29,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.833 $ i la renda mediana per família de 38.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.827 $ mentre que les dones 17.361 $. La renda per capita de la població era de 15.724 $. Aproximadament el 3,4% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Emine Sevgi Özdamar

Emine Sevgi Özdamar (Malatya, Turquia, 10 d'agost de 1946) és una escriptora, actriu i directora de teatre turcoalemanya.
Özdamar va néixer l'any 1946 a la ciutat turca de Malatya, i l'any 1965 es traslladà a Berlín. Després d'una estada de tres anys de nou a Istambul, entre 1967 i 1970, durant els quals es formà en la llengua alemanya i en la interpretació teatral, s'instal·là definitivament a Berlín.
Escriu, actua i dirigeix, i ha obtingut un gran reconeixement per la seva obra. Özdamar ha escrit obres de teatre, novel·les i narracions breus i és una de les més conegudes autores turco-alemanyes. Amant de la poesia, la seva obra ha tingut una forta inspiració dels treballs de Heinrich Heine. També va trobar inspiració en l'obra de Berthold Brecht, especialment d'un àlbum amb les seves cançons que va comprar a Berlín als anys 60. Més endavant va decidir estudiar a Berlín, localitat on resideix, i seguidament passà a treballar com a ajudant de direcció al teatre Volksbühne, sota la direcció de Benno Besson, deixeble de Brecht. Entre 1979 i 1984 treballà a la Schauspielhaus, de la ciutat de Bochum, un dels teatres més grans i notables d'Alemanya.

## Premis

Özdamar ha rebut diversos premis per les seves obres.
* Ingeborg Bachmann Prize (1991)
* Walter-Hasenclever-Preis (1993)
* New-York Scholarship des Literaturfonds Darmstadt (1995)
* Adelbert-von-Chamisso-Preis (1999)
* Künstlerinnenpreis des Landes NRW (2001)
* Stadtschreiberin von Bergen-Enkheim (2003)
* Kleist Prize (2004)
* Ingrés a l'Acadèmia alemanya de llengua i poesia de Darmstadt (2007)
* Premi Fontane (2009)
* Medalla Carl Zuckmayer (2010)
* Premi de poesia Alice Salomon (2012)
* Càtedra DAAD per a poètica contemporània a la Universitat de Nova York (2014)
* Catedràtic convidat a Hamburg per a poètica intercultural (2014)
* Ingrés a l'Acadèmia de les Arts de Berlín (2017)

## Obra

* Karagöz in Alemania, (Play, 1982).
* Mutterzunge (Short Stories, 1990, ISBN 3-88022-106-5)
* Keleoğlan in Alamania, (Play, 1991)
* Das Leben ist eine Karawanserei hat zwei Türen aus einer kam ich rein aus der anderen ging ich raus (Novel, 1992, ISBN 3-462-02319-5).(La vida és un caravanserrall. Té dues portes. Per una vaig entrar. Per l'altra vaig sortir, Proa, 2003).
* Die Brücke vom Goldenen Horn (Novel, 1998, ISBN 3-7632-4802-1).(El pont del Corn d'Or, Proa, 2000).
* Der Hof im Spiegel (Short Stories, 2001, ISBN 3-462-03001-9).
* Seltsame Sterne starren zur Erde. (Novel, 2003, ISBN 3-462-03212-7).

## Obra en català

* La vida és un caravanserrall, Ed. Proa
* El pont del Corn d'or, Ed. Proa

## Referències

* 1 2 3 Mangada, Beatriz; Alfaro, Margarita. Atlas literario intercultural. Xenografías femeninas en Europa (en castellà). Calambur, 2014-12-27. ISBN 978-84-8359-319-6.
* ↑ «"El puente del Cuerno de Oro" de Emine Sevgi Özdemar» (en castellà). Ateneo Mercantil de Valencia, 25-01-2020. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ Obiols, Isabel «Özdamar narra en su última novela el viaje iniciático de una joven 'El Puente del Cuerno de Oro', nueva obra de la escritora turcoalemana» (en castellà). El País [Madrid], 26-05-2000. ISSN: 1134-6582.