OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Southern Shores

Southern Shores és un poble dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons una estimació del 2008 tenia 2.587 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Southern Shores tenia 2.201 habitants, 946 habitatges i 725 famílies. La densitat de població era de 208,8 habitants per km².
Dels 946 habitatges en un 21,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,6% hi vivien parelles casades, en un 3,7% dones solteres, i en un 23,3% no eren unitats familiars. En el 20,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,6% tenia menys de 18 anys, un 2,7% entre 18 i 24, un 17,4% entre 25 i 44, un 36,5% de 45 a 60 i un 24,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 51 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.676 $ i la renda mediana per família de 68.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.563 $ mentre que les dones 31.875 $. La renda per capita de la població era de 35.933 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Southern Shores». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Southern Shores». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Spencer Mountain

Spencer Mountain és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 51 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spencer Mountain tenia 51 habitants, 16 habitatges i 14 famílies. La densitat de població era de 40,2 habitants per km².
Dels 16 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 25% dones solteres, i en un 12,5% no eren unitats familiars. En el 12,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,3% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 3,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 68,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.143 $ i la renda mediana per família de 32.143 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.083 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 14.848 $. Cap de les famílies i l'1,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spencer Mountain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spencer Mountain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Cantó de Pèira Horada

El cantó de Pèira Horada és un cantó francès del departament de les Landes, situat al districte de Dacs. Té 13 municipis i el cap és Pèira Horada.

## Municipis

* Belús
* Caunelha
* Hastings
* Ueire Gave
* Orist
* Òrta Vièla
* Pei
* Pèira Horada
* Port-de-Lanne
* Sent Cric deu Gave
* Sent Estiene
* Sent Lon
* Sòrda l'Abadia

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1979-2004 | Alain Siberchicot | PS |
| 2004- | Isabelle Cailleton | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 8.661 | 9.059 | 9.177 | 9.441 | 9.526 | 9.566 | 11.378 |
# Chupacabras

"Chupacabras" també conegut com Hector Bueno, segons un mite contemporani, ataca els animals de les zones rurals i agrícoles. El mite va néixer a Puerto Rico i es va anar escampant per països com ara Argentina, Perú, Guatemala, Xile, Mèxic. Va començar l'any 1992 quan uns diaris de Puerto Rico van publicar notícies que a les granges de tot el país morien molts animals. Al principi el "chupacabras" es coneixia com a Vampir de la Moca, perquè només atacava en aquell lloc. Després de les morts a Puerto Rico van anar apareixent més morts a Mèxic, Bolívia, Argentina, Xile, Equador i a més països sud-americans. I el mite del "chupacabras" va anar agafant reconeixement públic de llegenda urbana. A part de Puerto Rico el lloc amb més víctimes és Mèxic.

## Referències

* ↑ «Chupacabra» (en anglès). Skeptic's Dictionary. [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ Donato Salvatore, Ricardo; Ortiz, Renato. Culturas imperiales: experiencia y representación en América, Asia y Africa (en castellà). Beatriz Viterbo, 2005, p. 328. ISBN 9508451572.
# Frank-Walter Steinmeier

Frank-Walter Steinmeier (Detmold, 5 de gener de 1956) és un polític alemany del Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD) que, des del 2017, és el 12è President d'Alemanya i, per tant, el cap d'Estat del seu país. Va arribar al càrrec en guanyar la votació a l'Assemblea federal d'Alemanya amb el 74% dels vots (931 vots de 1.260 totals).
Anteriorment, havia dirigit l'equip del canceller Gerhard Schröder del 1999 al 2005. Del 2005 al 2009, va ser ministre d'Afers Exteriors, i del 2007 al 2009 també vicecanceller del govern de coalició d'Angela Merkel. Paral·lelament, fou també president de torn del Consell de la Unió Europea durant el primer semestre de 2007. Durant un temps molt breu, el 2008, va ser president del seu partit. Finalment, abans d'acceptar el càrrec de President, des del desembre de 2013 fins al gener de 2017, va tornar a encarregar-se del Ministeri Federal d'Afers Exteriors.

## Vida privada

En aprovar l'examen d'accés a la universitat, Steinmeier va fer el servei militar entre 1974 i 1976 i, seguidament va estudiar Dret i Ciències Polítiques a la Universitat Justus Liebig de Giessen.
Steinmeier és protestant calvinista i membre actiu d'una congregació religiosa a Neukölln, Berlín. Està casat amb Elke Büdenbender, a qui el 24 d'agost de 2010 va donar un ronyó, amb la qual té una filla.

## Vegeu també

* Presidència alemanya del Consell de la Unió Europea 2007

## Referències

* ↑ «www.bundespraesident.de: Der Bundespräsident / Reisen und Termine / Wahl des Bundespräsidenten». [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ «reformiert-info.de - Steinmeier: Mein Glaube darf nicht selbst zum Gegenstand der Politik werden.». [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ «DER SPIEGEL | Online-Nachrichten». [Consulta: 18 gener 2021].
# Jaume Fernàndez i Calvet

Jaume Fernàndez i Calvet (Barcelona, 1953) és un activista independentista català. Estudià enginyeria i participà en les mobilitzacions contra el Procés de Burgos de 1970 i a les mobilitzacions contra els afusellaments de Txiki i Otaegi el 1975, raó per la qual hagué de fugir a la Catalunya del Nord. El gener de 1976 tornà i va militar al PSAN-Provisional i després a Independentistes dels Països Catalans (IPC).
Alhora que treballava per a l'empresa IBM, el 1979 participà en la fundació dels Comitès de Solidaritat amb els Patriotes Catalans (CSPC) i fou membre dels Consells Populars de Cultura Catalana de Gràcia. El 3 de desembre fou acusat de pertànyer a Terra Lliure i hagué de fugir novament a la Catalunya del Nord, fins que fou detingut a la Guingueta d'Ix el 19 de gener de 1985 amb Montserrat Tarragó i Carles Sastre. Després fou tancat a la presó de Carabanchel. L'u d'octubre fou condemnat a sis anys de presó per "pertinença a banda armada".
El 1986 va rebre el Premi de periodisme d'investigació de la revista El Temps. Actualment és militant de base d'ERC. Està casat amb Teresa Aragonès i Perales.

## Obres

* Terra Lliure 1979-1985 Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. (1986) edicions El Llamp.
* L'Ertzantza, policia de substitució (1987)

## Referències

* ↑ Los principales dirigentes históricos de Terra Lliure han abandonado la organización terrorista a El País, 19 de novembre de 1986
* ↑ 1985 Primer judici a l'Audiència Nacional contra Jaume Fernàndez Calvet a llibertat.cat
* ↑ Història de l'esquerra independentista a Girona, una aproximació des de l'egohistòria a llibertat.cat
* ↑ Terra Lliure: punto y seguido per José García Domínguez a libertaddigital.com
* ↑ Qui mana a Esquerra Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. a vilaweb.cat
# Jerald T. Milanich

Jerald T. Milanich és un antropòleg i arqueòleg estatunidenc, especialitzat en cultura dels amerindis dels Florida. És el curador d'Arqueologia del Museu d'Història Natural de Florida de la Universitat de Florida a Gainesville; professor adjunt del Departament d'Antropologia de la Facultat d'Arts i Ciències de la Universitat de Florida; i professor adjunt del Centre d'Estudis Llatinoamericans de la Universitat de Florida. Milanich té un doctorat en antropologia per la Universitat de Florida.
El 2005, Milanich va guanyar el Lifetime Achievement Award del Consell Arqueològic Florida.
Els interessos de recerca de Milanich inclouen l'arqueologia de l'est dels Estats Units, els amerindis precolombins del sud-est dels Estats Units, i les relacions entre euroamericans i nadius durant el període colonial d'Amèrica. Al maig de 1987 va ser citat en un article del New York Times.
Milanich està casat amb l'antropòloga Maxine Margolis.

## Llibres

* Amb Samuel Proctor, editors. Tacachale: essays on the Indians of Florida and southeastern Georgia during the historic period. The University Presses of Florida. (1978)
* First Encounters: Spanish explorations in the Caribbean and the United States, 1492-1570. University of Florida Press. (1989)
* Earliest Hispanic/Native American interactions in the American Southeast. Garland. (1991)
* With Charles Hudson. Hernando de Soto and the Indians of Florida. University Press of Florida. (1993)
* Archaeology of Precolumbian Florida. University Press of Florida. (1994)
* The Timucua. Blackwell Publications, Oxford, UK. (1996)
* Florida Indians and the Invasion from Europe. The University Press of Florida. (1998)
* Florida Indians from Ancient Times to the Present. The University Press of Florida. (1998)
* Laboring in the Fields of the Lord: Spanish Missions and Southeastern Indians Washington, D.C., Smithsonian Institution Press. (1999)
* Famous Florida Sites—Mt. Royal and Crystal River Gainesville, University Press of Florida (1999)
* Florida's Lost Tribes—Through the Eyes of an Artist Gainesville, University Press of Florida. (With artist Theodore Morris.) (2004)
* Archaeology of northern Florida, A.D. 200-900: the McKeithen Weeden Island culture. (2004)
* Frolicking Bears, Wet Vultures, And Other Oddities: A New York City Journalist in Nineteenth-Century Florida. Gainesville, University Press of Florida (2005)
* Laboring in the fields of the Lord: Spanish missions and southeastern Indians. University Press of Florida. (2006)

## Notes

* ↑ "De Soto's Trail: Courage and Cruelty Come Alive" i "Experts Debte(sic) Theory On Columbus"

## Enllaços externs

* Florida Museum of Natural History page
* Archeology Magazine - Letter From Arizona: Homeless Collections
* Museum curator wins archaeological achievement award Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
# Joan X d'Alexandria

Joan X (copte: Ⲓⲟⲁⲛⲛⲟⲩ ⲓ; àrab: يوأنس العاشر, Yuʾannas al-ʿĀxir) fou el 85è papa d'Alexandria i patriarca de la Seu de Sant Marc. Joan era conegut com al-Mútaman aix-Xamí o al-Mútaman el Sirià (àrab: المؤتمن الشامي, al-Muʾtaman ax-Xāmī), i era de Damasc, Síria. Era un home just i savi. Fou entronitzat el 12 de pashons segons el calendari copte, és a dir el 7 de maig, de l'any 1363. Va romandre al tron durant sis anys, dos mesos i set dies. Va ser enterrat a l'església de Sant Mercuri, al Caire copte, al costat de sant Simó l'Adober.

## Bibliografia

* Meinardus, Otto F.A.. Two Thousand Years of Coptic Christianity. American University in Cairo Press, 2002. ISBN 978-977-424-757-6.
* Atiya, Aziz S. The Coptic Encyclopedia. New York: Macmillan Publishing Co., 1991. ISBN 0-02-897025-X

## Enllaços externs

* El lloc web oficial del papa copte ortodox d'Alexandria i patriarca de tota l'Àfrica a la Santa Seu de l'Apòstol Sant Marc
* Relacions copto-siríaques més enllà de la retòrica dogmàtica
* Papes coptes d'Egipte - St-Takla.org
* Documents coptes en francès
| Precedit per: Marc IV | Papa d'Alexandria i Patriarca de la Seu de Sant Marc 1363–1369 | Succeït per: Gabriel IV |
# Homotopia

    Nota: L'article pot necessitar alguna petita correcció
En topologia, la noció d'homotopia recull l'ideal de què gaudeix la topologia de ser la geometria del full d'hule, és a dir, deformable. Dues aplicacions contínues d'un espai topològic en un altre es diuen homotòpiques (del grec homos = mateix i topos = lloc) si una d'elles es pot "deformar contínuament" en l'altra.
Una aplicació notable de l'homotopia és la definició dels grups homotòpics i cohomotòpics, invariants importants en la topologia algebraica.

## Definició formal

Dues aplicacions contínues $f,g:X\to Y$ es diuen homotòpiques si hi ha una altra aplicació (contínua també) $H:X\times [0,1]\to Y$ tal que:
    $H(x,0)=f(x)\,$
    $H(x,1)=g(x)\,$
Un exemple important és considerar les diferents classes (homotòpiques) de mapatges del cercle a un espai $X$
    $S^{1}\to X\,$
l'estructura resultant és l'importantíssim grup fonamental.

## Tipus homotòpics

Es diu que dos espais X , Y són del mateix tipus homotòpic , si hi ha un parell d'aplicacions $X{\stackrel {f}{\to }}Y$ i $Y{\stackrel {g}{\to }}X$ tals que $g\circ f$ i $f\circ g$ són homotòpiques de $Id_{X}$ i $Id_{Y}$ respectivament.
Sol ser utilitzat el símbol: $f\simeq g$, per indicar que els objectes f i g són homotòpics .
Com a exemples, una 1-esfera i un tor sòlid tenen el mateix tipus homotòpic. La superfície del toro amb un "disc remogut" té el mateix tipus homotòpic que un producte cartesià de dues 1-esferes (bouquet de dos cercles).

## Referències

* ↑ «algebraic topology - Path homotopy and separately continuous functions». Mathematics Stack Exchange.
* ↑ «Homotopy | mathematics» (en anglès). [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ Allen., Hatcher. Algebraic topology. Cambridge: Cambridge University Press, 2002, p. 185. ISBN 9780521795401. OCLC 45420394.

## Bibliografia

* Armstrong, M.A.. Basic Topology. Springer, 1979. ISBN 978-0-387-90839-7.
* Michiel Hazewinkel (ed.). Homotopy. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.
* Michiel Hazewinkel (ed.). Isotopy (in topology). Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.
* Spanier, Edwin. Algebraic Topology. Springer, December 1994. ISBN 978-0-387-94426-5.
# Palau de les Arts Gràfiques

El Palau de les Arts Gràfiques és un edifici de l'Exposició Internacional de 1929 a la muntanya de Montjuïc, catalogat com a bé cultural d'interès local. Actualment, és la seu del Museu d'Arqueologia de Barcelona.

## Història i descripció

Va ser construït entre 1927 i 1929 segons el projecte de l'arquitecte Pelai Martínez i Paricio, que comptà amb la col·laboració de Raimon Duran i Reynals.

## Descripció

És un edifici de planta aproximadament triangular, que s'organitza al voltant d'un nucli hexagonal cobert amb una cúpula. Els dos braços del triangle que flanquegen la façana principal tenen al davant unes lògies amb arcs de mig punt sostinguts per columnes toscanes. Tot el conjunt és un excel·lent exemple del classicisme de línia brunelleschiana, amb els paraments estucats en blanc i els elements estructurals i ornamentals recoberts amb terracuita, solució practicada per alguns arquitecte als anys vint.

## Referències

* 1 2 3 «40157 Museu d'Arqueologia de Catalunya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Pavelló d'Arts Gràfiques (Museu d'Arqueologia)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Guia temàtica Biblioteca ETSAB: Palau de les Arts Gràfiques. Museu d'Arqueologia». UPCommons.
# Miguel Ángel Bernardeau Maestro

Miguel Ángel Bernardeau Maestro (Albacete, 23 de juny de 1960) és un productor de televisió espanyol. Una de les seves produccions més conegudes és la sèrie de ficció Cuéntame cómo pasó. Està casat amb l'actriu valenciana Ana Duato.

## Biografia

Miguel Ángel Bernardeau va néixer a Albacete el 23 de juny de 1960. Després d'estudiar cinema en Madrid (1980-1985), va començar a treballar a televisió, indústria en la qual ha desenvolupat la major part de la seva carrera professional.
L'any 1997, va fundar la productora audiovisual Ganga Producciones, de la qual és president des de llavors.
Va estudiar Direcció de cinema en el CEI (Centre d'Estudis de la Imatge). Entre 1980 i 1985, va fer diferents treballs com a perxista i ajudant de direcció i producció.

## Ficció

| Producció | Any | Càrrec |
| Fugitiva | 2018 | Productor executiu |
| Inhibidos | 2017 - actualitat | Productor executiu |
| UCO: Unidad Central Operativa | 2008 - 2009 | Productor executiu |
| Desaparecida | 2007 - 2008 | Productor executiu |
| Hay que vivir | 2007 | Productor executiu |
| Cuéntame cómo pasó | 2001 - actualitat | Productor executiu |
| Mediterráneo | 1999 - 2000 | Productor |
| Querido maestro | 1997 - 1998 | Productor |
| Los ladrones van a la oficina | 1993 - 1995 | Productor |

## Programes, documentals i altres espais

| Producció | Any | Càrrec |
| Ochéntame otra vez | 2014 - actualitat | Productor |
| Un país para comérselo | 2010 - 2014 | Productor |
| Haití, en construcción | 2011 | Productor executiu |
| Vamos a cocinar... con José Andrés | 2005 - 2007 | Productor executiu |
| Níger, una emergencia silenciosa | 2006 | Productor executiu |
| La azotea de Wyoming | 2005 | Productor executiu |
| Primer Plano | 1992 | Productor |
| El ruedo | 1989 - 1990 | Productor |
| El camino de Santiago | 1987 - 1988 | Productor |
| Vieja herida | 1986 | Director |
| El río de oro | 1985 | ajudant de producció |

## Premis

| Categoria | Any | Festival |
| Nimfa d'or | 2008 | Millor productor de Ficció-Comèdia, per Cuéntame cómo pasó, Festival de Televisió de Montecarlo |
| Nimfa d'or | 2008 | Millor productor de Ficció-Drama, per Desaparecida, Festival de Televisió de Montecarlo |
| Millor sèrie de ficció | 2002 - 2003, 2005 | ATV |
| Millor Producció | 2006 - 2007, 2008 | ATV por Cuéntame cómo pasó |
| Millor sèrie | 1993 | Premi Ondas per Los ladrones van a la oficina |
| Millor sèrie nacional | 2001 | Premi Ondas per Cuéntame cómo pasó |

## Referències

* ↑ Miguel, el hijo de Ana Duato, sigue los pasos de su madre y debuta en el cine, hola.com
* ↑ Miguel Ángel Berndardeau a formulatv
* ↑ Nosotros, al web del Grupo Ganga
* ↑ Series españolas a la conquista de la Ninfa de Oro del Festival de Montecarlo, El Mundo, 16 d'abril de 2009

## Enllaços externs

* Encuentro digital Arxivat 2018-10-29 a Wayback Machine. a rtve.es
# Milan Dor

Milan Dor (Viena, 25 de juny de 1947) és un director productor, guionista i actor de cinema austríac.

## Vida

Milan Dor és el fill de l'escriptor Milo Dor. Es va graduar a l'Acadèmia de Cinema de Viena el 1972, i el 1977 va ser assistent de direcció en l'adaptació cinematogràfica de la novel·la de Böll Gruppenbild mit Dame amb Romy Schneider i Brad Dourif en els papers principals, i va dirigir cinc llargmetratges i nombroses produccions de televisió als anys vuitanta.
El major èxit de Dor com a director va ser el llargmetratge Malambo amb Klaus Rohrmoser en el paper d'un jove artista a la fuga, que es va projectar al Festival de Cinema de Mannheim va ser guardonat amb el Gran Premi de la Ciutat de Mannheim l'any 1984. El 1993 va aparèixer com a actor a Cappuccino Melange, amb Josef Hader i Alfred Dorfer. El 1994 va filmar la novel·la homònima del seu pare amb Internationale Zone.
Milan Dor és president del Script Forum Vienna]. Està casat amb la productora de cinema Katja Dor-Helmer

## Premis

* 1985: Premi d'art austríac per al cinema
* 2014: Premi de cinema austríac 2014 per Deine Schönheit ist nichts wert al millor llargmetratge

## Filmografia

Amb la productora DOR Film, que va fundar el 1988 amb Danny Krausz, va produir, entre altres coses. els següents llargmetratges i sèries de televisió:
* 1993: Indien
* 1994: Die Knickerbocker-Bande: Das sprechende Grab (també guió)
* 1994: Ich gelobe
* 1995/96: Die Knickerbocker-Bande (també guió)
* 2004: C(r)ook
* 2012: Deine Schönheit ist nichts wert
* 2020: Madison (guió)
Selecció de projectes juntament amb la seva esposa:
* 2004: guió de Villa Henriette
* 2012: guió de Das Pferd auf dem Balkon

## Referències

* ↑ Internationale Zone. Auf dor-film.com, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ «Lebenslauf». Arxivat de l'original el 2018-02-24. [Consulta: 18 novembre 2023]. (PDF, ca. 92 kB). Auf filminstitut.at, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ Anna Wollner: "Man darf Kinder nie unterschätzen!". Am 9. September 2013 auf kinofenster.de, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ Österreichischer Kunstpreis – Film. Auf kunstkultur.bka.gv.at, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ «Österreichischer Filmpreis 2014». Arxivat de l'original el 2015-02-13. [Consulta: 18 novembre 2023].. Auf oesterreichische-filmakademie.at, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ Alle Filme. Auf dor-film.com, abgerufen am 24. Februar 2018