OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grand Prix de Tennis de Lyon 2009

El Torneig de Lió 2009, també conegut com a Grand Prix de Tennis de Lyon 2009, és un esdeveniment de tennis masculí sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La 23a edició del torneig es va celebrar entre el 26 d'octubre i l'1 de novembre del 2009 al Palais des Sports de Gerland de Lió, França.

## Quadre individual masculí

| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J-W. Tsonga | 6 | 6 | |
| | O. Rochus | 3 | 2 | | 1 | J-W. Tsonga | 7 | 4 | 6$^8$ |
| WC | A. Clement | 6 | 6 | | WC | A. Clement | 5 | 6 | 7 |
| 7 | B. Becker | 4 | 3 | | | | | | | WC | A. Clement | 2 | 4 | |
| 3 | I. Ljubičić | 6 | 3 | 6 | | | | | | 3 | I. Ljubičić | 6 | 6 | |
| | N. Kiefer | 3 | 6 | 3 | 3 | I. Ljubičić | 7 | 6 | | | | | | |
| | F. Serra | 7 | 6 | | | F. Serra | 6⁶ | 2 | | | | | | |
| 8 | A. Montañés | 5 | 3 | | | | | | | | | | | | 3 | I. Ljubičić | 7 | 6 |
| 6 | P-H. Mathieu | 4 | 0 | | | | | | | | | | | | WC | M. Llodra | 5 | 3 |
| | M. Gicquel | 6 | 6 | | | M. Gicquel | 6⁶ | 4 | | | | | | |
| WC | M. Llodra | 6 | 6 | | WC | M. Llodra | 7 | 6 | | | | | | |
| 4 | J. Monaco | 3 | 4 | | | | | | | WC | M. Llodra | 6$^4$ | 6 | 7 |
| 5 | J. Benneteau | 7 | 6 | | | | | | | 2 | G. Simon | 7 | 3 | 6¹ |
| Q | K. Anderson | 5 | 2 | | 5 | J. Benneteau | 6⁵ | 3 | | | | | | |
| Q | D. Guez | 1 | 2 | | 2 | G. Simon | 7 | 6 | |
| 2 | G. Simon | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| WC | Julien Benneteau Nicolas Mahut | 6 | 7 | |
| | Leonardo Mayer Martín Vassallo Argüello | 4 | 6$^3$ | | WC | Julien Benneteau Nicolas Mahut | 6 | 6$^4$ | [10] |
| | Jeff Coetzee Stephen Huss | 3 | 4 | | | Marcelo Melo Andre Sa | 2 | 7 | 4 |
| | Marcelo Melo Andre Sa | 6 | 6 | | | | | | | WC | Julien Benneteau Nicolas Mahut | 6 | 7 |
| | Simone Bolelli Ivan Ljubičić | 4 | 7 | [12] | | | | | | WC | Arnaud Clement Sebastien Grosjean | 4 | 6⁶ |
| | Marc Gicquel Michael Llodra | 6 | 5 | [10] | | Simone Bolelli Ivan Ljubičić | 3 | 4 | |
| | Lucas Arnold Ker Juan Monaco | 4 | 1 | | WC | Arnaud Clement Sebastien Grosjean | 6 | 6 | |
| WC | Arnaud Clement Sebastien Grosjean | 6 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-11-08 a Wayback Machine.
Lió / Montpeller :
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2009
< 2008
2010 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Guerrer

Un guerrer és una persona que fa de la guerra la seva forma habitual de vida, a diferència d'un soldat (que treballa a l'exèrcit o és enrolat per força però té una vida al marge del combat). Usualment s'aplica el terme a una classe social determinada en cultures bèl·liques. Segons Georges Dumézil és una de les tres divisions bàsiques de tota societat tradicional.
Una persona es considera guerrer quan hereta el títol o el guanya per mèrits (com els cavallers medievals). Acostuma a tenir un codi d'honor propi, basat en el valor, en la lleialtat als seus superiors, al seu país o a la seva religió. Tot i que hi ha dones guerreres, els valors es consideren arquetípics de la masculinitat. Sovint els guerrers amb més victòries es consideren herois i són nomenats líders d'altres tropes. Tots ells aspiren a la glòria i ser recordats després de morir en les narracions de l'èpica popular. Alguns exemples de guerrers serien els samurais, els vikings o els mongols.
Actualment els guerrers tenen una connotació negativa (un estil de vida basat en l'agressivitat) però són admirats per la seva noblesa i la defensa dels seus ideals.
Viccionari
# Gorée i dependències

La colònia de Gorée i dependències fou un territori colonial francès dirigit per la Divisió Naval de la Costa Occidental d'Àfrica. D'aquesta divisió van dependre diversos establiments francesos a la costa africana occidental del 1839 al 1854, incloent l'illa de Gorée. Entre 1843 i 1854 hi va haver subgovernadors particulars pels diversos establiments (Gorée-Senegal, Guinea-Rius del Sud, Costa d'Or formada per Costa de Marfil-Dahomey i Gabon)
El 1854 Guinea i Gorée foren separades del govern del Senegal i incloses en un govern anomenat Gorée i dependències (que incloïa Gorée, els Establiments dels Rius del Sud, els Establiments Francesos de la Costa d'Or i l'establiments Francesos del Gabon) encarregat a la divisió naval que va passar a tenir centre a Gorée. El 26 de febrer de 1859 l'illa de Gorée va ser reintegrada al Senegal, i la colònia va desaparèixer, però totes les "dependències" van seguir administrades per la divisió naval, que ara va establir la seva seu a Gabon. El 1860 les dependències foren reorganitzades i es van formar els territoris de Rius del Sud, i la colònia de Costa d'Ivori-Gabon amb els sub-territoris dels Establiments Francesos de Costa d'Ivori i del Territori del Gabon. La divisió naval va restar encarregada de l'administració general (incloent els Establiments Francesos del Golf de Benin) fins al 1886.

## Governadors de la divisió naval de la costa occidental d'Àfrica
### Amb seu a Saint Louis del Senegal

* Louis Édouard Bouët (1844, Louis Édouard Bouët-Willaumez) 1839-1845
* Jean-Baptiste Montagniès de la Roque 1845-1848
* Auguste Laurent François Baudin 1848
* Louis Édouard Bouët-Willaumez (segona vegada) 1848-1850
* Charles Penaud 1850-1851
* Auguste Laurent François Baudin (segona vegada) 1851-1854

### Amb seu a Gorée

* Jérôme Félix Monléon 1854-1856
* Auguste Léopold Protet 1856-1859
* Auguste Bosse 1859-1861

### Amb seu al Gabon

* Octave François Charles, baron Didelot 1861-1863
* André Émile Léon Laffon de Ladébat 1863-1866
* Alphonse Jean René, vicomte Fleuriot de Langle 1866-1868
* Alexandre François Dauriac 1868-1869
* Victor Auguste, baron Duperré 1869-1870
* Siméon Bourgeois 1870-1872
* Antoine Louis Marie Le Couriault de Quillio 1872-1874
* Charles Henri Jules Panon du Hazier 1874-1875
* Amédée Louis Ribourt 1875-1877
* François Hippolyte Allemand 1877-1879
* Bernard Ernest Mottez 1879-1881
* Louis Antoine Richild, baron Grivel 1881-1883
* Jules Marie Armand Cavelier de Cuverville 1884-1886

## Referències

* Worldstatesmen, Gabon, per Ben Cahoon
# Goródnia

Goródnia (en rus: Городня) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 19 habitants, pertany al districte de Bórovsk.

## Referències

* ↑ Чижков А.Б. Зорин А.А.. Калужские усадьбы. Каталог с картой расположения усадеб, 2007.
# Gretxeski

Gretxeski - Греческий (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants meridionals de l'extrem oest del Caucas occidental, a la vora dreta del riu Tuapsé, a 9 km al nord-est de Tuapsé i a 100 km al sud de Krasnodar.
Pertany al poble de Tsipka.
# Gretxíxnoie

Gretxíxnoie - Гречишное (rus) - és un poble de l'óblast de Smolensk, a Rússia, que el 2007 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Смоленская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Greu de Saliva

El Greu de Saliva és una muntanya amb 344 metres d'altitud, que pertany al terme municipal de la Llosa de Ranes i Castelló de la Ribera Alta, i al pic de la qual es troba l'ermita de Santa Anna. S'hi poden fer diverses rutes senderistes, i actua de frontera entre les comarques de La Costera i La Ribera Alta.

## Referències

* ↑ «LA COSTERA». www.gesinco.es. Arxivat de l'original el 2016-12-21. [Consulta: 20 desembre 2016].
* ↑ «La Llosa de Ranes, Plan General». Consultas.cma.gva.es, 01-02-2011. Arxivat de l'original el 2016-12-21. [Consulta: desembre 2016].
# Guido Piovene

Guido Piovene (Vicenza, 1907 — Londres, 1974) va ser un escriptor i periodista italià.
Va treballar al Corriere della Sera i a La Stampa i va escriure bàsicament narrativa crítica amb el costumisme i literatura de viatges.

## Obra
### Novel·la

* Lettere di una novizia (1941)
* Pietà contro pietà (1946)
* I falsi redentori (1949)
* Le stelle fredde (1970)

### Literatura de viatges

* De America (1953)
* Viaggio in Italia (1957).

### Altres

* Idoli e ragione, recull d'articles apareguts entre el 1953 i el 1973

## Referències

* ↑ «Guido Piovene». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Hacı Halil Paixà

Hacı Halil Pasha (Khalil Pasha Hadjdji Arnawud) (vers 1655-1733) fou gran visir otomà, originari d'Elbasan.
Fou bostandji amb el seu germà Sinan Agha i a la mort d'aquest el 1694 va servir al governador de Bagdad Kalaylikoz Ahmed Pasha. Després fou khasseki i el 1711 bostandji bashi. L'11 de gener de 1716 fou nomenat beglerbegi d'Erzurum i fou enviat poc després a Nish per reparar la fortalesa per la imminent guerra amb Àustria.
L'estiu de 1716 fou nomenat muhafiz (governador) de Belgrad. Mort el visir Damad Ali Pasha el 5 d'agost de 1716 a la batalla de Peterwardein, Khalil va exercir com a comandant en cap i poc després fou nomenat gran visir el 22 d'agost per consell de Newshehirli Ibrahim Pasha, favorit del sultà que volia restar en segon pla i que va ser designat caimacan. La campanya del 1716 va acabar en un nou desastre otomà i la pèrdua de Temesvar el 21 d'octubre de 1716. Khalil va retirar l'exèrcit als quarters d'hivern i va tornar a Edirne.
El 1717 el favorit Newshehirli Ibrahim Pasha es va casar amb la filla del sultà Ahmet III, Fatima Sultan, de 13 anys i ja vídua del gran visir Damad Ali Pasha. Newshehirli Ibrahim Pasha era partidari de la pau amb els austríacs però Khalil volia seguir la guerra, i va posar com a condició per la pau la retrocessió de Temesvar. El 12 de juny de 1717 l'exèrcit va sortir d'Edirne i es va dirigir a Belgrad mentre el príncep Eugeni de Savoia, general imperial, havia posat setge a Belgrad; Khalil el va atacar però fou derrotat el 16 d'agost de 1717, i va perdre tota l'artilleria, equip i arxius, i milers d'homes; l'exèrcit es va retirar a Nish i el governador de Belgrad Sari Mustafà Pasha no va tenir més opció que rendir-se amb honors militars; Eugeni de Savoia li va fer una oferta de pau que va portar a Sofia on era el sulta Ahmet III i la seva cort.
El 26 d'agost de 1717 Khalil fou destituït. Al saber la notícia va fugir per evitar una execució però el seu amagatall fou descobert el 1721, si bé llavors Ahmet III el va perdonar i fou nomenat governador de Lesbos o Midilli on va restar fins al 1727; després va exercir com a governador de Salònica i dels Dardanels (Sedd al-Bahr). Va morir el 1733.

## Bibliografia

* L. Cassels, The strugle for the Ottoman Empire 1717-1740, Londres 1966.
Gran visir otomà :
# Had Boumoussa

Had Boumoussa (en àrab أحد بوموسى, Aḥad Bū Mūsà; en amazic ⵃⴰⴷ ⴱⵓⵎⵓⵙⴰ) és una comuna rural de la província de Fquih Ben Salah, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 44.672 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Gripau gegant

El gripau gegant o gripau marí (Rhinella marina) és un gripau natiu d'Amèrica: Amèrica Central i de l'Amèrica del Sud. Pertany al gènere Rhinella, que inclou un centenar d'espècies de gripaus diferents, originàries d'Amèrica.
És un animal fèrtil a causa del gran nombre d'ous que ponen les femelles. El seu èxit reproductiu es deu també, en part, a la varietat dels aliments que pot constituir la seva dieta, poc comú entre els anurs, i que tant inclou materials vius com morts. En general, els adults aconsegueixen de 10 a 15 centímetres de llargada. El major exemplar de l'espècie del qual se'n té notícia mesurava 38 centímetres de llargada i pesava 2,65 quilograms.

## Espècie invasora

El gripau gegant és una espècia invasora en Austràlia i certes illes en el Carib. Té un apetit considerable, i és útil en el control d'alguns nocius agrícoles. Els gripaus gegants reprodueixen ràpidament i mengen diversos insectes que amenacen la canya de sucre. El gripau gegant fou introduït deliberadament en Austràlia i el Carib per llauradors en aquestes zones, i, sense depredadors locals, s'ha convertit en un problema ecològic molt important.
A Austràlia foren introduïts per a controlar la població d'un insecte natiu, Dermolepida albohirtum, un nociu de la canyamel, però sense èxit, i el gripau ha tingut un efecte negatiu en la biodiversitat del país. El problema d'aquestes espècies natives no resulta de la depredació del gripau, sinó al fet que el gripau és verinós; les serps i els llangardaixos que el mengen són intoxicats i freqüentment moren després de menjar-se'l. Moltes espècies a Austràlia són amenaçades pel gripau.
# Guillem de Requesens

Guillem de Requesens (Tarragona, segle xiii - 1303) va ser un sacerdot, canonge de la Seu de Tarragona.
Pertanyia a una de les famílies tarragonines econòmicament més poderoses, els Requesens, d'una nissaga de mercaders i amics de l'arquebisbe Bernat d'Olivella. Guillem va ser ardiaca de Sant Fructuós, a Tarragona. El 1280 ja feia alguns anys que era canonge a la Seu, i exercia el càrrec de tresorer. Va ser nomenat Cambrer cap al 1290, substituint Bertran de Vilafranca, que havia mort el 1288. El càrrec de Cambrer li conferia la senyoria d'un terç de la vila de Reus i el dret a ocupar el Castell en aquesta vila. L'Arquebisbe Bernat d'Olivella va morir el 1287, i la mitra va restar vacant fins al 1289, quan va ser nomenat Rodrigo de Tello, un arquebisbe no elegit per la via habitual sinó imposat per Roma, i a més, contrari al Rei Alfons. Quan va prendre possessió el nou arquebisbe va trobar un capítol catedralici dividit, i en part excomunicat per Bernat d'Olivella. Es va dedicar a restaurar el patrimoni de la Mitra, i se suposa que va retenir els delmes que cobrava de la vila de Reus, ja que no hi havia cambrer nomenat. Fins al desembre de 1291 no va prendre possessió de la cambreria Guillem de Requesens. El 1292 el feu de Riudoms va passar a mans del paborde Guillem de Banyeres, i el Cambrer de Reus en va rebre unes rendes. El 1296 hi va haver un enfrontament entre els veïns de Reus i els de Riudoms, perquè els primers van envair el terme riudomenc. Aquell any, l'arquebisbe Rodrigo de Tello, com a senyor efectiu de Riudoms, va cridar al castell d'Escornalbou, al Cambrer de Reus i als reusencs que havien delinquit per tal "de fermar de dret en son poder sobre la invasió i penyorament per ells fet en lo terme de Riudoms". Se'n desconeixen més fets d'aquest Guillem de Requesens, que va morir el 9 de juliol de 1303. La cambreria de Reus la va ocupar a continuació Ramon d'Anglesola.

## Referències

* ↑ Gort, Ezequiel. La Cambreria de la Seu de Tarragona: segles xii i xiii. Reus: Associació d'Estudis reusencs, 1990, p. 265-268.
# Guillem de Queralt i de Castellnou

Guillem de Queralt i de Castellnou (ca. 1302-1327) va ser baró de Santa Coloma, fill de Pere de Queralt i d’Anglesola i Francesca de Castellnou, casats vers 1302.
El 1319 consta documentat a Santa Coloma de Queralt. Tres anys més tard, apareix com a testimoni a Lleida en la donació que Jaume II fa a l’infant Pere del comtat de Ribagorça (1322).
Amb el seu pare es desplaça a la guerra de Sardenya per combatre contra els pisans. Pere mor en guerra el 1323 o 1324; com a indemnització, el monarca li concedeix la jurisdicció de Sant Gallard. La mort de Guillem tampoc tarda a produir-se, el 1327. Si bé les circumstàncies de la seva mort no són clares, va acusar-se a Arnau Roger II de Pallars, cunyat de l’infant Alfons, d’haver-lo assassinat.

## Referències

* ↑ Segura, Joan. Costums de Catalunya. Guillem Carreras (ed).. Santa Coloma de Queralt: Associació Cultural Baixa Segarra, 2021, p. 178. ISBN 978-84-941520-5-4.
* ↑ Marià Ribera, Manuel. Centvria primera del Real y Militar Instituto de la inclita religion de nuestra señora de la Merced (en castellà). Barcelona: Impressor Pau Camins, 1726, p. 417.
* ↑ Costa, Maria Mercè «La família de Queralt i Santes Creus». I Col·loqui del Monaquisme Català, v. 1, 1967, pàg. 106.
* ↑ Segura, Joan. Historia de la villa de Santa Coloma de Queralt (en castellà). Barcelona: Impremta Vicente Magriñà, 1879, p. 125.
# Haika

Haika fou una organització juvenil il·legal abertzale del País Basc, creada el 2000 després de la fusió de Jarrai amb l'organització Gazteriak. El jutge Baltasar Garzón va considerar el 2001 l'organització com a pedrera de militants d'ETA i part de l'estructura d'aquesta. La seva continuadora va ser Segi. El 19 de gener de 2007, el Tribunal Suprem la va declarar com a organització terrorista vinculada a ETA, corregint la sentència de l'Audiència Nacional de juny de 2005 que havia considerat a l'organització i els seus membres com «associació il·lícita». El 4 de febrer de 2007 van ser detinguts per la Ertzaintza 18 dels 19 membres de Jarrai, Haika i Segi que estaven pròfugs de la justícia des de la declaració del Tribunal Suprem.

## Vegeu també

* Ernai

## Referències

* ↑ El Suprem esmena a l'Audiència Nacional i considera terroristes a Jarrai-Haika-Segi Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine., Notícies de Navarra, 20 de gener de 2007
* ↑ Ingressen en la presó de Basauri els 18 pròfugs de Jarrai detinguts avui per l'Ertzaintza, 20 minutos, 4 de febrer de 2007
# Haigler

Haigler és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 211 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Haigler tenia 211 habitants, 92 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 339,4 habitants per km².
Dels 92 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,2% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 37% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 22,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.563 $ mentre que les dones 23.125 $. La renda per capita de la població era de 15.634 $. Aproximadament el 7,7% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Haigler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Haigler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cintano

Cintano és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 40 quilòmetres al nord de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 252 habitants.
Cintano limita amb els següents municipis: Castellamonte, Colleretto Castelnuovo i Castelnuovo Nigra.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 31 març 2020].
# Claire Booth

Claire Alexandra Windsor (nascuda Claire Booth el 29 de desembre de 1977 a Sheffield, Yorkshire), és esposa d'Alexander Windsor, comte d'Ulster, fill i hereu del príncep Ricard de Gloucester duc de Gloucester.
Va estudiar medicina al King's College de Londres, on es gradua de Baccalaureus Scientiae (BSc) (graduat de ciències en català) després de Medicinae Baccalaureus Baccalaureus Chirurgiae (MBBS), graduat de medicina i cirurgia. Posteriorment al University College de Londres obté un màster en ciències Magister Scientiae (MSc) i després es passa a la Universitat de Londres per a iniciar el seu doctorat.
Està especialitzada i exerceix com a pediatra.

## Descendència

Es va casar amb Lord Ulster el 22 de juny de 2002 a la capella reial del palau de St. James. Es va convertir oficialment en comtessa d'Ulster o Lady Ulster, però ella prefereix que la coneguin com Dra. Clara Booth.
Booth és la filla gran de Robert Booth de Weston Turville, Buckinghamshire (originari de Rotherham) per la seva dona Barbara, filla de Wilfred Hitchin; la seva germana menor, Joanne Booth, va néixer el 1979.
El comte i la comtessa d'Ulster van tenir el seu primer fill, Xan Windsor, baró Culloden, el 12 de març de 2007 i una segona filla, Lady Cosima Windsor, el 20 de maig del 2010.

## Títols i tractament

* Desembre de 1977 - setembre de 2001: Senyoreta Clara Booth.
* Setembre de 2001 - present: Dra. Claire Booth (professional)
* Juny de 2002 - present: Comtessa d'Ulster.

## Referències

* ↑ «Dr Claire Booth». Institutional Research Information Service. University College London. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ «Dr Claire Booth». Booth of UCL Great Ormond Street Institute of Child Health. University College London. [Consulta: 25 octubre 2020].
* ↑ www.gosh.nhs.uk
* ↑ www.burkespeerage.com
# Christian Noyer

Christian Noyer (Soisy-sous-Montmorency), 6 d'octubre de 1950) és un economista francès.
Des de l'1 de gener de 1998 fins a l'1 de juny de 2002 va ser director i també vicepresident del Banc Central Europeu (BCE). Noyer va ser succeït per Lukàs Papadimos.
El març de 2010 va ser nomenat president del consell del Banc de Pagaments Internacionals.
Al desembre de 2011 va fer part d'un grup de dignataris francesos que van demanar que es tragués al Regne Unit la seva qualificació AAA pel seu elevat deute públic, una acció molt poc habitual per un banquer central.

## Referències

* ↑ BIS Board elects Christian Noyer as new Chairman, Bank for International Settlements, 8 de març de 2010
# Clinoptilolita-Ca

La clinoptilolita-Ca és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les zeolites. Rep el seu nom del grec klinein (recostat), ptilon (ploma) i lithos (pedra), i per ser l'espècie amb calci dominant.

## Característiques

La clinoptilolita-Ca és una zeolita de fórmula química Na₆(Si$_{30}$Al₆)O$_{72}$·20H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4. És l'anàleg amb calci de la clinoptilolita-K i la clinoptilolita-Na. Forma una sèrie de solució sòlida amb l'heulandita-Ca.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la clinoptilolita-Ca pertany a «09.GE - Tectosilicats amb H₂O zeolítica; cadenes de tetraedres de T$_{10}$O$_{20}$» juntament amb els següents minerals: clinoptilolita-K, clinoptilolita-Na, heulandita-Ca, heulandita-K, heulandita-Na, heulandita-Sr, heulandita-Ba, estilbita-Ca, estilbita-Na, barrerita, stel·lerita, brewsterita-Ba i brewsterita-Sr.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Kuruma Pass, a la prefectura de Fukushima (regió de Tohoku, Japó).

## Referències

* ↑ «Clinoptilolite-Ca» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 octubre 2016].
* ↑ «Clinoptilolite-Ca-Heulandite-Ca Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 octubre 2016].
# Clarendon

«Clarendon» té aquests significats:
* Clarendon (Arkansas), població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas.
* Clarendon (Vermont), població dels Estats Units a l'estat de Vermont.