OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat escandinau de trial

El Campionat escandinau de trial, també conegut com a Campionat nòrdic de trial, és una competició de trial a l'aire lliure reservada a pilots federats en algun dels quatre estats escandinaus. Hi participen, doncs, pilots de Dinamarca, Noruega, Suècia i Finlàndia.
L'edició del 2010 es disputà del 13 al 15 d'agost a Noruega i la del 2024, del 31 d'agost a l'u de setmebre a Finlàndia.

## Llista de guanyadors

    A 1 de gener de 2025
| Temporada | Campió | Motocicleta |
| 1966 | Lars Sellman | Husqvarna |
| 1967 | Roland Björk | Bultaco |
| 1968 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1969 | Tuomo Välisalo | Bultaco |
| 1970 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1971 | Benny Sellman | Montesa |
| 1972 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1973 | Bo Nilsson | OSSA |
| 1974 | Hans Bengtsson | OSSA |
| 1975 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1976 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1977 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1978 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1979 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1980 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1981 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1982 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1983 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1984 | Jonny Andersson | Yamaha |
| 1985 | Martin Karlsson | Beta |
| 1986 | Mika Oksanen | Yamaha |
| 1987 | Urban Lindholm | Yamaha |
| 1988 | Tommi Ahvala | Aprilia |
| 1989 | Peter Jahn | Beta |
| 1990 | Peter Jahn | Beta |
| 1991 | Peter Jahn | Beta |
| 1992 | Peter Jahn | Gas Gas |
| 1993 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1994 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1995 | Tommi Ahvala | Fantic |
| 1996 | Jussi Haapanen | Beta |
| 1997 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1998 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1999 - 2000: No disputat |||
| 2001 | Anders Nilsson | Gas Gas |
| 2002 | Tommy Börjesson | Gas Gas |
| 2003 | Jonas Riedel | Gas Gas |
| 2004 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2005 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2006 | Henri Himmanen | Sherco |
| 2007 | Anders Nilsson | Montesa |
| 2008 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2009 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2010 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2011 | Mardon Moi | Beta |
| 2012 | Ib Andersen | Gas Gas |
| 2013 | Eddie Karlsson | JTG |
| 2014 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2015 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2016 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2017 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2018 | Håkon Pedersen | Gas Gas |
| 2019 | Sondre Haga | TRRS |
| 2020-2021: No disputat |||
| 2022 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |
| 2023 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |
| 2024 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |

## Estadístiques
### Campions amb més de 3 títols

    A 1 de gener de 2025
| Pilot | Títols |
| Yrjö Vesterinen | 7 |
| Joachim Hindren | 6 |
| Eddie Karlsson | 5 |
| Peter Jahn | 4 |

## Referències

* ↑ «Nordic Meeting 2009, Quality Airport Hotel Arlanda, 3-4.10.2009» (en anglès). SVEMO.se, 04-10-2009. [Consulta: 15 gener 2011].
* 1 2 «PM-Trial Salo 2024 / Champion 31.08.2024» (en finès). tulosarkisto.fi, 31-08-2024. [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «Trial Nordic Championship 2024 i Salo» (en noruec). nmfsport.no, 27-05-2024. [Consulta: 19 març 2025].
* «Nordic» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 octubre 2021].
# Oxidació

L'oxidació és el procés electroquímic pel qual un ió o àtom perd un o diversos electrons. Amb caràcter general és un terme químic emprat inicialment per designar les reaccions de combinació de l'oxigen amb qualsa qualsevol transformació en la qual un element augmenta el seu nombre d’oxidació. Són també considerades com a oxidacions moltes reaccions de la química orgànica en les quals no es produeix una pèrdua formal d’electrons, però sí un desplaçament d’aquests dins la molècula, com ara l'halogenació d’un doble enllaç (electronegativitat). Atès que l’oxidació representa una pèrdua d’electrons i que aquests han d’ésser guanyats per un altre element (oxidant), tota oxidació va acompanyada d’una reducció (oxidoreducció).
L'oxidació implica l'augment de l'estat d'oxidació. És el procés invers i associat de la reducció. Quan un ió o àtom s'oxida:
* «Perd» electrons.
* Actua com a agent reductor.
* És oxidat per un agent oxidant.
* Augmenta el seu estat o nombre d'oxidació.
Per exemple, el ferro (II) pot ser oxidat a ferro (III):
    ${\ce {Fe^{2+}-> Fe^{3+}+ e-}}$
Quan el ferro de l'hemoglobina s'oxida, aquesta es transforma en metahemoglobina i perd la seva capacitat d'unir-se a l'oxigen.

## Reacció, procés i estat d'oxidació

Reacció d'oxidació reducció:Una reacció d'oxidació reducció, reacció d'oxidoreducció, o simplement reacció redox, és aquella reacció química en la qual hi ha una transferència electrònica entre els reactius, donant lloc a un canvi en els seus estats d'oxidació pel que fa als productes
Procés d'oxidació avançat:Els Processos d'Oxidació Avançada (PAO) o processos oxidatius avançats són aquells en els que es generen radicals hidroxils amb l'objectiu de degradar tots aquells compostos orgànics i inorgànics que no han estat oxidats mitjançant processos d'oxidació convencionals.
Estat d'oxidació:L'estat d'oxidació o nombre d'oxidació es defineix com la suma de càrregues positives i negatives d'un àtom, la qual cosa indirectament indica el nombre d'electrons que l'àtom ha acceptat o cedit. L'estat d'oxidació és una aproximació conceptual, útil per exemple quan es produïxen processos d'oxidació i reducció (processos redox).

## Referències

* ↑ «Oxidació». Diccionari enciclopèdic. enciclopèdia.cat GEC, 2020. [Consulta: 10 febrer 2021].

## Vegeu també

* Procés d'oxidació avançat
# Zeb

Zeb és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 498 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Zeb tenia 498 habitants, 179 habitatges, i 143 famílies. La densitat de població era de 22,4 habitants per km².
Dels 179 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,4% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 19,6% no eren unitats familiars. En el 14,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 22.250 $. La renda per capita de la població era de 14.547 $. Entorn del 13,5% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Zeb». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Zeb». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Mansab

Mansab era un rang militar a l'imperi mogol atribuït per l'emperador o el diwan (govern). Qui gaudia d'aquest rang es convertia en un mansabdar.
El grau personal del mansab, anomenat dhat, era variable i s'expressava en números múltiple de 10, que anaven entre el "mansab de 20" i el "de 7.000" (el més alt pels nobles de més alt rang) o en casos de prínceps de la casa reial fins a 20.000. El grau determinava l'estatut i el sou del mansabdar.
Al segle xvii hi havia entre 500 o 600 mansabdar de 1.000 a 7.000, tots els quals eren considerats nobles o emirs i eren l'elit dirigent de l'imperi. Els mansabdars de grau inferior servien a les ordes d'aquests emirs. Un segon grau complementari (en múltiples de 5) marcava el rang militar (suwar) i donava dret a un sou complementari.
El pagament no es feia en metàl·lic sinó en jagir, que volia dir que se li donava un territori sobre el qual s'havia fet una estimació de renda, i en aquest podia recaptar la seva remuneració fins a rebre el seu sou deixant la resta, i sense tenir sobirania o responsabilitat sobre el territori. Els mansabdars de menys graduació eren pagats generalment en metàl·lic. Els servidors dels mansabdars no tenien cap rang ni grau però servien als mansabdars com si fossin subalterns.
Entre 1707 (mort d'Aurangzeb) i 1724 els graus van començar a ser donats amb excés i van perdre significat. Al final del segle xviii eren simples imposicions a l'emperador.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Beaver (Oregon)

Beaver és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 145 habitants.== Demografia ==Segons el cens del 2000, Beaver tenia 145 habitants, 60 habitatges, i 43 famílies. La densitat de població era de 140 habitants per km². Dels 60 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,7% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84. Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 29% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes. La renda mediana per habitatge era de 34.286 $ i la renda mediana per família de 38.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 17.284 $. Cap de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.== Poblacions més properes ==El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Beaver». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Beaver». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Península de Zamboanga

La Península de Zamboanga (en chabacano de Zamboanga Peninsula de Zamboanga, en cebuà Lawis sa Zamboanga, en filipí Tangway ng Zamboanga, en anglès Zamboanga Peninsula) és una regió de les Filipines, designada com a Regió IX. La regió s'estén per la part occidental de l'illa de Mindanao. Consta de tres províncies: Zamboanga del Nord, Zamboanga del Sud i Zamboanga Sibugay, a més de la ciutat autònoma de Zamboanga i la ciutat d'Isabela, que tot i pertànyer a la província de Basilan (ARMM), de la qual n'és la capital, forma part de la regió IX. La ciutat de Pagadian és la capital regional.
La superfície de la regió és de 18.114 km². Segons el cens de 2007, té una població de 3.230.094 habitants.

## Subdivisió administrativa

La regió de la Península de Zamboanga està composta per les següents unitats administratives de primer ordre:
| Província/Ciutat | Capital | Població (2007) | Àrea (km²) | Densitat de població (per km²) |
| Prov. de Zamboanga del Nord | Dipolog | 907.238 | 7.301,0 | 124,3 |
| Prov. de Zamboanga del Sud | Pagadian | 914.278 | 4.499,5 | 203,2 |
| Prov. de Zamboanga Sibugay | Ipil | 546.186 | 3.607,8 | 151,4 |
| Ciutat de Zamboanga | — | 774.407 | 1.414,7 | 547,4 |
| Ciutat d'Isabela | — | 87.985 | 223,73 | 393,3 |
| Península de Zamboanga | Pagadian | 3.230.094 | 18.114,1 | 281,9 |
Tot i que Zamboanga és sovint agrupada dins de la província de Zamboanga Sibugay amb finalitats estadístiques per l'Oficina Nacional d'Estadística, com a ciutat altament urbanitzada és administrativament independent de la província. Per la seva banda, la ciutat d'Isabela pertany a la província de Basilan, i és l'única part d'aquesta província que forma part de la Regió IX, mentre que la resta de la província forma part de la Regió Autònoma del Mindanao Musulmà.

## Referències

* ↑ http://www.dbm.gov.ph/lbm_2008-57new.htm
# Cantó de Martèl

El cantó de Martèl és un cantó francès del departament de l'Òlt, situat al districte de Gordon. Té 10 municipis i el cap és Martèl.

## Municipis

* Valadon
* Casilhac
* Cressensac
* Crèissa
* Cusença
* Floirac
* Martèl
* Montvalent
* Sent Daunís de Martèl
* Sarrasac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1985- | Jean-Claude Requier | PRG | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.554 | 4.858 | 4.661 | 4.612 | 4.494 | 4.721 | 5.157 |
# Província de Chincha

La província peruana de Chincha és una de les cinc que conformen el Departament d'Ica, pertanyent a la Regió Ica.
És la situada més al nord d'aquestes províncies i limita, al nord amb les províncies de Cañete i Yauyos (Departament de Lima), a l'est amb el Departament de Huancavelica, al sud amb la Província de Pisco i a l'oest amb l'oceà Pacífic.
Està situada entre els 12 ° 48 '30 i 13 ° 35' 04 de Latitud Sud i els 75 ° 20 '02 i 76 ° 12' 06 de Longitud Occidental.
La província de Chincha Alta es divideix en 11 districtes:
* Chincha Alta
* Alt Laraña
* Chavín
* Chincha Baja
* El Carmen
* Grocio Prado
* Pueblo Nuevo
* Sant Joan de Yanac
* San Pedro de Huacarpana
* Sunampe
* Tambo de Mora
# Pamplona (Negros Oriental)

Pamplona és un municipi de la província de Negros Oriental, a la regió filipina de les Visayas Centrals. Segons les dades del cens de l'any 2007 té una població de 34.557 habitants distribuïts en una superfície de 202,20 km².

## Divisió administrativa

Pamplona està políticament subdividida en 16 barangays.
| Abante Balayong Banawe Calicanan Datagon Fatima | Inawasan Magsusunog Malalangsi Mamburao Mangoto | Poblacion San Isidro Santa Agueda Simborio Yupisan |
# Marc I

Marc I és el nom dels següents personatges:
* Marc I de Bizanci (?-211), bisbe de Bizanci (198 -211)
* Marc I (papa), papa de Roma (336)
* Marc I Crispo (1394-1450), senyor de Ios
* Marc I Sanudo (? - 1227), primer duc de Naxos
# Estill Springs

Estill Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 2.152 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Estill Springs tenia 2.152 habitants, 827 habitatges, i 654 famílies. La densitat de població era de 176,4 habitants/km².
Dels 827 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,6% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 17,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.365 $ i la renda mediana per família de 44.527 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.632 $ mentre que les dones 20.994 $. La renda per capita de la població era de 18.757 $. Entorn del 8,8% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Estill Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Estill Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Salitre

Salitre, antigament conegut com a Urbina Jado, és un cantó al centre de la província del Guayas, a la República de l'Equador a una quarantena de km de Guayaquil És al centre-oest de la província. També és coneguda com la "Capital montubia l'Equador". Salitre fou elevada a la categoria de cantó el 27 de novembre de 1959 amb el nom d'Urvina Jado, en honor de Francisco Urvina Jado, financer de Guayaquil, i fill de l'expresident General José María Urbina Viteri. El cognom Urbina va ser canviat per la seva mare al de Urvina, amb "v", el qual és d'origen basc. No obstant això, el cantó reprengué el nom de Salitre, el qual era el més comú entre els seus habitants.

## Notes

* ↑ «Salitre.gov.ec - El Cantón - Aspectos Generales». Arxivat de l'original el 2009-02-13. [Consulta: 6 octubre 2016].
* 1 2 «Guayas.gov.ec Información sobre el cantón Salitre». Arxivat de l'original el 2009-04-08. [Consulta: 6 octubre 2016].

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20101108215008/http://www.salitre.gov.ec/
* https://web.archive.org/web/20090408203529/http://www.guayas.gov.ec/cant_salitre.php
# Flavivirus

Els flavivirus, reanomenats ortoflavivirus des del 2023, són uns virus d'ARN monocatenari positiu del gènere de la família Flaviviridae. Aquest gènere inclou el virus del Nil occidental, el virus del dengue, el virus de l'encefalitis transmesa per paparres, el virus de la febre groga, i altres virus que poden causar encefalitis, com el Zika.
Els flavivirus reben el nom del virus de la febre groga, ja que flavus significa groc en llatí.
Els flavivirus comparteixen diversos aspectes comuns: mida comuna (40–65 nm), simetria (nucleocàpsida icosaèdrica i embolcallada), àcids nucleics (ARN monocatenari de sentit positiu al voltant de 10.000–11.000 bases) i aparença al microscopi electrònic.
La majoria d'aquests virus es transmeten principalment per la picada d'un artròpode infectat (mosquit o paparra) i, per tant, es classifiquen com a arbovirus. Les infeccions humanes amb la majoria d'aquests arbovirus són incidentals, ja que els humans són incapaços de replicar el virus a títols prou alts per reinfectar els artròpodes necessaris per continuar el cicle de vida del virus; els humans són llavors un hoste sense sortida. Les excepcions a això són el virus de la febre groga, el virus del dengue i el virus del zika. Aquests tres virus encara requereixen els mosquits com a vectors, però estan prou ben adaptats als humans per a no dependre necessàriament dels hostes animals (tot i que també continuen tenint vies de transmissió animals importants).
Altres vies de transmissió del virus dels arbovirus inclouen la manipulació de cadàvers d'animals infectats, la transfusió de sang, el sexe, el part i el consum de productes lactis no pasteuritzats. La transmissió de vertebrats no humans a humans és molt poc probable sense un artròpode vector intermedi. Per exemple, les primeres proves amb febre groga van demostrar que la malaltia no és contagiosa.

## Referències

* ↑ «ICTV 2009 MASTER SPECIES LIST VERSION 4», 20-03-2010. Arxivat de l'original el 2020-03-22. [Consulta: 16 novembre 2010].
* ↑ Postler TS, Beer M, Blitvich BJ, Bukh J, de Lamballerie X, Drexler JF, Imrie A, Kapoor A, Karganova GG, Lemey P, Lohmann V, Simmonds P, Smith DB, Stapleton JT, Kuhn JH «Renaming of the genus Flavivirus to Orthoflavivirus and extension of binomial species names within the family Flaviviridae». Archives of Virology, 168, 9, 10-08-2023, pàg. 224. DOI: 10.1007/s00705-023-05835-1. PMID: 37561168 [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ Saiz, JC; Vázquez-Calvo, Á; Blázquez, AB; et al «Zika Virus: the Latest Newcomer» (en anglès). Front Microbiol, 2016 Apr 19; 7, pp.496. DOI: 10.3389/fmicb.2016.00496. PMID: 27148186 [Consulta: 7 juliol 2016].
* ↑ «Flaviviridae». Microbe Wiki. [Consulta: 15 gener 2024].

## Bibliografia

* Kalitzky, Matthias. Molecular Biology of the Flavivirus (en anglès). Taylor & Francis, 2005 Oct 5. ISBN 190493322X.

## Enllaços externs

* Viralzone: Flavivirus
* Dengue Virus Net - Dengue news, outbreaks, prevention, transmission and latest research news
# Cantó de Sench Astier

El cantó de Sench Astier és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Perigús. Té 12 municipis i el cap és Sench Astier.

## Municipis

* Anessa e Beuluòc
* La Chapela de Gonaguet
* Corsac
* Granhòu
* Jaure
* Lagulhac de l'Aucha
* Manzac de Vern
* Mencinhac
* Montrenc
* Rasac d'Eila
* Sench Astier
* Sent Lèon d'Eila

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1994 | Francis Chanraud | PS |
| 1994- | Jacques Monmarson | Divers gauche, després PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 10.859 | 11.149 | 12.237 | 14.014 | 15.867 | 16.712 | 18.526 |
# Colaptes

Colaptes és un gènere d'ocells de la família dels pícids (Picidae ).

## Llista d'espècies

Aquest gènere està format per 20 espècies:
* picot de Tamaulipas (Colaptes aeruginosus).
* picot de capell negre (Colaptes atriceps).
* picot collnegre (Colaptes atricollis).
* picot escapulat oriental (Colaptes auratus).
* picot de capell gris (Colaptes auricularis).
* picot escapulat occidental (Colaptes cafer).
* picot campestre (Colaptes campestris).
* picot de la pampa (Colaptes campestroides).
* picot de capell daurat (Colaptes chrysoides).
* picot andí septentrional (Colaptes cinereocapillus).
* picot de Fernandina (Colaptes fernandinae).
* picot alabarrat septentrional (Colaptes melanochloros).
* picot alabarrat meridional (Colaptes melanolaimus).
* picot escapulat de Guatemala (Colaptes mexicanoides).
* picot de les Bermudes (Colaptes oceanicus).
* picot de Xile (Colaptes pitius).
* picot pigallat (Colaptes punctigula).
* picot de Rivoli (Colaptes rivolii).
* picot olivaci (Colaptes rubiginosus).
* picot andí meridional (Colaptes rupicola).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1