OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Picris echioides

Picris echioides és una herba anual o biennal originària d'Europa i nord d'Àfrica. Va ser usada tradicionalment com un tractament antihelmíntic. L'epítet específic «echioides» prové de la semblança de les fulles d'aquesta espècie a les d'Echium vulgare. S'han reconegut un gran nombre de tàxons infraespecífics que varien en la seva forma de la fulla. Picris echioides és nativa de la conca del Mediterrani, però s'ha naturalitzat fora d'aquest rang. A les Illes Britàniques està àmpliament distribuïda al sud i l'est, però més irregularment distribuïda al nord i l'oest. A Irlanda del Nord, P. echioides només es troba al costat nord de Belfast Lough. S'ha introduït a Amèrica del Nord, on es poden trobar des de Nova Escòcia fins a la Colúmbia Britànica i Califòrnia.
P. echioides pot créixer fins a 90 cm d'alçada, amb una tija gruixuda i arrugat i branques esteses. Les fulles mesuren 10–20 cm de llargada, oblanceolades amb un pecíol curt. Les fulles, branques i tiges estan cobertes de cerres gruixudes. Les inflorescències mesuren 2–3.5 cm d'ample i suportades per entre 3 i 5 grans bràctees involucrals ovato-cordades. Aquestes grans bràctees són la característica definitòria del gènere Helminthotheca, a la qual P. echioides pot ser assignat.

## Referències

* ↑ Picris echioides (TSN 38247) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* ↑ «Picris echioides L.». Calflora: information on California plants for education, research and conservation. The Calflora Database.
* 1 2 «Picris echioides (Compositae / Asteraceae) — bristly oxtongue». Flora of Northern Ireland. National Museums and Galleries of Northern Ireland and Northern Ireland Environment Agency.
* ↑ M. A. Fischer, W. Adler & K. Oswald. Exkursionsflora für Österreich, Liechtenstein und Südtirol. 2nd ed. (en alemany). Biologiezentrum der Oberösterreichischen Landesmuseen, 2005.
* ↑ H. Genaust. Etymologisches Wörterbuch der botanischen Pflanzennamen (en alemany). Nikol-Verlag, 2005. ISBN 3-937872-16-7.
* ↑ David Broughton. «Huntingdonshire Newsletter». Botanical Society of the British Isles, 2008.
* ↑ C. D. Preston, D. A. Pearman & T. D. Dines. New Atlas of the British and Irish Flora. Oxford University Press, 2002, p. 928. ISBN 0-19-851067-5.
* ↑ «Picris echioides L., bristly oxtongue». PLANTS Database. United States Department of Agriculture.
* ↑ A. R. Clapham, T. G. Tutin & E. F. Warburg. Excursion Flora of the British Isles. 3rd edition. Cambridge University Press, 1981. ISBN 0-521-23290-2.
* ↑ Rosabelle Samuel, Walter Gutermann, Tod F. Stuessy, Claudette F. Ruas, Hans-Walter Lack, Karin Tremetsberger, Salvador Talavera, Barbara Hermanowski & Friedrich Ehrendorfer «Molecular phylogenetics reveals Leontodon (Asteraceae, Lactuceae) to be diphyletic». American Journal of Botany, 93, 8, 2006, pàg. 1193–1205. DOI: 10.3732/ajb.93.8.1193. PMID: 21642184.
# Gilbert Bellone

Gilbert Bellone (Grasse, 27 de desembre de 1942) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1961 i 1973. Els seus principals èxits esportius els aconseguí en guanyar una etapa al Tour de França i una altra a la Volta a Espanya.

## Palmarès

* 1966
** Vencedor d'una etapa al Critèrium Internacional
* 1967
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 1968
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1969
** 1r al Critèrium Internacional
** 1r al Gran Premi de Canes
** Vencedor d'una etapa al Giro de Sardenya
* 1972
** 1r al Gran Premi de Frankfurt
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg

### Resultats al Tour de França

* 1965. Abandona (15a etapa)
* 1966. 78è de la classificació general
* 1968. 40è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1969. 45è de la classificació general
* 1970. Abandona (23a etapa)
* 1971. Abandona (10a etapa)
* 1972. 34è de la classificació general
* 1973. Abandona (8a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1967. 42è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1969. 7è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Gilbert Bellone a sitiodeciclismo.net
# Jacquot de Nantes

Jacquot de Nantes és una pel·lícula dramàtica francesa de 1991 dirigida per Agnès Varda. Es va projectar fora de competició al 44è Festival Internacional de Cinema de Canes

## Argument

La pel·lícula és un retrat de la creació d'un artista; recreant els primers anys de vida del marit de Varda, Jacques Demy, a la França ocupada i el seu interès per les diferents manualitats associades a la realització de pel·lícules, com ara el càsting, l'escenografia, l'animació i la il·luminació. Les seccions de ficció ambientades a Nantes en temps de guerra es combinen amb breus interludis documentals sobre el moribund Demy.

## Repartiment

* Philippe Maron - Jacquot 1
* Edouard Joubeaud - Jacquot 2
* Laurent Monnier - Jacquot 3
* Brigitte De Villepoix - Marilou, la mare
* Daniel Dublet - Raymond, el pare
* Clément Delaroche - Yvon 1
* Rody Averty - Yvon 2
* Hélène Pors - Reine 1
* Marie-Sidonie Benoist - Reine 2
* Jérémie Bernard - Yannick 1
* Cédric Michaud - Yannick 2
* Julien Mitard - Rene 1
* Jérémie Bader - Rene 2
* Guillaume Navaud - Cosí Joel
* Fanny Lebreton - La petita refugiada

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Jacquot de Nantes». festival-cannes.com. [Consulta: 12 agost 2009].
* ↑ La alternativa | Jacquot de Nantes (Agnés Varda), cinemaldito.com
* ↑ Jacquot de Nantes a cineuropa.org

## Enllaços externs

* Pel·lícula sencera a arte.tv
# Trimble (Missouri)

Trimble és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 451 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Trimble tenia 451 habitants, 188 habitatges, i 116 famílies. La densitat de població era de 355,4 habitants per km².
Dels 188 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.571 $ i la renda mediana per família de 47.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.639 $ mentre que les dones 21.645 $. La renda per capita de la població era de 17.715 $. Entorn del 7,1% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Trimble». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Trimble». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# André Moreira Vital

André Moreira Vital, (Viana do Castelo, 22 de novembre de 1982) va ser un ciclista portuguès, que fou professional des del 2004 fins al 2008.

## Palmarès

* 2004
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal del Futur
* 2005
** Vencedor d'una etapa a la Trofeu Joaquim Agostinho
* 2007
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Extremadura
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional CTT Correios de Portugal

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Resolució 1643 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1643 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de desembre de 2005. Després de recordar resolucions anteriors sobre la situació a Costa d'Ivori, el Consell va prorrogar un embargament d'armes i les restriccions de viatge i financeres contra el país fins al 15 de desembre de 2006, i va incloure la prohibició de comerciar amb diamants.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va expressar la seva preocupació per la contínua crisi al país. Va instar al govern ivorià i a les Forces Nouvelles de Côte d'Ivoire a renunciar a la violència, particularment contra civils i estrangers, i cooperar amb l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI).
El preàmbul de la resolució també va prendre nota d'una decisió del Procés de Kimberley d'evitar la introducció de diamants de Costa d'Ivori en el comerç de diamants, reconeixent el vincle entre el comerç il·legal i l'explotació de recursos naturals, tràfic d'armes i l'ús de mercenaris per alimentar el conflicte.

### Actes

Sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar les sancions imposades a la Resolució 1572 (2004) durant un any, i va exigir a més que el govern i els rebels proporcionessin una llista d'armes en la seva possessió. Es va imposar una prohibició sobre la importació de diamants en brut. Tots els països havien d'impedir la importació de diamants de Costa d'Ivori al seu territori i informar en un termini de 90 dies sobre les mesures que havien pres per aplicar aquesta mesura. També es van amenaçar altres mesures contra els individus que intentaven bloquejar el procés de pau o que havien comès violacions dels drets humans i incitaven a la violència. Considerava que un atac contra la ONUCI, que rebia suport de les forces franceses i altres, constituïa una amenaça per al procés de reconciliació nacional.
Finalment, el secretari general de les Nacions Unides Kofi Annan va rebre instruccions per establir un grup de cinc experts durant sis mesos per investigar les violacions de les sancions internacionals i formular recomanacions sobre com els països de la regió podrien implementar les mesures.

## Referències

* ↑ «Security Council renews Côte d'Ivoire arms embargo, travel restrictions until 15 December 2006». United Nations, 15-12-2005.
* ↑ Harpviken, Kristian Berg. Troubled Regions and Failing States: The Clustering and Contagion of Armed Conflict. Emerald Group Publishing, 2010, p. 239. ISBN 978-0-85724-101-6.
* ↑ «Rough diamond ban for Ivory Coast». BBC News, 16-12-2005.
* ↑ Associated Press «UN bans Ivory Coast diamond exports». Jamaica Observer, 16-12-2005. Arxivat 4 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 17 gener 2018].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Primera Guerra Civil de Costa d'Ivori

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Torre de Ferragut

Torre de Ferragut és una torre del municipi d'Estaràs inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Fortificació situada a l'extrem nord del Pla de Claret, damunt d'una vall lateral a l'esquerra del Sió, davant dels pobles de Gàver i Estaràs. Sota seu hi ha les restes abandonades del poble, que fou habitat fins època moderna.
La construcció més ben conservada de l'antiga fortificació, que devia ésser el centre del poble original, és una petita torre de planta circular que s'ha conservat fins a una alçada de poc més de 2 m. Els murs són de carreus no gaire grans, sense treballar, disposats en filades però en comptes d'estar units amb morter de calç han fet servir fang.
El nivell inferior, l'únic conservat, era acabat amb una cúpula, de la qual es veu l'arrencada. A aquest compartiment inferior de l'edifici hom hi pot accedir per una porta oberta al costat est, probablement, feta en època posterior per aprofitar aquesta part inferior de la torre com habitatge.
Sota la torre, a la banda nord i est, hi ha les restes del poble, abandonat modernament. Darrere seu, a ponent, s'estenen els camps. És possible que darrere la torre hi hagués una vall, actualment, però, molt modificat pels camps i pels habitatges.

## Història

Segurament cal datar aquesta construcció al començament del s. XI. Degué ésser una petita torre feta per un membre de la baixa noblesa o per la comunitat que en el moment de la repoblació d'aquesta contrada s'instal·là en aquest indret.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Torre de Ferragut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Placa filipina

La placa filipina o placa del mar de les Filipines és una placa tectònica de la litosfera terrestre. La seva superfície és de 0,134 09 estereoradiants. Generalment, va associada a la placa de les Marianes.
Està sota un a part de l'oceà Pacífic, estenent-se sota el mar de les Filipines, el nord de l'illa de Luçon i l'est de Taiwan, però no el sud de les Filipines i els arxipèlags de les illes Ryky i de les illes Marianes.
El desplaçament de la placa filipina es fa cap al nord-oest a una velocitat de 6,35 cm a l'any, i a una velocitat de rotació d'1,00° per milió d'anys segons un pol eulerià situat a 01° 20′ de latitud sud i 45° 80′ de longitud oest (referència: placa pacífica).

## Límits

La placa filipina està limitada a l'oest per la placa eurasiàtica, al sud, en part, per la indo-australiana, al nord per la nord-americana i possiblement per la de l'Amur, i al nord-est per la d'Okhotsk. La península d'Izu és la zona situada més al nord de la placa filipina.
Està en contacte amb les plaques d'Okhotsk, de l'Amur, d'Okinawa, del Iang-Tsé, de Sunda, de Bird's Head, de les Carolines, del Pacífic i de les Marianes. Els seus límits estan formats, principalment, per les fosses de subducció de les Ryukyu a la costa sud-est de les illes Ryukyu, de les Filipines a la costa est de les Filipines, de les Yap a la costa Sud de les Marianes, i d'Izy Bonin a la costa est de les illes Bonin.

## Enllaços externs

* Peter Bird: "An updated digital model of plate boundaries", Geochemistry Geophysics Geosystems, 2003 Arxivat 2003-08-06 a Wayback Machine. PDF(anglès)

## Vegeu també

* Tectònica de plaques
# Jeanne Beijerman-Walraven

Jeanne Beijerman-Walraven (Semarang, 14 de juny de 1878 - Arnhem, 20 de setembre de 1969) fou una compositora neerlandesa.

## Biografia

Va néixer a Semarang, Indonèsia, i va estudiar en cursos privats amb Frits Koeberg a La Haia.
Les primeres composicions de Beijerman-Walraven són d'estil romàntic tardà, però després va adoptar tècniques contemporànies i les seves obres van esdevenir mésexpressionistes. Tot i que va obtenir reconeixement per la seva tasca des del començament de la seva carrera, poques vegades la seva obra es va interpretar després dels anys vint.
Va morir a Arnhem el 1969.

## Obres

* Obertura de concert per a orquestra, 1910
* Orkeststuk per a orqeustra, 1921
* Lento et Allegro moderato per a orquestra, 1921
* Sonate, violí, piano,, 1909, 1952
* Koraal, orgue/piano, 1911
* Quartet de cordes, 1912
* 2 stukken, pianoforte, 1929
* Andante espressivo con molta emozione, pianoforte, 1950
* Pan (H. Gorter), S, pf
* Het is winter, S, pf
* Licht mijn licht, SATB
* Uit de wijzangen (R. Tagore, trad. F. van Eeden), Mezzo-soprano, piano, abans del 1916
* Ik moet mijn boot te de l'eau laten, Nu mogen alle vregdewijzen zich mengen; De zieke buur (F. Pauwels) orquestra, 1922
* In den stroom (H. Keuls), cançó, 1924
* Feestlied (Keuls), soprano, piano/orquestra, 1926
* Om de stilte (Keuls), canço, 1940
* Mère (3 poemes de M. Carême), violí baix, piano, 1950
* De rampe (Renée), cançó, 1953

## Referències

* ↑ Metzelaar, Helen. «Beijerman-Walraven, Jeanne». Oxford Music Online. Grove Music Online. Oxford University Press. [Consulta: 12 abril 2020].
* ↑ Sadie, Julie Anne; Samuel, Rhian. The Norton/Grove dictionary of women composers (en anglès), 1994.
* ↑ Stegmüller, Jürgen. Das Streichquartett: eine internationale Dokumentation (en alemany), 2006.
* ↑ «Beijerman-Walraven, Jeanne» (en anglès). [Consulta: 25 gener 2011].

## Enllaços externs

* Obertura de concert a YouTube
# André Milhoux

André Milhoux (Bressoux, 9 de desembre de 1928) va ser un pilot de curses automobilístiques belga que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
André Milhoux va néixer el 9 de desembre del 1928 a Bressoux, prop de Lieja, Bèlgica.

## A la F1

Va debutar a la setena i penúltima cursa de la temporada 1956 (la setena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 5 d'agost del 1956 el GP d'Alemanya al Circuit de Nürburgring.
André Milhoux va participar en una única cursa puntuable pel campionat de la F1, havent de retirar-se per problemes de motor i no aconseguint cap punt pel campionat.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1956 | Equipe Gordini | Gordini | Gordini | ARG | MON | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | ITA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Resolució 1416 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1416 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 de juny de 2002. Després de reafirmar totes les resolucions passades sobre la situació a Xipre, inclosa la resolució 1251 (1999), el Consell va ampliar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) durant sis mesos més fins al 15 de desembre de 2002.
El Consell de Seguretat va prendre nota de la crida a l'informe del secretari general Kofi Annan a les autoritats de Xipre i Xipre del Nord per abordar urgentment la situació humanitària de les persones desaparegudes. El Consell també va acollir amb satisfacció els esforços per sensibilitzar el personal de les Nacions Unides per al manteniment de la pau en la prevenció i el control del VIH/SIDA i altres malalties.
En l'extensió del mandat de la UNFICYP, la resolució va demanar al Secretari General que informés al Consell l'1 de desembre de 2002 sobre l'aplicació de la resolució actual. També va instar la part turcoxipriota a posar fi a les restriccions imposades el 30 de juny de 2000 a les operacions de la UNIFCYP i restaurar el statu quo militar a Strovilia.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Cyprus force until 15 December». United Nations, 13-06-2002.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the United Nations operation in Cyprus». United Nations, 30-05-2002.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 - 2003)
* Invasió turca de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Vicenç Salvador Torres Guerola

Vicenç Salvador Torres Guerola (Palma, 1965) és un cantautor, compositor, arxiver i historiador mallorquí.
Nascut a Palma, Torres Guerola és un músic i compositor establert a Alginet, gendre d'Ismael Latorre Mendoza. Més enllà de la seva activitat com a músic i compositor, també ha estat un dels principals impulsors i coordinador de l'anomenat "Projecte Basset", un projecte que gira al voltant de la figura del militar austriacista Joan Baptista Basset i Ramos i que busca recuperar la memòria històrica dels valencians.
En la seva joventut va patir un judici per insubmissió, en el qual el Moviment d'Objecció de Consciència (MOC) va guanyar la batalla a l'Estat en el seu enfrontament sobre la mili obligatòria. Torres fou absolt i pocs mesos després es va acabar la mili obligatòria a Espanya. També és conegut per la seva activitat com a educador als carrers de Palma i per ser un dels pioners del GREC (Grup d'Educadors de Carrer). Actualment, és l'arxiver i el responsable legal de l'Arxiu Ismael Latorre Mendoza i del tractament digital del seu material, que recull la història recent valenciana a través de 400.000 negatius.

## Obres destacades

* Insubmissió (cançó)
* T'estimo (cançó)
* Poema a Joan Baptista Basset (obra orquestal), en honor del General valencià Maulet.

## Referències

* ↑ Casals, Joana «Alginet, bressol de dos projectes culturals nacionals». Diari la Veu del País Valencià, 10-12-2014 [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ «Alginet - 5è número de la Revista d'Estudis Locals Aljannat: els músics». Diari La Veu del País Valencià, 08-02-2015. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2017 [Consulta: 10 setembre 2017].
* 1 2 «Entrevista a Vicenç Salvador Torres Guerola, impulsor del Projecte Basset, Músic i historiador, nascut a Palma (1965)». Diari de Balears, 11-08-2015. Arxivat de l'original el 10 de setembre 2017 [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ Agüera, Antoni «Cultura i memòria valenciana per a tots els Països Catalans: Un mallorquí coordina el Projecte Basset, homenatge a la història amb 25.000 seguidors a Twitter». Diari de Balears, 06-12-2014. Arxivat de l'original el 10 de setembre 2017 [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ Olmos Fletes, Empar «L'insubmís i el General: Entrevista a Vicenç Salvador Torres Guerola de Palma, Coordinador del Projecte Basset». VilaWeb, 03-03-2015 [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ Lafita, Íngrid «L'Arxiu Ismael Latorre Mendoza recull la història recent valenciana a través de 400.000 negatius». Diari la Veu del País Valencià, 29-08-2017 [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ «Es presenta a Alginet el nou número de la revista Aljannat». El Seis Doble. Actualidad de la Comarca de la Rivera (Valencia). Diario digital, 21-01-2015 [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ «Commemoració del Tricentenari (1714-2014) Catàleg d'activitats artístiques i culturals: "Poema a Joan Baptista Basset"» p. 56. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Arxivat de l'original el 10 de setembre 2017. [Consulta: 10 setembre 2017].
# Placa de les Shetland

La Placa de les Shetland és una microplaca tectònica de la litosfera del planeta Terra. La seva superfície és de 0.00178 estereoradiants. En general s'associa amb la Placa antàrtica.
Es troba al Passatge de Drake, a cavall entre l'oceà Atlàntic i l'oceà Pacífic,de la qual cobreix una petita part així com les Illes Shetland del Sud.
La placa de les Shetland està en contacte amb les plaques de Scotia i l'Antàrtida.
El desplaçament de la placa de les Shetland és una velocitat de rotació de 0,8558° per milió d'anys en un pol d'Euler als 63 ° 12 'latitud nord i els 97 ° 08' de longitud oest (referència: Placa pacífica).

## Fonts

* (anglès) Peter Bird, un model digital actualitzat dels límits de plaques,Geoquímica Geofísica Geosystems, 2003 PDF
# Galeta xopa

El bescuit xop, de vegades també dit el joc del bescuit, joc de la galeta, galeta xopa, el bescuit agafatós, bescuits i crema o Cookie Ookie és un joc de masturbació humana que es va originar al Regne Unit en el qual els participants, tot homes, són al voltant d'un bescuit i s'han de masturbar fins a ejacular-hi a sobre: el darrer que ejacula ha de menjar el bescuit cobert del semen de tothom. El joc és també conegut a Austràlia com a SAO xopa a causa de la popular marca de galetes SAO. El terme bescuit xop es creu que es va crear al Regne Unit en algun moment de la dècada dels 60. Encara que la terminologia pot variar lleugerament, la notabilitat del joc és tal que les variacions sobre el tema són diverses. En moltes novel·les i sèries angleses, el joc ha estat practicat sense cap censura.

## Referències

* ↑ «El blog de Gabriel Bibiloni » Galetes i galletes (o potser bescuits)». [Consulta: 24 maig 2019].
* 1 2 Jonathon Green, The Cassell Dictionary of Slang, 1998, p. 1110.
* ↑ Partridge, Eric; Tom Dalzell, Terry Victor. The New Partridge Dictionary of Slang and Unconventional English, 2006, p. 2189. ISBN 9780415259385.