OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diada de Sant Patrici

La diada de Sant Pito pato (en irlandès, Lá Fhéile Pádraig, en anglès, Saint Patrick's Day o Feast of Saint Patrick) és la festa patronal d'Irlanda, en honor del seu sant patró, Patrici d'Irlanda, que se celebra el 17 de març. És una festa oficial des de començaments del segle xvii i diada festiva d'ençà el 1903. En origen, era una festa de caràcter catòlic, però amb el temps ha anat evolucionant gradualment a una festa secular de la cultura irlandesa i en certa manera una mena de diada nacional. Se sol celebrar també als pubs irlandesos que no estan situats a Irlanda i a països amb comunitats d'immigrants irlandesos, o d'origen irlandès, importants, especialment al continent americà.
La festa religiosa cau sempre durant la quaresma i algunes famílies irlandeses tenen com a tradició saltar-se les restriccions alimentàries que li són pròpies la diada de Sant Patrici. La seva celebració cristiana es fa en dilluns quan el 17 de març cau en diumenge. Està associada amb símbols com el color verd, tot i que en origen era el blau, i el shamrock o trèvol, que segons la llegenda era usat per Sant Patrici per a explicar la Santíssima Trinitat als seus deixebles. Per això és tradició portar alguna cosa de color verd o posar-se un trèvol a la solapa. Actualment, des de finals del segle xx, se solen fer rues de disfreses i festes que actualment duren, des de 2006, cinc dies, i que inclouen concerts, teatre i altres manifestacions d'arts escèniques al carrer, a més de focs artificials. A partir dels anys 90 del segle xx s'aprofita aquesta data per a organitzar fires i festivals que mostren la cultura irlandesa.
Tradicionalment la diada de Sant Patrici es juguen les finals d'algunes competicions esportives (bàsicament de futbol i rugbi), com per exemple la Munster Schools Rugby Senior Cup, la Ulster Schools Cup, la Leinster Schools Rugby Senior Cup final, l'All-Ireland Senior Club Football Championship, l'All-Ireland Senior Club Hurling Championship, de 1986 a 1991 el campionat interprovincial irlandès de futbol gaèlic i de hurling, etc.

## Als mitjans

A la pel·lícula El fugitiu (1993), protagonitzada per Harrison Ford, apareix la festa de Sant Patrici celebrada pels irlandesos de Chicago. S'hi aprecia el riu Chicago tenyit de color verd amb motiu d'aquesta celebració.

## Referències

* ↑ «St. Patty's Day celebration packs extra emotion». CBS Evening News, 16-03-2013 [Consulta: 22 març 2013].
* ↑ «100,000 at St. Patrick's Day Block Party in St. Paul». ABC 5 Eyewitness News, 16-03-2013 [Consulta: 22 març 2013]. Arxivat 28 de març 2013 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-03-28. [Consulta: 17 març 2015].
* ↑ Moran, Lee «Trump Tweets St. Patrick’s Day Greeting In Irish Gaelic, But Spells It Wrong» (en anglès). Huffington Post, 17-03-2017.
* ↑ «Feast of Saint Patrick» (en anglès). Litmus - Dublin Diocesan Liturgical Resource Centre.
# Clast

Un clast és principalment un fragment d'una roca sedimentària que prové de l'erosió d'una altra. Quan una roca és atacada per la meteorització física o química es transforma en partícules de mides diverses anomenades clasts. Generalment totes les roques i minerals poden aparèixer com clast: quars, feldespats, carbonats, arenisca, eclogita, esquistos i molts més.
Les roques clàstiques estan compostes de clasts de roques preexistents. En geologia també es fa servir el terme clàstic fent referència a més de les roques sedimentàries a les partícules en transport sedimentari, partícules al fons de rius o en dipòsits sedimentaris.
Els clasts de roca metamòrfica inclouen les bretxes formades en falles i algunes milonites i pseudotaquilites.
Les roques ígnies clàstiques inclouen roques volcàniques piroclàstiques com la tova volcànica, bretxes aglomerades i intrusives.

## Sediments clàstics

Les roques clàstiques sedimentàries estan compostes predominantment de peces trencades o clasts de roques més velles erosionades. Es classifiquen segons la mida de les partícules i el tipus de ciment, matriu i textura.

## Notes

* ↑ http://157.92.29.203/aula-gea/glosario.html Arxivat 2011-08-10 a Wayback Machine.
* ↑ https://www.codelcoeduca.cl/glosario/c.html Arxivat 2010-06-06 a Wayback Machine.

## Referències

* Gran Enciclopèdia Catalana
* TERMCAT Arxivat 2010-09-18 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Roca detrítica
# San Cristóbal

«San Cristóbal» té aquests significats:
* Topònims:
** Illa de San Cristóbal (Equador), illa de l'arxipèlag de les Galápagos (Equador)
** San Cristóbal (Veneçuela), ciutat de Veneçuela.
** San Cristóbal (República Dominicana), municipi de la República Dominicana, capital de la província del mateix nom
** San Cristóbal (província), província al sud de la República Dominicana, ubicada a l'oest de la capital Santo Domingo
** San Cristóbal de Boedo, municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** San Cristóbal de Cuéllar, municipi de la província de Segòvia a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** San Cristóbal de la Cuesta, municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** San Cristóbal Ecatepec, ciutat del municipi d'Ecatepec de Morelos (Mèxic)
** San Cristóbal de Entreviñas, municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** San Cristóbal de La Habana o senzillament l'Havana, capital de l'illa caribenya de Cuba
** San Cristóbal de La Laguna, municipi de l'illa de Tenerife, a les illes Canàries (Espanya).
** San Cristóbal del Monte, nucli del municipi càntabre de Valderredible.
** San Cristóbal de la Polantera, municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** San Cristóbal de Segovia, municipi de la província de Segòvia a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** San Cristóbal de la Vega, municipi de la província de Segòvia a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Estació de la Corunya - San Cristóbal, estació a la ciutat de la Corunya (Galícia, Espanya), vegeu estació d'A Coruña
* Miscel·lània:
** Centre Parroquial San Cristóbal, club de futbol català de la ciutat de Terrassa
** Musaranya de San Cristóbal (Sorex stizodon), espècie de musaranya endèmica de Mèxic
# Josep Còdol i Margarit

Josep Còdol i Margarit (Igualada, 16 de setembre de 1916 – Igualada, 6 de gener de 1994), conegut com a Mossèn Còdol, fou un religiós català.

## Biografia

Durant la guerra civil espanyola va contribuir a salvar imatges religioses de ser destruïdes per elements incontrolats. Impulsà nombroses iniciatives de caràcter social, com la promoció d'habitatges per a la gent desfavorida, la creació d'un centre de formació professional o la fundació de l'Agrupament Escolta Jaume Caresmar - Maria Antònia Salvà (1953), fruit de la unificació dels agrupaments Jaume Caresmar de minyons escoltes i Maria Antònia Salvà de noies guies i el Casal Interparroquial d'Igualada (1957).
El bisbe Perelló li assignà la tasca de dirigir la revista Vida, inicialment publicació mensual i posteriorment setmanal, que va dirigir des de 1953 fins a 1988. Va organitzar certàmens literaris, conferències, cursos, la Fira del llibre Català, les Santjordiades i el Cercle de Cultura Torres i Bages. També va exercir mestratge entre els futurs polítics de la comarca vinculats a UDC i a CDC. Per tot això va rebre la Creu de Sant Jordi el 1992 i el títol de fill predilecte d'Igualada (1994).
L'Ajuntament i la Fundació del Sant Crist d'Igualada van convocar un premi de narrativa breu que porta el nom "Premi de Narrativa Josep Còdol" (1999) amb diverses edicions. En l'actualitat el premi Mossèn Còdol, està dedicat a premiar el compromís social i cívic.

## Bibliografia

* La devoció al Sant Crist d'Igualada a la llum del Concili Igualada: Poncell, 1972 [publicat anteriorment a la revista Vida núm. 30 (1970)]
* Igualada a l'ombra del Sant Crist: resum històric dedicat als nois d'avui Igualada: Priors del Sant Crist, 1984 (2a edició, 1987)
* Igualadins "olímpics": atletes de Crist Igualada: Priors del Sant Crist, 1993
* Itinerari artístic a l'entorn del Sant Crist d'Igualada Igualada: Priors del Sant Crist, 1988
* El Sant Crist d'Igualada contribució al volum Igualada, patrimoni cultural Igualada: Ajuntament d'Igualada, 1984
* Sant Crist d'Igualada: crònica del quart centenari (1989-1990) Igualada: Priors del Sant Crist, 1991

## Referències

* ↑ Pallarès-Personat, Joan «Josep Còdol Margarit». Catalunya Cristiana, vol. XLVI, num. 2368, 16-03-2025, pàg. 42. ISSN: 2938-2238.
* ↑ «Agrupament Escolta Jaume Caresmar i Maria Antònia Salvà». Arxivat de l'original el 2010-02-02. [Consulta: 8 abril 2010].
* ↑ Llibre "Arrels Igualadines" (1990) de Jaume Ferrer i Piñol. Pàgines 79 i 80.
# Òpera de Sichuan

Òpera de Sichuan(en xinés: 川剧 ; en pinyin: en chuānjù ou 川戏, chuānxì) inclou aspectes còmics i acrobàtics, originari de la província de Sichuan a la Xina del voltant l'any 1700. La figura emblemàtica d'aquesta òpera és «Paerduo» (耙耳朵, literalment «rastell de l'orella»), un home tímid que la seva esposa l'estira de l'orella per corregir-ho. Aquest personatge no només és una caricatura, sinó que també és una representació del respecte que tenen els marits a les seves esposes a Sichuan i de la seva atenta oïda.
El bianlian (en xinès: 变脸 en pinyin: liǎn Bian; literalment «canviar la cara») és una de les grans especialitats de l'òpera de Sichuan. En aquest tipus d'espectacle, l'actor canvia en fraccions de segon de màscara, i en té fins i tot desenes de diferents formes i colors. El joc es basa en l'element de sorpresa quan efectua el canvi de màscara.

## Cinc estils

* Gaoqiang (高 / 高)
* Kunqiang (崑 / 昆)
* Huqing, plomo (鬍 / 胡)
* Tanxi (彈 / 彈)
* Dengdiao / Dengxi / teatre d'ombres (燈 / 灯).

## Referències

* ↑ Halson, Elizabeth. Peking Opera: A Short Guide. Hong Kong: Oxford University Press, 1966, p. 68–69.
* ↑ China. Eye Witness Travel Guides, p. 360.

## Végeu també

* Teatre cantat tradicional xinès
* Òpera de Yu
* Òpera de Beijing
# Can Colomer (Badalona)

Can Colomer és una masia al barri de Pomar de Dalt de Badalona (Barcelonès), catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

Està ubicada sobre una vil·la romana, de la qual hi ha restes en el subsòl, ben a prop d'una riera i protegida dels vents freds al costat del turó de l'Home.
Hi havia segurament una casa abans, car el segle xv era propietat de Jaume Colomer, i el 1720 el senyor del mas era Joan Colomer, un mercader oriünd de Barcelona. Després, va passar per les mans dels Pujol i Senillosa, fins que Josep Maria Albert i Despujol, baró de Terrades]], la va fer ampliar i reformar, convertint-la en una casa senyorial on va instal·lar-hi un museu, traslladat a Barcelona el 1960.

## Descripció

És una masia priginària del segle xvi, que consta de tres cossos i jardí-bosc, amb una superfície total de 1962 m². L'edifici principal està formada per planta baixa i golfes, cobertes amb teulades a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. La façana és estucada amb una imitació de carreus, i les seves finestres estan emmarcades en pedra.

## Referències

* 1 2 3 «Masia de Can Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Lladó, Francesc; Padrós, Joan Antoni. «Can Colomer». Pla Especial de Protecció del Patrimoni de Badalona, 1980. Arxivat de l'original el 2017-08-30.
* 1 2 3 «Can Colomer». Inventari del patrimoni arquitectònic del parc de la serralada de Marina. Diputació de Barcelona, 2001.
* ↑ Els seus interiors són de caràcter sumptuós. En un costat té una torre coberta per teulada a quatre vessants, i compta amb una sèrie d'edificis annexos que antigament eren de servei, però que actualment serveixen com a estances habituals.<ref name=:1>«Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Can Colomer (Badalona)

Can Colomer és una masia al barri de Pomar de Dalt de Badalona (Barcelonès), catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

Està ubicada sobre una vil·la romana, de la qual hi ha restes en el subsòl, ben a prop d'una riera i protegida dels vents freds al costat del turó de l'Home.
Hi havia segurament una casa abans, car el segle xv era propietat de Jaume Colomer, i el 1720 el senyor del mas era Joan Colomer, un mercader oriünd de Barcelona. Després, va passar per les mans dels Pujol i Senillosa, fins que Josep Maria Albert i Despujol, baró de Terrades]], la va fer ampliar i reformar, convertint-la en una casa senyorial on va instal·lar-hi un museu, traslladat a Barcelona el 1960.

## Descripció

És una masia priginària del segle xvi, que consta de tres cossos i jardí-bosc, amb una superfície total de 1962 m². L'edifici principal està formada per planta baixa i golfes, cobertes amb teulades a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. La façana és estucada amb una imitació de carreus, i les seves finestres estan emmarcades en pedra. Els seus interiors són de caràcter sumptuós.
En un costat té una torre coberta per teulada a quatre vessants, i compta amb una sèrie d'edificis annexos que antigament eren de servei, però que actualment serveixen com a estances habituals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia de Can Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Lladó, Francesc; Padrós, Joan Antoni. «Can Colomer». Pla Especial de Protecció del Patrimoni de Badalona, 1980. Arxivat de l'original el 2017-08-30.
* 1 2 3 4 «Can Colomer». Inventari del patrimoni arquitectònic del parc de la serralada de Marina. Diputació de Barcelona, 2001.
* 1 2 «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Can Colomer (Badalona)

Can Colomer és una masia al barri de Pomar de Dalt de Badalona (Barcelonès), catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

Està ubicada sobre una vil·la romana, de la qual hi ha restes en el subsòl, ben a prop d'una riera i protegida dels vents freds al costat del turó de l'Home.
Hi havia segurament una casa abans, car el segle xv era propietat de Jaume Colomer, i el 1720 el senyor del mas era Joan Colomer, un mercader oriünd de Barcelona. Després, va passar per les mans dels Pujol i Senillosa, fins que Josep Maria Albert i Despujol, baró de Terrades, la va fer ampliar i reformar, convertint-la en una casa senyorial on va instal·lar-hi un museu, traslladat a Barcelona el 1960.

## Descripció

És una masia priginària del segle xvi, que consta de tres cossos i jardí-bosc, amb una superfície total de 1962 m². L'edifici principal està formada per planta baixa i golfes, cobertes amb teulades a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. La façana és estucada amb una imitació de carreus, i les seves finestres estan emmarcades en pedra. Els seus interiors són de caràcter sumptuós.
En un costat té una torre coberta per teulada a quatre vessants, i compta amb una sèrie d'edificis annexos que antigament eren de servei, però que actualment serveixen com a estances habituals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia de Can Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Lladó, Francesc; Padrós, Joan Antoni. «Can Colomer». Pla Especial de Protecció del Patrimoni de Badalona, 1980. Arxivat de l'original el 2017-08-30.
* 1 2 3 4 «Can Colomer». Inventari del patrimoni arquitectònic del parc de la serralada de Marina. Diputació de Barcelona, 2001.
* 1 2 «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Can Colomer (Badalona)

Can Colomer és una masia al barri de Pomar de Dalt de Badalona (Barcelonès), catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

Està ubicada sobre una vil·la romana, de la qual hi ha restes en el subsòl, ben a prop d'una riera i protegida dels vents freds al costat del turó de l'Home.
Hi havia segurament una casa abans, car el segle xv era propietat de Jaume Colomer, i el 1720 el senyor del mas era Joan Colomer, un mercader oriünd de Barcelona. Després, va passar per les mans dels Pujol i Senillosa, fins que Josep Maria Albert i Despujol, baró de Terrades, la va fer ampliar i reformar, convertint-la en una casa senyorial on va instal·lar-hi un museu, traslladat a Barcelona el 1960.

## Descripció

Originària del segle xvi, consta de tres cossos i jardí-bosc, amb una superfície total de 1962 m². L'edifici principal està formada per planta baixa i golfes, cobertes amb teulades a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. La façana és estucada amb una imitació de carreus, i les seves finestres estan emmarcades en pedra. Els seus interiors són de caràcter sumptuós.
En un costat té una torre coberta per teulada a quatre vessants, i compta amb una sèrie d'edificis annexos que antigament eren de servei, però que actualment serveixen com a estances habituals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia de Can Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Lladó, Francesc; Padrós, Joan Antoni. «Can Colomer». Pla Especial de Protecció del Patrimoni de Badalona, 1980. Arxivat de l'original el 2017-08-30.
* 1 2 3 4 «Can Colomer». Inventari del patrimoni arquitectònic del parc de la serralada de Marina. Diputació de Barcelona, 2001.
* 1 2 «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Can Colomer (Badalona)

Can Colomer és una masia al barri de Pomar de Dalt de Badalona (Barcelonès), catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

Està ubicada sobre una vil·la romana, de la qual hi ha restes en el subsòl, ben a prop d'una riera i protegida dels vents freds al costat del turó de l'Home.
Hi havia segurament una casa abans, car el segle xv era propietat de Jaume Colomer, i el 1720 el senyor del mas era Joan Colomer, un mercader oriünd de Barcelona. Després, va passar per les mans dels Pujol i Senillosa, fins que al segle xx, Josep Maria Albert i Despujol, baró de Terrades, la va fer ampliar i reformar, convertint-la en una casa senyorial on va instal·lar-hi un museu, traslladat a Barcelona el 1960.

## Descripció

Originària del segle xvi, consta de tres cossos i jardí-bosc, amb una superfície total de 1962 m². L'edifici principal està formada per planta baixa i golfes, cobertes amb teulades a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. La façana és estucada amb una imitació de carreus, i les seves finestres estan emmarcades en pedra. Els seus interiors són de caràcter sumptuós.
En un costat té una torre coberta per teulada a quatre vessants, i compta amb una sèrie d'edificis annexos que antigament eren de servei, però que actualment serveixen com a estances habituals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia de Can Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Lladó, Francesc; Padrós, Joan Antoni. «Can Colomer». Pla Especial de Protecció del Patrimoni de Badalona, 1980. Arxivat de l'original el 2017-08-30.
* 1 2 3 4 «Can Colomer». Inventari del patrimoni arquitectònic del parc de la serralada de Marina. Diputació de Barcelona, 2001.
* 1 2 «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Can Colomer (Badalona)

Can Colomer és una masia al barri de Pomar de Dalt de Badalona (Barcelonès), catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

Està ubicada sobre una vil·la romana, de la qual hi ha restes en el subsòl, ben a prop d'una riera i protegida dels vents freds al costat del turó de l'Home.
Hi havia segurament una casa abans, car el segle xv era propietat de Jaume Colomer, i el 1720 el senyor del mas era Joan Colomer, un mercader oriünd de Barcelona. Després, va passar per les mans dels Pujol i Senillosa, fins que al segle xx, Josep Maria Albert i Despujol, baró de Terrades, la va fer ampliar i reformar, convertint-la en una casa senyorial on va instal·lar-hi un museu, traslladat a Barcelona el 1960.

## Descripció

Originària del segle xvi, consta de tres cossos i jardí-bosc, amb una superfície total de 1962 m². L'edifici principal està formada per planta baixa i golfes, cobertes amb teulades a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. La façana és estucada amb una imitació de carreus, i les seves finestres estan emmarcades en pedra. Els seus interiors són de caràcter sumptuós.
En un costat té una torre coberta per teulada a quatre vessants, i compta amb una sèrie d'edificis annexos que antigament eren de servei, però que actualment serveixen com a estances habituals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia de Can Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Lladó, Francesc; Padrós, Joan Antoni. «Can Colomer». PInventari de Protecció del Patrimoni Cultural Europeu, 1980. Arxivat de l'original el 2017-08-30.
* 1 2 3 4 «Can Colomer». Inventari del patrimoni arquitectònic del parc de la serralada de Marina. Diputació de Barcelona, 2001.
* 1 2 «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Can Colomer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.