# Neptú i Tritó

Neptú i tritó és una escultura primerenca de l'artista italià Gian Lorenzo Bernini. Es troba en el museu Victòria i Albert de Londres i es va fabricar entre als anys 1622 i 1623. És una escultura que va ser tallada a marbre i té una alçada de 182,2 cm.

## Història

L'escultura va ser encarregada originalment pel cardenal Alessandro Demasceti-Peretti Montalto l'any 1620, i va ser feta del Març de 1622 fins al Febrer de 1623, amb una funció decorativa per tal de decorar l'estany del jardí de la seva vila Peretti Montalto al turó viminol de Roma. L'escultura es va situar en una piscina oval preexistent (anomenada Peschiera o Peschierone), dissenyada per Domenico Fontana del 1579 al 1981.
Va ser comprada per l'anglès Thomas Jenkins l'any 1786, però més tard va ser adquirida per Joshua Reynolds. L'obra havia estat anomenada "Neptú i Glaucus" després de la biografia de Filippo Baldinucci, però en el gravat de Dominico Rossi apareixia com a "Nettvno e Tritone", finalment, Reynolds la va corregir per "Neptú i Tritó"
Després de la mort de Reynolds l'any 1792, l'obra va ser venuda a Charles Anderson-Pelham, que la va guardar en el jardí de casa seva a Walpole House, Chelsea, Londres. Els seus descendents la van traslladar a la seva casa de camp Brocklesby Park, Lincolnshire l'any 1906. Finalment, l'escultura va ser comprada l'any 1950 pel museu Victòria i Albert, tot i que va aparèixer en una exposició a la Royal Academy de Londres l'any 1938.

## Referències literàries

Es considera que aquesta escultura, fa al·lusió als vaixells de Troia que ajudaven a Neptú i a Tritó, tal com descriu Virgli o Ovidi.
En la metamorfosi d'Ovidi, Neptú va demanar a Tritó que bufés la seva closca per tal de calmar les aigües. A l'Eneida de Virgili, Neptú calma les ones i després Cymothoe i Tritó allotgen als bucs d'Eneas, tenint l'ajuda de Neptú i el seu trident. Tot i així, cap de les dues històries encaixa de manera adequada amb l'escultura, per tant es creu que l'autor la va crear unint diverses fonts.

## Iconografia

La composició de Neptú i Tritó de Bernini, consisteix en Neptú estant per sobre de Tritó. Tritó està en una posició ajupida. Tots dos personatges estan muntats sobre una gran mitja closca, que els serveix de sòcol.
Neptú apunta el seu trident cap al mar, mentre que Tritó bufa la seva conca.
La postura de la posició de Neptú, omple l'espai negatiu en forma de V inversa de Tritó, van ser sortides radicals de Bernini, ja que va ser el seu primer treball on la silueta estava trencada i la seva consecució "plena de llibertat barroca", tal com va dir Rudolf Wittkower. Tanmateix, Wittkower també va qualificar que Bernini encara havia d'assolir el dinamisme (El gran moviment arrasador que anima tant David com Plutó i Dafne) en les seves obres posteriors.

### Neptú

Neptú es representa com una figura masculina amb barba madura, on representa l'autoritat masculina. La figura està retorçant el seu torç mentre està a punt d'empènyer el seu trident cap a l'aigua. Neptú porta un mantell, però està nu. El seu cabell i barba "descarnats" representa la tempestat en aquesta escena.
Wittkower que va subscriure a la visió de què es tractava d'una recomanació de Virgili, es va mostrar satisfet que el gest de Neptú fos amb "una mirada enfadada cap a l'aigua" calmant les ones amb el seu trident. John Pope-Hennessy va assenyalar el defecte que Bernini no va incloure el nereid si tornava a utilitzar el passatge de Virgili, i va suggerir com a base una cita d'Ovidi; es va contrarestar que aquest passatge d'Ovidi també era defectuós perquè no va aconseguir esmentar el trident explícitament. Collier va assenyalar que era curiós que Neptú hagués de portar una expressió enfadada que calmava el mar, i va suggerir un pas diferent d'Ovidi on Neptú estava en còlera, però això també era defectuós, ja que no esmentava Trident.
Collier també va remarcar que si Virgili era la font, Neptú no podria haver estat agitant el trident al mar, sinó que utilitzés l'instrument per desallotjar els vaixells de les roques, tal com es diu al poema. Però, com que l'obra de Bernini no aconseguí induir cap presència de vaixells, aquesta proposta li semblava insostenible.
Cal dir que, també s'ha notat que els extrems de Neptú el fan semblar al cap d'un dofí. S'ha suggerit que això ret homenatge a l'escriptura clàssica d'Ovidi, en un passatge diferent que esmenta Neptú i els dofins (però no Tritó), així com el tema general de l'Ovidià de les transformacions en la Metamorfosi i altres obres. Barrow, per la seva banda, va percebre amb claredat el toc artístic aquí, que era "evocador de l'esperit del rococó hel·lenístic".

### Tritó

Tritó, el fill de Neptú, està situat per sota de les cames de Neptú, llançant-se cap endavant per bufar la petxina. És sensiblement més jove, potser un adolescent, tot i que també amb una musculatura definida. Bufa la closca com a banya per anunciar que s'acosta el rei de la terra i els oceans. Tritó agafa la cama de Neptú i col·loca l'espatlla esquerra entre les cuixes de Neptú.
El Tritó de Bernini és de doble cua, simulant un humà de dues potes, tant en aquest grup escultòric com en la seva obra posterior, la Font del Tritó de Roma.

## Naturalisme

El naturalisme de les figures suggereix la intenció de l'artista de provocar una resposta emocional immediata a l'espectador. El front solcat de Neptú dona una sensació de la seva força ferotge. La seva postura es basa en la pedra, que solidifica el seu poder diví. En canvi, Tritó sembla una mica submisa mentre agafa la cuixa de Neptú. La seva cara sembla estar plena d'ansietat com si sap que hauria d'obeir el que Neptú li mana. La seva naturalesa tímida i la presència dominant de Neptú mostren la realitat de l'emoció humana i recuperen el punt del pla de Bernini per transmetre mites que viuen.
Bernini va donar a l'audiència l'oportunitat de "veure" aquests déus en persona; en moviment. Aquesta va ser la primera escultura de Bernini a "... treballar on es trenca la silueta, on es dona el clímax d'una acció transitòria i on l'acció s'estén més enllà dels límits físics" L'objectiu de l'escultura és fer que l'espectador s'enfronti a un mite o història que sigui real i real gràcies a la seva tensió dramàtica en les posicions del cos i els seus subtils indicis a la vida natural. Feia dels mites, els rumors i les històries una oportunitat per ser veritat i exigia al seu espectador que cregués en la seva veritat.

## Referències

* 1 2 3 4 Victoria and Albert Museum.. European sculpture at the Victoria and Albert Museum. Londres: The Museum, 1996. ISBN 1-85177-173-5.
* ↑ «"Neptune and Triton by Gianlorenzo Bernini, 1620–2". Victoria and Albert Museum. Consultat 3 març 2012.». . Oxford University Press, 01-12-2007.
* 1 2 Wilkins, J. «Espec». Notes and Queries, s3-XII, 307, 16-11-1867, p. 401–401. DOI: 10.1093/nq/s3-xii.307.401e. ISSN: 1471-6941.
* 1 2 3 4 5 J. Paul Getty Museum.. Italian and Spanish sculpture : catalogue of the J. Paul Getty Museum collection. Los Angeles: J. Paul Getty Museum, 2002. ISBN 0-89236-689-3.
* 1 2 3 4 5 6 Wittkower, E. «Psyche and allergy». Journal of Allergy, 23, 1, 01-01-1952, p. 76–86. DOI: 10.1016/0021-8707(52)90075-0. ISSN: 0021-8707.
* 1 2 Gardini, Galdino. Raccolta dei fossili subappennini di Monte Mario presso Roma /. Ferrara, Italy? :: s.n.,, 1864.
* ↑ Upadhyaya, Raghavendra Vasudeva; Suntharavadivel, T. G. «Effect of High Temperature and Marine Corrosion on Mineral Bonder in Fibre Retrofit over Epoxy Resin». Indian Journal of Science and Technology, 12, 17, 01-05-2019, p. 1–10. DOI: 10.17485/ijst/2019/v12i17/131561. ISSN: 0974-5645.
* ↑ Wittkower, Rudolf.. Gian Lorenzo Bernini : the sculptor of the Roman baroque. 3rd ed.. Ithaca: Cornell University Press, 1981. ISBN 0-8014-1430-X.
* 1 2 Raggio, Olga; Pope-Hennessy, John; Light-Bown, Ronald «Catalogue of Italian Sculpture in the Victoria and Albert Museum». The Art Bulletin, 50, 1, 01-03-1968, p. 98. DOI: 10.2307/3048519. ISSN: 0004-3079.
* ↑ Wilkins, Ann Thomas «Bernini and ovid: Expanding the concept of metamorphosis». International Journal of the Classical Tradition, 6, 3, 01-12-1999, p. 383–408. DOI: 10.1007/s12138-000-0003-5. ISSN: 1073-0508.
* ↑ Kontrollfragen zu Teil 3. Berlin, Boston: De Gruyter, 2000-12-31, p. 403–404. ISBN 978-3-486-80534-5.
* ↑ Virgil. Aeneid. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-872781-1.
* ↑ Journal of Mathematical Chemistry, 28, 4, 2000, p. 403–405. DOI: 10.1023/a:1017300210461. ISSN: 0259-9791.
* 1 2 3 Campbell, Murray. Coltman, John W.. Oxford University Press, 2015-09-22.
* ↑ Barrow, June «If I Could Speak a Blessing». Christianity & Literature, 48, 2, 01-03-1999, p. 176–176. DOI: 10.1177/014833319904800205. ISSN: 0148-3331.
* 1 2 Kirtley, J. S.. Self-command.. No publisher provided, p. 84–89.
* ↑ «2.4. Trade-oriented manufacturing has been very dynamic». [Consulta: 14 març 2020].
* ↑ Waldfogel, Melvin; Wittkower, Rudolf «Gian Lorenzo Bernini». Design Quarterly, 41, 1958. DOI: 10.2307/4047243. ISSN: 0011-9415.
* ↑ «Coltman-Rogers, Muriel Augusta Gillian, (died 7 abril 1952)». . Oxford University Press, 01-12-2007.
* ↑ III.10 Computational Complexity Classes. Princeton: Princeton University Press, 2010-12-31, p. 169–170. ISBN 978-1-4008-3039-8.
* ↑ Bernini : genius of the Baroque. Di 1 ban. Londres: Thames & Hudson, 2006. ISBN 0-500-28633-7.
* ↑ Southorn, Janet «Wittkower, Rudolf». . Oxford University Press, 2003.
* 1 2 Collier, William «New Light on Bernini's Neptune and Triton». Journal of the Warburg and Courtauld Institutes, 31, 1968, p. 438. DOI: 10.2307/750654. ISSN: 0075-4390.
* ↑ «Contents Vol. 71, 2000». Neuroendocrinology, 71, 6, 2000, p. 405–406. DOI: 10.1159/000054563. ISSN: 0028-3835.
* ↑ Law «Thomas Barrow, Artist». Notes and Queries, s11-III, 62, 04-03-1911, p. 169–169. DOI: 10.1093/nq/s11-iii.62.169e. ISSN: 1471-6941.
* ↑ III.15 Determinants. Princeton: Princeton University Press, 2010-12-31, p. 174–175. ISBN 978-1-4008-3039-8.
* ↑ Baker, Christopher.. [Rezension von: Wittkower, Rudolf: Bernini : the sculptor of the Roman baroque. - London : Phaidon Press: 1997.], 1998.