OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Fonolleres

Castell de Fonolleres és una obra del municipi de Parlavà (Baix Empordà) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Vers el N-E i a poca distància de l'església parroquial de Fonolleres hi queden els únics vestigis actuals del castell, consistents en un mur a tocar de l'església, a l'angle nord-oriental del seu recinte murat. Els fragments de murs, formant cantonada, pertanyen avui a unes cases tardanes; són de pedres i morter; les llargues espitlleres, a diferents altures, i l'angle, són fets amb carreus ben escairats. L'any 1970 es destruí un altre basament de llenç espitllerat, situat a pocs metres a llevant de l'església.

## Història

És un castell termenat documentat el 1085. El castell de Fonolleres s'esmenta en una de les clàusules d'un conveni de l'any 1085 entre els comtes Hug II d'Empúries i Guislabert II de Rossellò, sobre llurs dominis. El mateix conveni es renovà els anys 1121 i 1154 amb termes idèntics. La clàusula dita fa al·lusió al castro Funularias, quod tu ibi habere debes, cun suis pertinenciis. Al segle xii consta que la seu de Girona ja tenia drets sobre aquest castell. En una data no determinada el bisbe Berenguer Dalmau, que inicià l'episcopat l'any 1113, rebé el jurament de fidelitat pels castells de fenularias et Kanian, al segle xiii el bisbe Pere de Castellnou adquirí la totalitat dels drets sobre aquesta fortalesa.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Fonolleres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Castroncelos

Santiago de Castroncelos és una parròquia i localitat del municipi gallec d'A Pobra do Brollón, a la província de Lugo. Limita amb les parròquies d'A Pobra do Brollón i Lamaigrexa al nord, Cereixa a l'oest, Salcedo a l'est, i Abrence al sud.
El 2015 tenia 141 habitants agrupats en 7 entitats de població: Castroncelos, O Empalme, A Estación, Martul, Outeiro, Piñeiros i Vilarmao.
Entre el seu patrimoni destaquen l'església de Santiago, de l'època medieval, la capella de Facendas situada a Piñeiros i la Casa do Mesón. Les festes se celebren el 25 de juliol en honor de l'Apòstol Santiago.

## Referències

* ↑ «Dades de l'Institut Gallec d'Estadística (IGE)». Arxivat de l'original el 2016-01-09. [Consulta: 22 abril 2021].
# Castrogonzalo

Castrogonzalo és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 593 | 537 | 529 | 536 |
# Carrers ensangonats

Carrers ensangonats (títol original en anglès, Streets of Blood) és una pel·lícula d'acció del 2009 dirigida per Charles Winkler i protagonitzada per Val Kilmer, 50 Cent, Michael Biehn i Sharon Stone. Té un guió d'Eugene Hess, basat en una història de Hess i Dennis Fanning. La pel·lícula va ser produïda per Nu Image/Millennium Films. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Curtis "50 Cent" Jackson com a Stan Johnson
* Val Kilmer com a Andy Devereaux
* Sharon Stone com a Nina Ferraro
* Michael Biehn com l'agent Michael Brown/narcotraficant
* Jose Pablo Cantillo com a Pepe
* Brian Presley com a Barney
* Barry Shabaka Henley com el capità John Friendly

## Producció

El rodatge va tenir lloc a Shreveport (Louisiana), incloent-hi alguns rodatges al Louisiana Wave Studio.
Des de l'abril de 2010, la pel·lícula està disponible en DVD a Blockbuster Video, Redbox i Netflix.

## Referències

* 1 2 «Louisiana Wave Studio attracts Val Kilmer, 50 Cent movie». Shreveport Times, 10-06-2008.
* ↑ «Carrers ensangonats». Goita què fan, ara!. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ «Hollywood South notes: Cage to shoot 'Bad Lieutenant' in N.O.». New Orleans Office of Film and Video, 24-05-2008. Arxivat de l'original el 2008-12-07. [Consulta: 12 setembre 2023].
# Casa Crous

La Casa Crous és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Era un edifici del segle xix de treball d'obra i que s'ha recuperat, aprofitant les existències interessants. A principis del segle XXI s'està acabant.

## Descripció

És un habitatge familiar aïllat als jardins d'una casa existent, i amb l'estructura de l'edificació d'una caseta de jardí existent i que separava jardí en dues parts. L'edificació se situa perpendicularment a la muralla. Resta separada del carrer per una gran paret de pedra de Girona on hi ha situada la porta de garatge (porta treballada amb arc de corbes i escut al mig, flanquejada per dues finestres i simètricament respecte a la porta, i que es recuperen de l'anterior edificació.
Aquest mur treballa com a sòcol de l'habitatge que hi ha al damunt i que es compon com un cos afegit a ell. Aquest mur s'emmotlla a l'alineació del carrer lateral esquerra de la casa. Composició simètrica de finestra amb motllura a nivell del primer pis i ràfec de formigó a nivell de coberta, trencant el volum del carrer. Al costat de les obertures de la planta baixa hi ha la porta d'entrada del jardí.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Crous». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Casa Cruells (Ripoll)

La Casa Cruells és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici amb dos plans de façana amb trets idèntics. L'immoble el formen planta baixa i quatre pisos. A les plantes segona, tercera i quarta hi ha balcons, amb baranes de ferro treballades, i decorats amb motius neoclàssics. A més hi ha unes pilastres neoclàssiques que van de dalt a baix entre els pisos segon, tercer i quart. Els balcons del tercer pis s'aguanten en mènsules decorades. El primer pis presenta unes obertures amb arc de traços lineals.

## Referències

* ↑ «Casa Cruells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Centre Financer Nanjing Greenland

El Centre Financer Nanjing Greenland ((xinès), també Torre Greenland Square Zifeng) és un gratacel situat a Nanking, Xina. Es va acabar de construir a mitjans del 2010. L'edifici presenta espai d'oficines i espai al detall en la secció més baixa, i restaurants i un observatori públic prop de la part superior, que culmina per fora amb una agulla.
La torre d'ús variat es convertia en el tercer edifici més alt de la Xina i el 7è edifici més alt al món quan es va acabar de construir. Una coberta d'observació al 72è pis damunt dels camps, proporciona una panoràmica lliure de Nanjing i el Riu Yangtze pròxim, dos llacs i les muntanyes de Ningzheng.

## Vegeu també

* Llista dels edificis i estructures més alts del món

## Enllaços externs

* SOM's project page of Nanjing Greenland Financial Center Arxivat 2009-02-02 a Wayback Machine.
* Adrian Smith designer's portfolio page of Nanjing Greenland Financial Center
* Centre Financer Nanjing Greenland a la base de dades general de gratacels.
* Skyscraperpage.com (Diagrames d'edificis i estructures)
# Castell de Malahide

El Castell de Malahide (en anglès: Malahide Castle) està situat en les proximitats de Malahide al comtat de Fingal, un comtat administratiu de la República d'Irlanda que formava part del tradicional comtat de Dublín, a la província de Leinster, i que forma part de l'àrea del Gran Dublín.

## Història

El castell va pertànyer a la família Talbot des de 1185 fins al 1976, un total de 791 anys només amb l'excepció del període d'Oliver Cromwell entre 1649 i 1660.
El 1174, Richard Talbot, un cavaller que va acompanyar a Enric II d'Anglaterra a Irlanda, va rebre les terres i el port de Malahide. Les parts més antigues daten del segle xii. Durant el regnat d'Eduard IV es van realitzar els treballs més importants d'ampliació del castell. Les torres finalment es van afegir el 1765.
L'any 1920 es van trobar al castell els «Boswell papers», formats per bona part de la correspondència i notes del cèlebre biògraf James Boswell, pel que sembla avantpassat d'alguns dels Talbot.
Després de la mort del setè Baró Talbot el 1975, el castell va passar a les mans de la seva germana Rose que el va vendre al consell del Comtat de Dublín com a pagament de l'impost de successió. El castell i els terrenys circumdants ocupen 100 hectàrees. Les construccions més importants del castell pertanyen al segle xiv.

## Enllaços externs

* Castell de Malahide - Lloc web oficial
# Centre d'Estudis de la Natura del Barcelonès Nord

El Centre d'Estudis de la Natura del Barcelonès Nord és una entitat formativa de caràcter naturalista a Santa Coloma de Gramenet. Va ser fundada el 1985 per Joan Vicente Castells, arran de l'anunci del tancament del Museu Municipal Puig Castellar. Treballa en la recerca i la difusió de les ciències naturals a Santa Coloma.
Des del 2011 col·labora amb el Centre d’Educació Ambiental Ecometròpoli al qual assegura l'oferta educativa. Cada any, des del 1985 publica el Butlletí del Centre d'Estudis de la Natura del Barcelonès Nord. També realitza intercanvis amb entitats i museus de la península i Europa. L'any 2020, aprofitant que la revisió del patrimoni museístic de Joan Vicente està molt avançada, col·laboradors de l'entitat realitzen un recopilatori de totes les mostres recollides al llarg de setanta anys per oferir la informació a científics, naturalistes o aficionats. Coincidint amb el centenari del seu naixement l'any 2021, el CENBN en col·laboració amb el Museu Torre Balldovina organitzen una exposició denominada «Joan Vicente Castells, l'home de la cartera», i diversos actes i conferències sobre paleontologia a càrrec de membres de l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont.

## Referències

* ↑ «Centre d’Estudis de la Natura del Barcelonès Nord». Institució Catalana d'Història Natural. [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ «Joan Vicente Castells. L’home de la cartera». Museu Torre Balldovina, 2021. [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ Parlon i Gil, Núria. «Joan Vicente Castells: L’home de la cartera» (pdf). Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet, 2021.
* ↑ Rodilla, Àlvaro; Carrión, Tomàs. «Ecometropoli: ciència i natura al costat de casa». Sostenible, 16-12-2016. [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ «Butlletí del Centre d'Estudis de la Natura del Barcelonès-Nord». Dialnet, 2021. [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ Vicente Vila, Roser «Anàlisi de la projecció del butlletí del Centre d'Estudis de la Natura en el període 2000-2019». Butlletí del Centre d'Estudis de la Natura del Barcelonès Nord, 2019, pàg. 125-131.
* ↑ Devis Ortega, Joan «El patrimoni museístic del Centre d'Estudis de la Natura del Barcelonès Nord.». Butlletí del Centre d'Estudis de la Natura del Barcelonès Nord, 32, 2021, pàg. 181-196.
* ↑ «Exposició "Joan Vicente Castells, l'home de la cartera" (Presentació i visita virtual)». Centre d'Estudis de la Natura del Barcelonès Nord, 16-04-2021. [Consulta: 14 octubre 2021].
* ↑ «Joan Vicente Castells, l'home de la cartera». Museu Torre Balldovina, 16-04-2021. [Consulta: 14 octubre 2021].
# Cevio

Cevio és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), cap del districte de Vallemaggia. El 22 d'octubre de 2006 es va fusionar amb els antics municipis de Cavergno i Bignasco per formar el nou municipi de Cevio.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Catedral de Naumburg

La catedral de Naumburg, de Sant Pere i Sant Pau, és una església a Naumburg (Saale), Alemanya, perfecte exemple de la transició arquitectònica del romànic tardà al gòtic primitiu. Al presbiteri occidental, el "mestre de Naumburg", autor de les cèlebres estàtues dels fundadors, col·locades al voltant del cor, representa sens dubte l'apogeu de l'escultura alemanya de l'edat mitjana. El leccionari compta amb una successió d'alts relleus que representen escenes de la Passió de Jesús.

## Història

L'església s'aixecava el 1028 prop d'una antiga església parroquial amb el trasllat de la seu episcopal des de Zeitz. Poc després de l'aprovació del trasllat, a la primavera de 1029, just a l'est de l'església parroquial existent es va començar a construir la nova catedral amb estil romànic. El 1044, durant el regnat de bisbe Hunold, l'església es va consagrar amb els sants Pere i Pau com a patrons.
Després de la Reforma Protestant, el 1541 es convertia en la seu d'un bisbat protestant, però amb la mort de l'últim bisbe, Julius von Pflug, perdia la seva funció de seu episcopal i va sotmetre's al control de l'Electorat de Saxònia. Actualment roman una església protestant.

## Arquitectura

La nau principal es va construir a la primera meitat del segle xiii en estil romànic. Entre 1250 i 1270 s'aixecà el presbiteri oest, el qual presentava ja les característiques del gòtic primitiu. Al segle xv el presbiteri de l'est fou transformat al gust gòtic, tot i que la cripta subterrània va conservar el seu estil romànic.
L'altar de Santa Maria és un tríptic del gòtic tardà (vers 1510) que mostra la Verge Maria i al Nen flanquejats per santa Bàrbara, santa Catalina i els apòstols. A l'altar del cor oriental s'hi representa a la Verge i el Nen amb figures de sants a ambdós costats. A una columna del creuer hi ha adossat un púlpit ornamentat (1466).

### Presbiteri

El leccionari de ponent és una extraordinària realització del mestre anònim de Naumburg. En aquest mur de separació s'hi representen escenes de la Passió de Crist amb el caràcter d'una tragèdia humana: sobre la magnífica portalada central, que mostra un grup de la Crucifixió del mateix autor, es conserven frescos de Crist en Majestat enquadrats en un quadrifoli.
El mateix artista és l'autor de les cèlebres estàtues dels fundadors de la catedral de Naumburg. Adornen el presbiteri de ponent i són considerades com la principal obra de l'estatuària medieval alemanya. La individualització de les imatges i la profunditat de la seva expressió atorguen a les estàtues un efecte excepcional d'humanitat i grandesa. Són les del marcgravi Ekkehard i la de la seva esposa Uta.
Els vitralls del presbiteri reprodueixen escenes de virtut i pecat dels apòstols. Algunes seccions són originals del segle xiii i dues d'elles foren completades al segle xix.
# Catedral de Mòdena

La Catedral de Mòdena és una església catòlica romana, romànica de Mòdena, Itàlia. És la catedral o duomo en italià, de l'arxidiòcesi catòlica de Mòdena-Nonantola. Consagrada el 1184, és un important edifici romànic a Europa i està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat des del 1997.

## La Porta della Pescheria

La porta nord de la catedral, coneguda com a Porta della Pescheria (porta del mercat de peix) o senzillament l'arquivolta de Mòdena, és famosa pels relleus que dibuixen una escena artúrica que seria, segons sembla, cronològicament anterior a qualsevol dels textos artúrics conservats. L'escena representa uns cavallers atacant una torre on hi ha dos personatges anomenats, en les lletres que apareixen en el relleu, "Mardoc" i "Winlogee" (identificada amb Ginebra). Entre els personatges atacants, hi ha "Artus" (Artur), "Isdernus" (Yder), "Galvagin" (Galvany) i "Che" (Keu). S'ha interpretat com una representació del tema del rapte de Ginebra.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Cathedral, Torre Civica and Piazza Grande, Modena» (en anglès). [Consulta: 8 febrer 2021].

## Enllaços externs

* The Modena Archivolt Arxivat 2015-05-09 a Wayback Machine.: photographs of the archivolt
# Cavall de Troia

El cavall de Troia va ser un enorme cavall de fusta, en el qual s'havien amagat els soldats grecs durant la Guerra de Troia, que els grecs van deixar, com una ofrena davant les portes de la ciutat assetjada de Troia.

## Història

Segons l'Eneida de Virgili, les forces gregues no podien entrar a Troia a causa de les altes muralles i els sistemes de defensa que la protegien des de feia deu anys. Els habitants de Troia, grans creients dels déus, havien de ser vençuts amb una trampa, elaborada per Ulisses. Les tropes gregues van retirar-se de la plana, i van deixar només un gran cavall de fusta davant les portes de la ciutat. Els habitants de Troia, en veure el cavall, van pensar que era un regal dels déus i van introduir-lo dins la ciutat. A la nit, els soldats amagats van sortir i van obrir les portes de la ciutat, de manera que van permetre que l'exèrcit grec envaís la ciutat. La frase timeo Danaos et dona ferentes ('tem els grecs fins i tot si porten obsequis') de Virgili, ha esdevingut una frase feta per a indicar regals enverinats.
Aquests fets succeeixen després del que explica la Ilíada d'Homer i abans del que succeeix a l'Odissea, del mateix Homer, ambdós escrits al segle viii aC. Entre el 29 aC i el 19 aC, Virgili va escriure l'Eneida inspirant-se en les dues obres homèriques.
El cavall de Troia surt mencionat dues vegades a l'Odissea:
    Ah, veureu què va fer i a què va arriscar-se l'estrenu
    dins el cavall polit, on sèiem tots els més nobles
    dels argius, als troians portant la destrossa i la parca!
    Mes, a veure, passa aquest punt i canta'ns l'endreça
    del cavall de fusta, que Epeos va fer amb Atena,
    com dins la ciutadella, amb engany, Ulisses va entrar-lo,
    el divinal, emplenat dels guerrers que Ilion barrejaren.
Si bé és en el segon llibre de l'Eneida de Virgili en què n'hi ha la versió més extensa i familiar, hi ha la confusió popular de pensar que és en la Ilíada d'Homer on apareix el cavall de Troia, segurament pel fet que tracta de la Guerra de Troia, però d'episodis anteriors a la gesta d'Ulisses i el cavall. La tradició ha establert que, dins del cavall, hi havia quaranta guerrers i que un d'ells, Anticle, gairebé esguerra el pla en contestar preguntes de fora. Una història similar apareix al relat de La presa de Jaffa

## El cavall de Troia en el llenguatge

En l'ús modern del llenguatge, un «cavall de Troia» ha esdevingut qualsevol estratagema que permeti introduir l'enemic dins d'un recinte protegit i teòricament segur.
En informàtica, s'empra l'expressió «troià» per a designar (impròpiament, però, perquè el cavall originari no és troià, sinó l'enemic dels troians, de fet) un programa que es presenta com a útil o inofensiu per induir l'usuari a instal·lar-lo i fer-lo treballar, sovint amb conseqüències nefastes.

## Referències

* ↑ «Cavall de Troia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Odissea, cap IV,271-273, (trad. Carles Riba)
* ↑ Odissea, cap VIII, 487-490, (trad. Carles Riba)
# Eleccions legislatives belgues de 1950

Les Eleccions legislatives belgues de 1950 es van celebrar el 4 de juny de 1950 per a renovar els 212 membres de la Cambra de Representants. Els socialcristians guanyaren per majoria absoluta i formaren govern Josep Pholien (fins a 1952) i Jean Van Houtte.

## Resultats a la Cambra de Representants

| Partits | Partits | Cambra | Cambra | Cambra | Cambra | Cambra | Cambra |
| Partits | Partits | Vots | +/- | % | +/- | Escons | +/- |
| | CVP/Partit Social Cristià | 2.356.608 | | 47,68 | | 108 | +3 |
| | Parti Socialiste-Socislistische Partij | 1.705.781 | | 34,51 | | 77 | +11 |
| | Liberale Partij-Parti Libéral | 556.102 | | 11,25 | | 20 | +9 |
| | Partit Comunista de Bèlgica | 234.541 | | 4,75 | | 7 | -5 |
| | Cartell liberal-socialista | 87.252 | | 1,77 | | | |
| | Altres | 2.523 | | 0,05 | | | |
| Total | Total | | | 100,00% | | 212 | |
| Font: Cevipol. ||||||||

## Referències

* ↑ Nohlen, D & Stöver, P (2010) Elections in Europe: A data handbook, p289 ISBN 978-3-8329-5609-7
* ↑ Nohlen & Stöver, pp 309–311
# Els Hostalets (Ribera d'Ondara)

Els Hostalets, anomenat també Hostalets (o Hostals) de Cervera o de la Ribera, és un poble de 75 habitants pertanyent al municipi de Ribera d'Ondara (Segarra). Està situat a la part nord-occidental del poble de Sant Antolí, vora la carretera N-II.
Està format per un carrer que té el seu nucli antic prop de la capella de Sant Jordi.
Els Hostalets es va originar en un petit nucli de vells hostals, construïts al peu de l'antic camí ral de Barcelona a Lleida. El lloc va prendre importància a mitjan segle xvi, quan el baró Jordi Joan d'Aimeric hi feu erigir una capella que es considerava sufragània de Santa Maria de Montlleó. El 1685 aquest nucli tenia 10 cases.

## Referències

* ↑ «Població Els Hostalets». Padró continu de població. Institut d'Estadística de Catalunya. [Consulta: 22 juliol 2019].
* ↑ «Els Hostalets». Consell Comarcal de la Segarra. Arxivat de l'original el 30 de juny 2019. [Consulta: 22 juliol 2019].
* ↑ «Els Hostalets (Ribera d'Ondara)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Els Inferns

Els Inferns, també anomenat els Setinferns, és un indret de Bellestar, a prop d'Aravell al municipi de Montferrer i Castellbò. Els inferns és una zona de badlands fortament erosionada. La manca o escassetat de vegetació, junt amb el pendent i la naturalesa de sòl, propicien tals fenòmens de pèrdua de terra i formació de còrrecs més o menys profunds.
Quan l'àrea afectada és extensa com és el cas dels Setinferns, que comprèn algunes hectàrees, l'indret pren un relleu espectacular i laberíntic. La majoria de còrrecs que s'hi ha format són superficials, però també n'hi ha de profunds que han arribat a ser torrents estrets. Les argiles dels Inferns són de color molt taronjós i daten del Terciari.

## Referències

* ↑ Document de diagnosi Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine. del medi natural a la comarca de l'Alt Urgell. PDF
# Eleccions legislatives hongareses de 1994

Les eleccions legislatives hongareses de 1994 se celebraren el 8 i 29 de maig de 1994 per a renovar els 386 membres de l'Assemblea Nacional d'Hongria. La participació en la primera volta fou del 68,92%, i a la segona del 55,12%. El partit més votat fou el Partit Socialista Hongarès i Gyula Horn fou nomenat primer ministre d'Hongria.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 8 i 29 de maig de 1994 a l'Assemblea Nacional d'Hongria (Országgyűlés) :
| Partit | Nombre de Vots (1ª vuelta) | Percentatge de vots (1ª vuelta) | Nombre de vots (2ª vuelta) | Percentatge de vots (2ª vuelta) | Escons | Percentatge d'escons | Paper al parlament |
| Partit Socialista Hongarès (Magyar Szocialista Párt, MSZP) | 1 781 867 | 32,99% | 1 935 719 | 45,16%* | 209 | 54,15% | govern |
| Aliança dels Demòcrates Lliures (Szabad Demokraták Szövetsége, SZDSZ) | 1 066 074 | 19,74% | 1 222 251 | 28.51%* | 69 | 17,62% | govern |
| Fòrum Democràtic Hongarès (Magyar Demokrata Fórum, MDF) | 633 957 | 11,74% | 639 866 | 14,93% | 38 | 9,84% | oposició |
| Partit dels Petits Propietaris (Független Kisgazdapárt) | 476 416 | 8,82% | 253 283 | 5,91% | 26 | 6,74% | oposició |
| Partit Popular Democristià (Kereszténydemokrata Néppárt) | 379 573 | 7,03% | 126 616 | 2,95%** | 22 | 5,70% | oposició |
| Fidesz – Unió Cívica Hongaresa (Fidesz - Magyar Polgári Szövetség) | 379 295 | 7,02% | 29 391 | 0,69%** | 20 | 5,18% | oposició |
| Partit Comunista dels Treballadors Hongarès (Magyar Kommunista Munkáspárt) | 172 117 | 3,19% | 6 268 | 0,15%** | — | — | sense representació |
| Aliança Agrària (ASZ) | 113 405 | 2,10% | 14 544 | 0,34%** | 1*** | 0,26% | govern*** |
| Independents | 122 190 | 2,26% | 20 134 | 0,47%** | — | — | sense representació |
| Altres partits (1a volta: 29, 2a volta: 2) | 441 318 | 8,17% | 27 030 | 0,71** | — | — | sense representació |
| Total | 5 401 687 | 100% | 4 286 597 | 100% | 386 | 100% | — |
* Per la gran quantidad de candidats que es retiraren a favor seu. ** Por la gran cantidad de candidatos que es retiraren a favor d'altres partits. *** Oficialment independent, però entrà en el govern pels acords electorals amb els socialistes.

## Enllaços externs

* (anglès), (hongarès) Országos Választási Iroda (Oficina Electoral Nacional)
** (anglès) Resultats