OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Villoncourt

Villoncourt és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 97 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villoncourt era de 97 persones. Hi havia 35 famílies, de les quals 13 eren unipersonals (9 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 9 parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família i 2 estaven desocupats. 37 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 40 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 24 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villoncourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 48 eren actives i 17 eren inactives. Les 48 persones actives estaven ocupades(27 homes i 21 dones).. De les 17 persones inactives 4 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Villoncourt hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villoncourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villoncourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Governació de Kadhima

La governació de Kadhima fou el nom donat a una divisió administrativa iraquiana que va existir entre el 8 d'agost de 1990 i el 26 de febrer de 1991. Estava format per l'emirat de Kuwait que fou envaït pels iraquians el 2 d'agost de 1990 i establert com a república durant sis dies fins que es va declarar l'annexió a l'Iraq. Després de la derrota iraquiana, la governació va quedar el 26 de febrer de 1991 sota control de les forces americanes i el govern independent de l'emirat va reprendre les funcions el 4 de març i l'emir va retornar el 14 de març de 1991.

## Referències

* W. Smith, Province of Kadhima/State of Kuwait, Winchester, Mass. 1990.
# Robert H. Jackson

Robert Houghwout Jackson (13 de febrer de 1892 - † 9 d'octubre de 1954) va ser Fiscal General dels Estats Units, Jutge Associat del Tribunal Suprem dels Estats Units i fiscal en cap durant el judici principal dins dels Processos de Nuremberg.

## Biografia

Va néixer en el poblat de Spring Creek, a Pennsilvània i es va traslladar a estudiar dret a Nova York el 1909. Va passar el seu examen de la BAR el 1913. Va ser nomenat per Franklin Delano Roosevelt a llocs oficials el 1934. Dos anys després, el 1936, va entrar a treballar a la Fiscalia General dels Estats Units, primer com a subdirector i el 1938 fins al 1940 com a fiscal en cap, representant els interessos del govern federal davant el Tribunal Suprem. El 1940 va reemplaçar Frank Murphy com a jutge associat al Tribunal Suprem, fins que va ser enviat per Roosevelt, com a representant dels Estats Units, a la reunió entre les potències aliades que va donar naixement a la Carta de Londres. Aquesta fou feta pública el 9 d'agost d'aquell any, per la qual s'instituïa un Tribunal Penal Militar Internacional per tal de castigar els crims del nazisme.
Va treballar amb gran vigor amb la finalitat de castigar la maquinària de destrucció i mort creada sota el govern de Hitler. Entre els seus acusats estava Hermann Göring, amb qui va tenir una gran disputa intel·lectual sobre els seus arguments en la fase inicial del procés, la qual cosa afeblí notablement els arguments en contra seu i va fer que Jackson (que va estar a punt de declarar-se incompetent) es replantegés la forma d'exposar les proves i consolidés la seva posició. La seva nova forma d'exposar arguments i la seva iniciativa de presentar testimonis supervivents dels camps de concentració, el va fer famós. Va afavorir en certa manera Albert Speer, malgrat que les proves acumulades en contra seva el feien candidat a la pena de mort.
Les innegables proves dels incommensurables crims del feixisme van quedar de manifest en les sentències dictades pel Tribunal. Malgrat la seva gran feina, no va prosseguir la seva tasca amb posterioritat al gran judici en les causes menys públiques, ja que el president Roosevelt li havia promès off the record de nominar-lo com a president del Tribunal Suprem dels Estats Units. Davant la mort del president, el seu successor Harry S. Truman no el va afavorir en la seva decisió i va nominar en el seu lloc a Fred M. Vison. Amb posterioritat a això, es va embarcar en una molt publicitada i amarga polèmica amb el seu contrincant al tribunal, Hugo Black. Va morir als 62 anys a Washington. El seu paper durant el Judici de Nuremberg va ser interpretat al cinema per Alec Baldwin en la pel·lícula per a televisió Nuremberg.

## Vegeu també

* Judicis de Nuremberg
* Principis de Nuremberg

## Enllaços externs

* Robert H. Jackson Center (anglès)
# Vicenç Soler Reus

Vicenç Soler Reus (Sa Pobla, 14 de març de 1951) és un arquitecte i polític mallorquí.
Estudià arquitectura a la Universitat Politècnica de Barcelona i es llicencià en 1974. Com arquitecte ha realitzat molts edificis com:
* Observatori Astronòmic de Costitx (Mallorca)
* Hotel Monnaber (Campanet)
* Ampliació del cementeri de Sa Pobla.
Està associat a l'Obra Cultural Balear. Està casat i es pare de tres fills.
S'afilià a Convergència Poblera i fou regidor de Sa Pobla durant els anys 1983 i 1986, substituint en aquesta darrera data al seu antecessor que havia mort en el càrrec. L'any 1987 encapçalà la llista electoral del seu partit i fou batle fins al 1991, si bé fou suspès en el càrrec durant vuit mesos per condemna judicial, al llarg de 1990, durant els quals fou substituït per un batle accidental.
Actualment té un estudi d'arquitectura i urbanisme a Sa Pobla.

## Referències

* Qui és qui a Mallorca. Diari Última Hora.
# Jordi Condal i Casas

Jordi Condal i Casas (Barcelona, 20 de maig de 1949) és un escriptor català.
És llicenciat en Enginyeria Industrial i ha treballat d'assessor laboral. Es fa conèixer sota el pseudònim de Professor Martell i Escarpra. És col·laborador habitual en mitjans de comunicació i en revistes científiques i culturals com: Todos a una, Cina i Cerdanyola Ràdio. Ha publicat els llibres de poemes Immòbil moviment (Barcelona, 1995), Un poble mut (Cerdanyola del Vallès, 2005). Pel que fa a narrativa, ha publicat Els germans Pinçons (Barcelona, 1987), Geometria d'un conte (Barcelona, 1993). D'altra banda, Condal va ser un dels integrants de Ramat de Pedres, una associació de Cerdanyola amb ganes de potenciar la poesia amb la finalitat de crear més lectors i escriptors.
També ha format part del grup cultural Perifèrics amb el qual ha publicat dos llibres de relats breus. El darrer s'anomena E·Pitafi i consta de 7 relats breus que parlen de la mort. Hi ha col·laborat juntament amb els autors Ramon Camprubí, Marutxi Beaumont, Montserrat Costas, Isidre Grau, Josep Maria Riera i Miquel Sánchez.

## Obra
### Poesia

* Immòbil moviment, Columna, (Barcelona, 1995), ISBN 978-84-7533-960-3
* Híbrid amb Montserrat Costas, Columna, (Barcelona, 1999, ISBN 978-84-8300-844-7
* Un poble mut amb Kippelboy, Montflorit, (Cerdanyola del Vallès, 2005), ISBN 978-84-95705-30-3

### Narrativa

* Pinçons, Selecta, (Barcelona, 1987), ISBN 978-84-7667-019-4
* Geometria d'un conte, Barcanova, (Barcelona, 1993), ISBN 978-84-7533-960-3 (Juvenil)
* Contes metropolitans, Editorial Montflorit, (Cerdanyola, 2001) (Recull de relats amb altres autors)
* E·pitafi, Editorial Montflorit, (Cerdanyola del Vallès, 2008 (Recull de relats amb altres autors)

### Teatre

* El límit de la fugida. Edicions 62, (Barcelona, 2011), ISBN 978-84-297-6758-2

## Premis i reconeixements

* Premi Víctor Català, 1986: Els germans Pinçons
* Divendres Culturals de Poesia de Cerdanyola del Vallès, 1995: Immòbil moviment
* Premi Vila de Martorell de poesia, 1999: Híbrid
* Premi de Teatre Recvll de Blanes, 2010: El límit d'una fugida

## Referències

* 1 2 3 4 Admin. «Condal i Casas, Jordi». [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ «Un poemario escrito a cuatro manos gana el Martorell» (en castellà). La Vanguardia. [Consulta: 16 maig 2018].
# Vescomtat de Vallespir

El vescomtat de Vallespir, després vescomtat de Castellnou, fou una jurisdicció comtal del pagus de Vallespir al Rosselló. Els vescomtes van actuar al territori i van prendre el nom de vescomtes de Castellnou des del 1020. Abraçava el Tec alt i mitjà fins a Morellàs, la regió dels Aspres i la vall mitjana de la Tet.

## Història

El primer vescomte documentat és Ansemund el 941, senyor del castell de Cameles, que era propietari de nombrosos alous al Vallespir i al Rosselló. Casat amb Quíxol, el seu fill Sentil va fer edificar vers 990 el castell de Castellnou, dins de terme de l'antic castell de Cameles. El seu fill Guillem I, titulat encara vescomte de Vallespir el 1007, passarà a anomenar-se vescomte de Castellnou, tal com es documenta al seu testament (1020).
La família vescomtal va ser una de les més influents del Rosselló gràcies a la privatització del poder i la feudalització. Els successius vescomtes van tenir participar en la política mediterrània de la Corona d'Aragó durant els segles XIII i XIV. A finals de segle xiii, Arnau de Castellnou va ser mestre de l'Orde del Temple a Catalunya i Aragó, i el vescomte Guillem IV va ser seguidor del rei Pere el Gran, a qui va acompanyar al setge d'Alcoi, i va ser nomenat ambaixador davant del papa i després acompanyà el monarca en el desafiament de Bordeus. D'altra banda, diversos dels seus membres, pràcticament sempre amb el nom d'Udalgar, passant d'oncle a nebot, van ocupar càrrecs d'importància a la diòcesi d'Elna.
La formació del regne de Mallorca, al qual es va unir el Vallespir, i la preeminència dels Castellnou a la cort mallorquina va fer que s'allunyessin de Catalunya. Només el darrer comte, Jaspert V, en contra dels seus cosins, va prendre partit pel rei d'Aragó. Va morir el 1321, deixant diversos deutes i una única hereva, Sibil·la, amb la qual es va extingir el títol vescomtal, que va ser venut a Jaume III de Mallorca el 1336. El llinatge encara va continuar fins a final de segle.
El 1370, Berenguer de Castellnou, el darrer descendent del llinatge, va comprar la baronia, però la restituïa als Fenollet uns anys després. Els Fenollet van ostentar el títol de baró de Castellnou, com al segle xvi, la família Llupià, senyors (després marquesos) de Llupià.

## Llista de vescomtes de Vallespir o de Castellnou

* Ansemund
* Sentil
* Guillem I 991-1028 (primer vescomte de Castellnou)
* Jaspert I 1028-1066 (fill)
* Udalgar I 1066-1075 (fill)
* Guillem II 1075-1091 (germà)
* Guillem III 1091-1119 (nebot)
* Jaspert II 1119-1151 (fill)
* Guillem IV 1151-1164 (fill)
* Jaspert III 1164-1193 (fill)
* Guillem V 1193-1249 (fill)
* Jaspert IV 1249-1268 (fill)
* Guillem VI 1268-1284 (germà)
* Jaspert V 1284-1321 (fill)
* venda al vescomte de Narbona (1333)

## Referències

* 1 2 «Vescomtat de Vallespir». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 febrer 2021].
* 1 2 «Vescomtat de Castellnou». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 febrer 2021].
* 1 2 Mestre i Campí, Jesús. Diccionari d'història de Catalunya. Barcelona: Edicions 62, 1993, p. 212.
# Pont del Molí de Querol

El pont del Molí de Querol és una obra de Castellar de la Ribera (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Té tres arcs, pla i tot de pedra, amb tallamars. Actualment està fora d'ús. Hi ha un pont nou a tocar per on passa la carretera. Passa sobre la ribera Salada, afluent per l'esquerra del Segre.

## Història

Es troba a 16 km de Solsona. Té 3 ulls, passa per sobre de la riera Salada. Molt a prop seu hi ha l'antic pont també de tres ulls per on passava el camí ral. A l'altra part del pont hi ha el molí de Querol, gran edifici en gran part de pedra i de molt bon aspecte.

## Referències

* 1 2 3 «Pont del Molí de Querol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Virga (cràter)

Virga és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 10,3 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim lituà, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Virga». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Augusts Voss

Augusts Voss (en rus: Август Эдуардович Восс) (gubèrnia d'Omsk, 1919 - Moscou, 1994) fou un polític i funcionari del partit comunista d'origen letó. Abans de la Segona Guerra Mundial treballà com a mestre d'escola. L'any 1940 fou mobilitzat a l'Exèrcit Roig i serví com a comissari polític (politruk). Des de 1945 serví a l'apparatchik del partit a Letònia. Des de 1966 fins al 1984 fou primer secretari (després, secretari general) del Partit Comunista de Letònia i membre del Comitè Central del Partit Comunista de la Unió Soviètica des del 1971 al 1990. Ostentà el càrrec de President del Soviet de les Nacionalitats (del Soviet Suprem de l'URSS) entre 1984 i 1989. Voss entenia el letó, però no l'utilitzava públicament. En els darrers anys de vida preferí no tornar a Letònia. Morí l'any 1994 a Moscou on hi resta enterrat.

## Referències

* ↑ Iwaskiw, Walter R. «Latvia: A Country Study» (en anglès). Washington: GPO for the Library of Congress, 1995. [Consulta: 10 juliol 2009].

## Vegeu també

* Alfrēds Rubiks
# Gobius acutipennis

Gobius acutipennis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de KwaZulu-Natal (Sud-àfrica) fins a Indonèsia i l'oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1: i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jordi Forbè

Jordi Forbè o Jordi Fobè (en llatí Georgius Phorbenus o Georgius Phobenus, en grec Γεώργιος ὁ Φυρβηνός), fou un jurista romà d'Orient de data incerta.
Se l'esmenta com Δικαιόφυλαξ Θεσσαλονίκης ("Jutge a Tessalònica").
Va escriure dues dissertacions molt breus:
* 1. Περὶ ὑποβόλου, De Donatione super Nuptias.
* 2. Περὶ ἀποτυχίας, De Casso.
Va escriure també alguns escolis sobre la Basilica, una obra jurídica de Lleó VI el Filòsof que incorpora un gran nombre de lleis i constitucions (codis) anteriors. El cita Lleó Al·laci.

## Referències

* ↑ Phorbenus, Georgius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 345
# Velimir Zajec

Velimir Zajec (Zagreb, 12 de febrer, 1956) fou un futbolista i entrenador de futbol croat.
La seva trajectòria transcorregué en dos clubs, el Dinamo de Zagreb on arribà el 1974 a l'edat de 18 anys i on en romangué 10, guanyant dues copes iugoslaves i una lliga, i al Panathinaikos FC, on jugà uns 100 partits de forma brillant. Fou internacional amb Iugoslàvia 40 cops, disputant la Copa del Món de 1982.
Un cop retirat exercí de Director de Futbol del Dinamo Zagreb (1989-1991), entrenador del futbol base, del primer equip i Director de Futbol a Panathinaikos i entrenador al Dinamo. El 2004 es traslladà a Anglaterra on treballà pel Portsmouth FC com a director executiu i entrenador fins a l'any 2005.

## Referències

* ↑ Zajec named as Pompey boss, BBC Sport, 21 December, 2004
* ↑ Zajec resigns from Portsmouth job, BBC Sport, 10 octubre 2005

## Enllaços externs

* Trajectòria
# Pontinus rhodochrous

Pontinus rhodochrous és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 28 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Poey, F., 1858-1861. Memorias sobra la historia natural de la Isla de Cuba, acompañadas de sumarios Latinos y extractos en Francés. Vol. 2. L'Havana. Mem. Hist. Nat. Cuba v. 2. 1-96 (1858), 97-336 (1860), 337-442.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther, A., 1872. Report on several collections of fishes recently obtained for the British Museum. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1871 (pt 3): 652-675, Pls. 53-70.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Virgen niña en éxtasis

La Virgen niña en éxtasis (Verge nena en èxtasi) és un quadre de Francisco de Zurbarán exposat en el Metropolitan Museum of Art de Nova York, Estats Units. Està pintat al oli sobre llenç i mesura 116,8 cm d'alçada per 94 cm d'amplada.

## Història

Zurbarán va pintar en l'última fase de la seva obra una sèrie de llenços dedicats a Maria, mare de Jesús durant la seva infància i en la seva vida familiar. Dintre d'aquest grup de quadres, encarregats tots per clients particulars, es troba aquesta Virgen niña en éxtasis. És molt similar a altres del mateix tema, i a més a més coincideix amb elles en les robes, i també en els motius brodats que adornen la seva brusa. La nena apareix resant, després d'haver interromput la seva costura femenina, amb el rostre absort i emmarcat per una aurèola d'angelets. Als seus peus estan escampades diverses floretes de colors, que a més a més d'adornar la imatge, simbolitzen les virtuts de la futura mare: flors blaves que indiquen fidelitat, flors grogues que signifiquen la intel·ligència i la maduresa, roses per a l'amor, assutzenes blanques per la seva virginitat. Aquests objectes que l'envolten són detalls de natures mortes, que d'ésser pintades aïlladament podrien formar bodegons de gran qualitat. El llenç apareix emmarcat en un cortinatge vermell, que evoca la cortina del temple, constituint una espècie d'altar camperol.

## Referències

* ↑ «The Young Virgin» (en anglès). THE MET. [Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ «New Painting by Zurbarán Acquired» (en anglès). Bulletin of the Minneapolis Institute of Arts nnº 27, 01-10-1938, pàg. 123.

## Enllaços externs

* Fitxa de Virgen niña en éxtasis a ARTEHISTORIA
# Arnau de Mont-rodon

Arnau de Mont-rodon (Taradell, c. 1285 - Girona, 21 de novembre de 1348) fou bisbe de Girona. Pertanyent a la noble família de Mont-rodon, radicada a Vic, era canonge de la Catedral de Girona quan fou escollit bisbe (vers el 1335). Assistí al Concili Provincial Tarraconense, celebrat entre 1338 i 1339, sent arquebisbe Arnau Sescomes. Compongué i resolgué el 15 de maig de 1342, una sèrie de plets que hi hagué en temps del rei d'Aragó Pere el Cerimoniós, entre les jurisdiccions reials i eclesiàstiques, sobre els usatges de Pau i Treva. Fundà i dotà la capella dels Quatre Sants Màrtirs de Girona, a la Catedral, dedicada als sants empordanesos Germà, Just, Paulí i Sici, i manà posar una escultura representant a Carles el Gran al mig del retaule, amb un rètol amb la inscripció S. Carolus Magnus i manà d'acord amb els canonges del capítol, que es resés a aquell empedrador com si fos un sant canonitzat, cosa que es feu durant molts anys per la conquesta de Girona, feta segons la tradició per aquell monarca. Així mateix dotà i fundà alguns monestirs de l'orde de Sant Benet. A la seva mort fou sepultat en la Capella dels Quatre Sants Màrtirs en un sepulcre de marbre.
El sepulcre de Sant Daniel també va ser fet per ordre del bisbe Arnau, entre finals de 1345 i principis de 1346, sent abadessa Elisenda d'Alguer i l'obra va ser realitzada pel mestre Aloi de Montbrai, escultor cotitzat per ja haver acomplert encàrrecs reials del rei Pere III el Cerimoniós.

## Vegeu també

* Berenguer de Cruïlles

## Referències

* ↑ Editorial Base Col·lecció Base Històrica, Abadesses i priores a la Catalunya Medieval, pàgs. 67 a 70, llibre de Maria Carme Roca i Costa (ISBN 978-84-16166-22-0)

## Bibliografia

* Roig y Jalpi, Juan G. Iacinto Andrev. Resumen historial de las grandezas, y antiguedades de la ciudad de Gerona, y cosas memorables suyas eclesiasticas, y seculares, assi de nuestros tiempos, como de los passados (en castellà). Barcelona: Iacinto Andrev, 1678, p. 286-287 [Consulta: 6 desembre 2014].
# Gregory Daniel

Gregory Daniel (Denver, 8 de novembre de 1994) és un ciclista estatunidenc, professional des del 2013 i actualment a l'equip Trek-Segafredo. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en ruta de 2016.

## Palmarès en carretera

* 2012
** Campió dels Estats Units júnior en contrarellotge
* 2016
** Campió dels Estats Units en ruta
** 1r al Tour de Beauce i vencedor d'una etapa

## Palmarès en pista

* 2011
** Campió dels Estats Units en Persecució per equips

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Ursus americanus pugnax

Ursus americanus pugnax és una subespècie de l'os negre americà (Ursus americanus). Es troba a l'Arxipèlag Alexander (Alaska, els Estats Units). Menja salmons (Oncorhynchus spp.) i vegetals.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ Webster's Online Dictionary (anglès)
* ↑ Ben-David, M., K. Titus i L. R. Beier, 2004. Consumption of salmon by Alaskan brown bears: a trade-off between nutritional requirements and the risk of infanticide? Oecologia 138:465-474.
* ↑ Population, Genetic and Behavioral Studies of Black Bears Ursus americanus in Southeast Alaska (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* A phylogeographic perspective on endemism in the Alexander Archipelago of southeast Alaska (anglès)