OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montví de Baix

Montví de Baix és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Es troba a prop i al nord de la vila, a ponent de la carretera C-59. És al nord de la masia de Montví de Dalt i al nord-est de la de Caselles. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia rural amb coberta de teula a dues aigües. La façana principal és encarada a migdia i s'hi observa un parament de pedra i fang. Tot l'edifici ha estat reacondicionat per albergar les instal·lacions d'un restaurant, entorn del qual ha nascut la urbanització del mateix nom.

## Història

Per un document de l'any 1319 sabem que en aquella llunyana data ja existia aquesta notable casa de pagès. Els que la posseïen aleshores eren Jaume del Vall i la seva esposa Elisandis, tenien un fill anomenat Pere. En el document es diu que venien a Amat de Torrent-mal de Moià, unes feixes de llur propietat, vora la Talaia, en el terme de la capellania de Sant Andreu de Clarà (de "Modilianum. Any IV. Febr. 63 pàg 213). L'edifici actual del segle xviii, s'ha convertit en un restaurant, com a pol d'atracció de la urbanització nascuda al seu entorn.

## Referències

* 1 2 3 4 «Montví de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].

## Vegeu també

* Montví de Baix (urbanització)

## Enllaços externs

* Montví de Baix en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Magomedgasan Abushev

Magomedgasan Abushev és un lluitador kumyk, ja retirat, especialista en lluita lliure, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la prova del pes ploma del programa de lluita lliure.
En el seu palmarès també destaquen els campionats mundials júniors el 1977 (pes mosca) i 1979 (pes ploma), així com el campionat d'Europa de 1977 (pes ploma) i el campionat soviètic de 1984 (pes lleuger).
El 1981 es va graduar en economia per la Universitat Estatal del Daguestan i després de retirar-se de la lluita fou un destacat empresari. De 1994 a 1998 va treballar en el ram del petroli a Derbent i, entre 1998 i 2003 va ser el cap adjunt de l'empresa Dagvino. El 2003 passà a ser auditor de la Cambra de Comptes de la República del Daguestan.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Magomedgasan Abushev». [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «АБУШЕВ Магомед-Гасан Мингажутдинович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 19 març 2025].
# Waverly (Washington)

Waverly és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2006 tenia 116 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waverly tenia 121 habitants, 46 habitatges, i 31 famílies. La densitat de població era de 116,8 habitants per km².
Dels 46 habitatges en un 41,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,9% hi vivien parelles casades, en un 2,2% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.125 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.042 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 15.072 $. Aproximadament el 5,9% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waverly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waverly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Stéphane Osmont

Stéphane Osmont (París, 9 de setembre de 1959 – 7 de març de 2025) és un escriptor francès en francès.

## Biografia

Osmont va ser un alt funcionari del Ministeri d'Economia i Finances de França. Després va treballar en el sector financer. Actualment, assessora grans empreses del sector de la comunicació.

## Obres

* Le Capital, París, éditions Grasset et Fasquelle, 2004, 588 pàgs. ISBN 2-246-65781-4.
* Le Manifeste, París, éditions Grasset et Fasquelle, 2006, 338 pàgs. ISBN 2-246-68331-9.
* L'Idéologie, París, éditions Grasset et Fasquelle, 2008, 328 pàgs. ISBN 978-2-246-73561-8.
* Éléments incontrôlés, París, éditions Grasset et Fasquelle, 2013, 480 pàgs. ISBN 978-2-246-80067-5.

### Adaptacions cinematogràfiques

* El capital (2012), de Costa-Gavras

## Televisió

Stéphane Osmont és l'autor de documentals per a televisió:
* Faut-il avoir peur de Google ?, Arte, 2007
* Le Business des musées, Arte, 2008
* A la poursuite du bonheur, Canal+, 2008
* Krach(s), Histoire des crises financières, France 2, 2009
* Nos printemps 70, France 3, 2013
És l'autor i coproductor de Dr CAC, espectacle d'economia humorístic transmès diàriament a France 5. Dr CAC va obtenir el setembre del 2012 el premi CB News al millor programa de televisió de la categoria "info i doc".
És coguionista amb Dan Franck de la sèrie de televisió La Vie devant elles a France 3 (2015). La sèrie va rebre el premi a la millor sèrie francesa en la 6a edició del Festival Sèries Mania de 2015. La temporada 2 de La Vie devant elles es va emetre a France 3 al maig de 2017.

## Referències

* ↑ Barberi, Jean-Luc. «A lire: Le Capital revisité» (en francès). LExpansion.com, 01-05-2004. Arxivat de l'original el 2013-09-28. [Consulta: 10 gener 2013].
* ↑ Guilbert, Cécile. «4 questions à Stéphane Osmont» (en francès). LeFigaro.fr, 03-05-2008. [Consulta: 10 gener 2013].
* ↑ Bacqué, Raphaëlle. «Nos années de plomb» (en francès). lemonde.fr, 11-04-2013. [Consulta: 11 abril 2013].
* ↑ «Costa Gavras & Stéphane Osmont - C le dîner» (en francès). france5.fr, 26-10-2012. [Consulta: 10 gener 2013].
* ↑ Corot, Jacques. «Costa-Gavras, un film "capital"» (en francès). LaProvence.com, 12-11-2012.
* ↑ «Dr CAC: l'économie du vin détournée sur France 5» (en francès). InToTheWine.fr, 23-10-2012. Arxivat de l'original el 2013-11-18. [Consulta: 10 gener 2013].
* ↑ «"La vie devant elles" a France 3: le tourbillon de la mine» (en francès). Television.Telerama.fr. [Consulta: 26 setembre 2017].
* ↑ http://www.leblogtvnews.com/2015/04/la-vie-devant-elles-prix-de-la-meilleure-serie-francaise-a-series-mania-2015.html
# Vicent Cantos Figuerola

Vicent Cantos Figuerola (Borriana, Plana Baixa, 10 de desembre de 1868 - Madrid, 26 de desembre de 1943) fou un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica i durant la Segona República Espanyola. També fou ministre durant la Segona República.
Llicenciat en Ciències i Dret a la Universitat de València, després d'obtenir el títol de registrador de la propietat exercirà aquesta professió a Cuba on es traslladarà fins a la seva tornada a la Península el 1898. El 1903 ingressa al Partit Liberal Demòcrata de la mà de José Canalejas y Méndez i a les eleccions generals espanyoles de 1905 fou elegit diputat a Corts per la circumscripció de Castelló (districte de Llucena, l'Alcalatén), escó que continuarà guanyant en les successives eleccions celebrades fins a la de 1923.
Després de la proclamació de la II República obté novament un escó per Castelló en les eleccions de 1931 a les quals es va presentar com radical independent en el si de la Conjunció republicana-socialista per a després incorporar-se al Partit Republicà Radical. Posteriorment fou elegit diputat a les eleccions de 1933. Va ser ministre de Justícia entre el 28 d'abril i el 4 d'octubre de 1934 en el govern que va presidir Ricardo Samper e Ibáñez, cartera que tornaria a ocupar entre el 3 d'abril i el 6 de maig de 1935 en el govern format per Alejandro Lerroux. Després de la derrota del seu partit a les eleccions generals espanyoles de 1936 va dimitir dels seus càrrecs. En acabar la guerra civil espanyola no fou processat per la Llei de Responsabilitats Polítiques. La seva filla estava casada amb el futur ministre franquista Rafael Cavestany de Anduaga.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ «El Partido Republicano de Castellón (1868-1936). 4º LOS HOMBRES DEL PR-CS - VICENTE CANTOS FIGUEROLA». Arxivat de l'original el 2015-02-15. [Consulta: 15 febrer 2015].

## Bibliografia

* "Diccionari biografic politics valencians, 1812-2003". Arxivat 2013-06-18 a Wayback Machine. Institució Alfons el Magnànim, Diputació de València ISBN 847822386X
# Argyle (Wisconsin)

Argyle és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 823 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Argyle tenia 823 habitants, 343 habitatges, i 214 famílies. La densitat de població era de 529,6 habitants per km².
Dels 343 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.103 $ i la renda mediana per família de 44.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.029 $ mentre que les dones 22.434 $. La renda per capita de la població era de 15.974 $. Aproximadament el 6,7% de les famílies i el 8,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Argyle» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Argyle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Zhang Liang (Turbant Groc)

    En aquest nom xinès, el cognom és Zhang (張).
Zhang Liang (mort el 184 EC) va ser un líder rebel dels Turbants Grocs durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Ell era el germà menor de Zhang Jue i Zhang Bao, els altres dos líders claus de la revolta. Es diu que va ser un general capaç i que ell era el net de Zhang Daoling. En la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong, es diu que en va anar a un altar, i pregant va causar un esllavissall de roques en contra de les forces imperials.
Zhang Liang i Zhang Bao van dividir l'exèrcit de Zhang Jue després de la seva mort. Va lluitar set batalles successives contra les forces imperials, però va ser repel·lits cadascuna de les vegades En la setena retirada Zhang Liang va ser capturat pel general Huangfu Song i decapitat a Quyang. Zhang Bao aviat patiria la mateixa sort a mans dels seus propis homes i els Turbants Grocs ràpidament degenerarien en res més que unes forces de bandits disperses encapçalades per líders com He Yi i Zhang Yan. En el 205 el moviment va cessar la major part de les seves activitats militars.

## Referències

* ↑ Guanzhong, Luo. «cap.2». A: Romance de los Tres Reinos, Volumen I: Auge y caída de Dong Zhuo (en castellà). Ricardo Cebrián Salé.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes
# Madhabià

El madhabià fou una antiga llengua sud-aràbiga, emparentada amb el sabeu, que pren el seu nom del uadi Madhab, al Djawf Ibn Nasir. S'han trobat nombroses inscripcions a la zona del uadi, que es poden datar entre els segles VIII i I aC. Als llocs de Barakish, al-Bayda, Haram, al-Sawda i Hizmat Abi Thawr s'han trobat texts en madhabià i sabeu. Les inscripcions més nombroses, així com les més antigues, són d'al-Sawda. Inscripcions a Kaminahu, Ma'in i Haram esmenten alguns reis.

## Referències

* ↑ Mounir Arbach, «Aux origines de l'établissement des royaumes sudarabiques », Chroniques yéménites [en línia], 16/2010, posat en línia 13 juliol de 2010, Consulta 31 d'octubre de 2010
# Veronica anagallis-aquatica

L'herba de folls (Veronica anagallis-aquatica) es una espècie de planta amb flors de la família Plantaginàcies, àmpliament distribuïda per tot el continent europeu i a les parts més humides dels Països Catalans.
Dintre del gènere Veronica, als Països Catalans hi ha un cert nombre d'espècies pròpies de llocs particularment humits, mulladius, fonts i rierols; com són V.ponae, V.beccabunga, V.scutellata, o la pròpia herba de folls.

## Descripció

És una herba erecta, lleugerament suculenta, que fa al voltant de mig metre d'alçada o una mica més. Les flors de color blau pàlid o rosat, amb venes més fosques del mateix color, petites(5–10mm diam), surten en espigues multiflores (20-40(60)), a l'axil·la de les fulles superiors. Com totes les veròniques, tenen 4 pètals soldats només a la base, dels quals un és un xic més petit que els altres. les fulles són oposades, sèssils o molt curtament peciolades, lanceolades i amb el marge dentat, que són els caràcters que permeten diferenciar-la de V.beccabunga, amb la que comparteixen els ambients on viuen.

## Distribució

L'espècie és nativa d'Europa, Àfrica i Àsia, però viu naturalitzada a Amèrica del Nord i del Sud. Als Països catalans la podem trobar al Rosselló, Vallespir i les províncies d'Alacant. Barcelona, Castelló, Girona, Illes Balears, Lleida, Tarragona i València. És una semi-aquàtica que pot arrelar en llocs inundats i que es troba en molts tipus d'hàbitats humits, sovint creixent en aigües poc profundes a les vores dels rierols, estanys i en altres zones humides.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser inicialment descrita per Linné a Species Plantarum, 12 (1753). Als Països catalans se n'ha descrit tres subespècies amb petites diferències entre elles:
* V. anagallis-aquatica subsp. anagalloides (Guss.) Batt.: Bastant rara, del Vallespir, Alt Empordà, Mallorca i Menorca .
* V. anagallis-aquatica subsp. aquatica Maire (=V.catenata Pennell): Bastant rara, ambients litorals del Delta de l'Ebre al Delta del Llobregat, Alacant i Eivissa
* V. anagallis-aquatica subsp. anagallis-aquatica (Guss.) Batt.: La subespècie típica, més àmpliament distribuïda.

## Referències

* 1 2 3 Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.III (pag.446). ISBN 84-7226-698-2.
* ↑ «Veronica anagallis-aquatica L.» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 18 març 2025].
* ↑ «Veronica catenata Pennell». Herbari Virtual del Mediterrani Occidental. [Consulta: 18 març 2025].
# Veronica anagallis-aquatica

L'herba de folls (Veronica anagallis-aquatica) es una espècie de planta amb flors de la família Plantaginàcies, àmpliament distribuïda per tot el continent europeu i a les parts més humides dels Països Catalans.
Dintre del gènere Veronica, als Països Catalans hi ha un cert nombre d'espècies pròpies de llocs particularment humits, mulladius, fonts i rierols; com són V.ponae, V.beccabunga, V.scutellata, o la pròpia herba de folls.

## Descripció

És una herba erecta, lleugerament suculenta, que fa al voltant de mig metre d'alçada o una mica més. Les flors de color blau pàlid o rosat, amb venes més fosques del mateix color, petites(5–10mm diam), surten en espigues multiflores (20-40(60)), a l'axil·la de les fulles superiors. Com totes les veròniques, tenen 4 pètals soldats només a la base, dels quals un és un xic més petit que els altres. les fulles són oposades, sèssils o molt curtament peciolades, lanceolades i amb el marge dentat, que són els caràcters que permeten diferenciar-la de V.beccabunga, amb la que comparteixen els ambients on viuen.

## Distribució

L'espècie és nativa d'Europa, Àfrica i Àsia, però viu naturalitzada a Amèrica del Nord i del Sud. Als Països catalans la podem trobar al Rosselló, Vallespir i les províncies d'Alacant. Barcelona, Castelló, Girona, Illes Balears, Lleida, Tarragona i València. És una planta semi-aquàtica que pot arrelar en llocs inundats i que es troba en molts tipus d'hàbitats humits, sovint creixent en aigües poc profundes a les vores dels rierols, estanys i en altres zones humides.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser inicialment descrita per Linné a Species Plantarum, 12 (1753). Als Països catalans se n'ha descrit tres subespècies amb petites diferències entre elles:
* V. anagallis-aquatica subsp. anagalloides (Guss.) Batt.: Bastant rara, del Vallespir, Alt Empordà, Mallorca i Menorca .
* V. anagallis-aquatica subsp. aquatica Maire (=V.catenata Pennell): Bastant rara, ambients litorals del Delta de l'Ebre al Delta del Llobregat, Alacant i Eivissa
* V. anagallis-aquatica subsp. anagallis-aquatica (Guss.) Batt.: La subespècie típica, més àmpliament distribuïda.

## Referències

* 1 2 3 Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.III (pag.446). ISBN 84-7226-698-2.
* ↑ «Veronica anagallis-aquatica L.» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 18 març 2025].
* ↑ «Veronica catenata Pennell». Herbari Virtual del Mediterrani Occidental. [Consulta: 18 març 2025].
# Veronica anagallis-aquatica

L'herba de folls (Veronica anagallis-aquatica) es una espècie de planta amb flors de la família Plantaginàcies, àmpliament distribuïda per tot el continent europeu i a les parts més humides dels Països Catalans.
Dintre del gènere Veronica, als Països Catalans hi ha un cert nombre d'espècies pròpies de llocs particularment humits, mulladius, fonts i rierols; com són V.ponae, V.beccabunga, V.scutellata, o la pròpia herba de folls.

## Descripció

És una herba erecta, lleugerament suculenta, que fa al voltant de mig metre d'alçada o una mica més. Les flors de color blau pàlid o rosat, amb venes més fosques del mateix color, petites(5–10mm diam), surten en espigues multiflores (20-40(60)), a l'axil·la de les fulles superiors. Com totes les veròniques, tenen 4 pètals soldats només a la base, dels quals un és un xic més petit que els altres. les fulles són oposades, sèssils o molt curtament peciolades, lanceolades i amb el marge dentat, que són els caràcters que permeten diferenciar-la de V.beccabunga, amb la que comparteixen els ambients on viuen.

## Distribució

L'espècie és nativa d'Europa, Àfrica i Àsia, però viu naturalitzada a Amèrica del Nord i del Sud. Als Països catalans la podem trobar al Rosselló, Vallespir i les províncies d'Alacant. Barcelona, Castelló, Girona, Illes Balears, Lleida, Tarragona i València. És una planta semi-aquàtica que pot arrelar en llocs inundats i que es troba en molts tipus d'hàbitats humits, sovint creixent en aigües poc profundes a les vores dels rierols, estanys i en altres zones humides.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser inicialment descrita per Linné a Species Plantarum, 12 (1753). Als Països Catalans se n'ha descrit tres subespècies amb petites diferències entre elles:
* V. anagallis-aquatica subsp. anagalloides (Guss.) Batt.: Bastant rara, del Vallespir, Alt Empordà, Mallorca i Menorca .
* V. anagallis-aquatica subsp. aquatica Maire (=V.catenata Pennell): Bastant rara, ambients litorals del Delta de l'Ebre al Delta del Llobregat, Alacant i Eivissa
* V. anagallis-aquatica subsp. anagallis-aquatica (Guss.) Batt.: La subespècie típica, més àmpliament distribuïda.

## Referències

* 1 2 3 Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.III (pag.446). ISBN 84-7226-698-2.
* ↑ «Veronica anagallis-aquatica L.» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 18 març 2025].
* ↑ «Veronica catenata Pennell». Herbari Virtual del Mediterrani Occidental. [Consulta: 18 març 2025].
# Veronica anagallis-aquatica

L'herba de folls (Veronica anagallis-aquatica) es una espècie de planta amb flors de la família Plantaginàcies, àmpliament distribuïda per tot el continent europeu i a les parts més humides dels Països Catalans.
Dintre del gènere Veronica, als Països Catalans hi ha un cert nombre d'espècies pròpies de llocs particularment humits, mulladius, fonts i rierols; com són V.ponae, V.beccabunga, V.scutellata, o la pròpia herba de folls.

## Descripció

És una herba erecta, lleugerament suculenta, que fa al voltant de mig metre d'alçada o una mica més. Les flors de color blau pàlid o rosat, amb venes més fosques del mateix color, petites(5–10mm diam), surten en espigues multiflores (20-40(60)), a l'axil·la de les fulles superiors. Com totes les veròniques, tenen 4 pètals soldats només a la base, dels quals un és un xic més petit que els altres. les fulles són oposades, sèssils o molt curtament peciolades, lanceolades i amb el marge dentat, que són els caràcters que permeten diferenciar-la de V.beccabunga, amb la que comparteixen els ambients on viuen.

## Distribució

L'espècie és nativa d'Europa, Àfrica i Àsia, però viu naturalitzada a Amèrica del Nord i del Sud. Als Països catalans la podem trobar al Rosselló, Vallespir i les províncies d'Alacant. Barcelona, Castelló, Girona, Illes Balears, Lleida, Tarragona i València. És una planta semi-aquàtica que pot arrelar en llocs inundats i que es troba en molts tipus d'hàbitats humits, sovint creixent en aigües poc profundes a les vores dels rierols, estanys i en altres zones humides.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser inicialment descrita per Carl von Linné a Species Plantarum, 12 (1753). Segons el criteri de la Flora dels Països Catalans se n'ha descrit tres subespècies amb petites diferències entre elles que en altres contextes són considerades espècies:
* V. anagallis-aquatica subsp. anagalloides (Guss.) Batt.: Bastant rara, del Vallespir, Alt Empordà, Mallorca i Menorca.
* V. anagallis-aquatica subsp. aquatica Maire (=V.catenata Pennell): Bastant rara, ambients litorals del Delta de l'Ebre al Delta del Llobregat, Alacant i Eivissa.
* V. anagallis-aquatica subsp. anagallis-aquatica (Guss.) Batt.: La subespècie típica, més àmpliament distribuïda.

## Referències

* 1 2 3 Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.III (pag.446). ISBN 84-7226-698-2.
* ↑ «Veronica anagallis-aquatica L.» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 18 març 2025].
* ↑ «Veronica catenata Pennell». Herbari Virtual del Mediterrani Occidental. [Consulta: 18 març 2025].