# Enllaç C-Te

Els compostos d'organotel·luri (o compostos orgànics del tel·luri) són compostos químics que contenen un enllaç químic entre carboni (C) i tel·luri (Te) (enllaç C-Te).
La química de l'organotel·luri és la ciència corresponent que explora les propietats, l'estructura i la reactivitat d'aquests compostos. La química dels organotel·luris és una àrea poc estudiada, en part per les poques aplicacions.

## Grups funcionals

Es coneixen els anàlegs del tel·luri dels grups funcionals comuns d'organosulfur i organoseleni. Tanmateix, els tel·lurols són inestables pel que fa a l'oxidació als ditel·lúrurs. Els compostos organotel·lúrics que es troben habitualment són diorganomonotel·lúrurs i ditel·lúrurs, R₂Te i (RTe)₂, respectivament. Altres dues famílies de compostos d'organotel·lur(IV) estan ben desenvolupades: R$_{4−x}$TeCl$_x$ i els tel·luròxids (R₂TeO).

## Síntesi i reaccions
### Compostos d'organotel·luri reduïts

Els compostos d'organotel·luri reduïts s'obtenen habitualment a partir de NaHTe i tel·lurur de liti:
    Li₂Te + 2 RBr → R₂Te + 2 LiBr
Una ruta directa als compostos d'organoliti comença a partir de reaccions d'organoliti o de reactius de Grignard amb tel·luri:
    Te + ArLi → ArTeLi
El butil-liti dona el tel·lúrid de manera similar:
    Te + BuLi → BuTeLi
Els anions organotel·lúrurs es poden oxidar o alquilar:
    2 RTeLi + 0.5 O₂ + H₂O → RTeTeR + 2 LiOH
    RTeLi + R'Br → RTeR' + LiBr
Els diorganoditel·lúrurs són valorats com intermedis, especialment els derivats arílics com el ditel·lurur de difenil:
    Ar₂Te₂ + RLi → RTeAr + LiTeR
    Ph₂Te₂ + 2 Li → 2 LiTePh

### Derivats del TeCl₄

* Estructura de PhTeCl₄$^−$. Distàncies seleccionades: Te-Cl = 250-253, Te-C = 213 pm.
Una sortida de la química del sofre i del seleni és la disponibilitat del tetraclorur, TeCl₄. Reacciona amb els arens per donar triclorurs d'ariltel·luri:
    ArH + TeCl₄ → ArTeCl₃ + HCl
Per als arens rics en electrons, es produeix la disubstitució
    ArH + ArTeCl₃ → Ar₂TeCl₂ → + HCl
El tetraclorur de tel·luri s'afegeix a través d'alquens i alquins als triclorurs de clorotel·luri:
    RCH=CH₂ + TeCl₄ → RCH(Cl)-CH₂TeCl₃
Els triclorurs d'organotel·luri adopten estructures dimèriques, que reflecteixen l'acidesa de Lewis del centre de Te(IV). Els dímers poden ser escindits per halogenurs i altres bases de Lewis:
    RTeCl₃ + Cl$^−$ → RTeCl₄$^−$
Els anions RTeCl₄$^−$ (i els adductes relacionats RTeCl₃L) adopten estructures piramidals quadrades amb els grups electronegatius al pla.
Els clorurs d'organotel·lúri (IV) són susceptibles a reaccions de substitució on el clorur és substituït per altres halogenurs i pseudohalogenurs. El grup TeClx també es pot eliminar amb níquel de Raney.
Els compostos organotel·luri(IV) participen en les reaccions d'Stille:
* Acoblament creuat de compostos organotel·lúrics amb organoestanys

### Tel·luròxids

En general, els tel·luròxids estan relacionats amb sulfòxids i selenoxids pel que fa a les seves estructures. Però a diferència dels seus anàlegs més lleugers, es polimeritzen (reversiblement) quan es cristal·litzen. De manera anàloga a l'oxidació del selenòxid, els tel·luròxids al·lílics experimenten reordenaments [2,3]-sigmatròpics formant alcohols al·lílics després de la hidròlisi. També anàloga a l'eliminació del selenòxid, certs tel·luròxids donen alquens en escalfar-se.

## Aplicacions

El telurur de dimetil s'utilitza en la deposició de vapor mitjançant processos químics organometàl·lics on serveix com a font volàtil de tel·luri. És l'únic compost organotel·lúric que s'ha quantificat en mostres ambientals.

## Referències

* ↑ Detty i O'Regan, 1994.
* ↑ Petragnani, 1994.
* ↑ Kambe, Inoue i Sonoda, 1995, p. 154.
* ↑ Beckmann, Duthie i Moran, 2005, p. 690-691.
* ↑ Engman, 2001.
* 1 2 Bergman, Carlsson i Sjöberg, 1997, p. 18.
* ↑ Beckmann, Heitz i Hesse, 2007, p. 3275-3282.
* ↑ Kang, Lee i Ryu, 1999, p. 2117.
* ↑ Wallschläger i Feldmann, 2010, p. 319-364.

## Bibliografia

* Bergman, Jens; Carlsson, R.; Sjöberg, B. «Biaryls from Simple Arenes via Organotellurium Intermediates: 4,4'-Dimethoxy-1,1'-biphenyl» (en anglès). Organic Syntheses, 57, 1977. DOI: 10.15227/orgsyn.057.0018.
* Beckmann, Jens; Duthie, Andrew; Moran, Steven «Crystallographic report: Bis(triphenylphosphoranylidene)ammonium Phenyltetrachlorotellurate» (en anglès). Applied Organometallic Chemistry, 19(5), 2005. DOI: 10.1002/aoc.798.
* Beckmann, Jens; Heitz, Stephan; Hesse, Malte «Four Distinctively Different Decomposition Pathways of Metastable Supermesityltellurium(IV) Trichloride» (en anglès). Inorganic Chemistry, 46(8), 2007. DOI: 10.1021/ic062469m. PMID: 17375915.
* Detty, M.; O'Regan, M. Tellurium-Containing Heterocycles (en anglès), 1994. ISBN 0-471-63395-X.
* Engman, Lars «Tellurium(IV) Chloride» (en anglès). E-EROS, 2001. DOI: 10.1002/047084289X.rt003.
* Kambe, Nobuaki; Inoue, Toru; Sonoda, Noboru «Generation of N,N-Diethylcarbamoyllithium Via Lithium-Tellurium Exchange and Its Reaction with 3-Phenylpropanal: N,N-Diethyl-2-Hydroxy-4-Phenylbutanamide» (en anglès). Organic Syntheses, 72, 1995. DOI: 10.15227/orgsyn.072.0154.
* Kang, Suk-Ku; Lee, Sang-Woo; Ryu, Hyung-Chul «Palladium- and copper-catalyzed cross-coupling and carbonylative cross-coupling of organotellurium compounds with organostannanes» (en anglès). Chem. Commun. [Royal Society of Chemistry], 1999.
* Petragnani, Nicola. Tellurium in Organic Synthesiss (en anglès). Nova York: Academic Press, 1994. ISBN 0-12-552810-8.
* Wallschläger, D.; Feldmann, F. Formation, Occurrence, Significance, and Analysis of Organoselenium and Organotellurium Compounds in the Environment (en anglès). vol 7. Organometallics in Environment and Toxicology. RSC Publishing, 2010 (Metal Ions in Life Sciences). ISBN 978-1-84755-177-1.
Compostos de carboni amb altres elements de la taula periòdica :
CH
He
CLi
CBe
CB
CC
CN
CO
CF
Ne
CNa
CMg
CAl
CSi
CP
CS
CCl
CAr
CK
CCa
CSc
CTi
CV
CCr
CMn
CFe
CCo
CNi
CCu
CZn
CGa
CGe
CAs
CSe
CBr
CKr
CRb
CSr
CY
CZr
CNb
CMo
CTc
CRu
CRh
CPd
CAg
CCd
CIn
CSn
CSb
CTe
CI
CXe
CCs
CBa
CLa
CHf
CTa
CW
CRe
COs
CIr
CPt
CAu
CHg
CTl
CPb
CBi
CPo
CAt
Rn
Fr
CRa
CAc
Rf
Db
Sg
Bh
Hs
Mt
Ds
Rg
Cn
Nh
Fl
Mc
Lv
Ts
Og
CCe
CPr
CNd
CPm
CSm
CEu
CGd
CTb
CDy
CHo
CEr
CTm
CYb
CLu
CTh
CPa
CU
CNp
CPu
CAm
CCm
CBk
CCf
CEs
Fm
Md
No
Lr :
Química de nucli orgànic
Molts usos en química
Investigació acadèmica, però sense ús generalitzat
Enllaç desconegut :