OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agustí Altimira i Codina

Agustí Altimira i Codina fou un guitarrista, compositor i lutier català.

## Biografia

Agustí Altimira va néixer a Barcelona cap al 1827, fill del fuster i lutier Agustí Altimira Vallès i de la seva esposa, Marianna Codina Verges. Ambdós Agustí Altimira es van dedicar a la creació de guitarres. El pare, amb taller a la plaça de Sant Francesc de Barcelona, és sovint indicat com a guitarrer a les hemeroteques del seu temps, desapareixent d'elles vers el 1830.
El fill va tenir el taller al carrer d'Escudellers. Els seus violins són d'estil afrancesat, conseqüència de l'estreta col·laboració amb el mestre francès Etienne Maire Bretón. El bon acabat dels instruments i un vernís clar de gran transparència i qualitat són les característiques principals d'aquesta època. Les seves guitarres són també d'excel·lent manufactura i de rica ornamentació amb incrustacions de vori i carei, sovint autèntiques obres d'art.
Va morir sobtadament el març de 1882 al seu domicili del carrer d'Escudellers.

## Referències

* 1 2 Els nostres luthiers : escultors del so. Exposició del 8 de maig al 7 de juliol de 1996, Capella de Santa Àgata, Museu de la Música. Barcelona: Museu de la Música de Barcelona, 1996. ISBN 8476097883.
* ↑ Als llibres d'esposalles de la Catedral de Barcelona, hi consta el matrimoni d'Agustí Altimira Vallès i Marianna Codina Verges el 6 d'agost de 1825.
* ↑ «Capitanía del Puerto». Diari de Barcelona, 25-04-1825, pàg. 996 (8a del dia).
* ↑ «Barcelona». Diari de Barcelona, 14-03-1882, pàg. 3237 (3a del dia).

## Bibliografia

* Els nostres luthiers: escultors del so. Exposició del 8 de maig al 7 de juliol de 1996, Capella de Santa Àgata, Museu de la Música.. Barcelona: Museu de la Música de Barcelona, 1996. ISBN 8476097883 [Consulta: 22 maig 2013].
* Vannes, René. Dictionnaire Universel des luthiers. Bruxelles: Les Amis de la Musique, 1972.

## Enllaços externs

* Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Pseudoleistes

Pseudoleistes és un dels gèneres d'ocells, de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 15.1, 2025), aquest gènere conté dues espècies:
* Federal de carpó groc (Pseudoleistes guirahuro Vieillot, 1819)
* Federal ventregroc (Pseudoleistes virescens Vieillot, 1819)

## Referències

* ↑ «Pseudoleistes (Pseudoleistes sp.) - Avibase». [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «Pseudoleistes P.L.Sclater, 1862» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «Oropendolas, orioles, blackbirds – IOC World Bird List». [Consulta: 19 març 2025].
# Creu de Ca n'Eloi

La Creu de Ca n'Eloi, també escrit Creu de Ca n'Aloy, és una creu de terme de Casserres (Berguedà) situada a la cruïlla de la carretera BV-4131 amb el trencall de Ca n'Eloi, al límit amb el terme d'Espunyola.
La creu de terme original fou destruïda el 1936, durant la Guerra Civil, i posteriorment es reconstruí amb una creu de ferro situada damunt una gran placa de pedra sorrenca o codina, característica de la zona. Fa 2,70 metres d'alçada i 1,25 metres d'amplada. Està fixada damunt una base de pedra local de dos cossos, l'inferior més ample que el superior, de secció circular d'1,43 metres d'alçada.

## Referències

* ↑ «Creu de Ca n'Aloy». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Conquesta

Una conquesta és el procés de fer propi quelcom (un poble, un país, un territori, etc.), per part d'una persona o institució, per la força de les armes. En altres paraules, és la subjugació militar d'una població per la força de les armes. El mot català "conquesta" és el participi femení de "conquistar", que prové del llatí conquirĕre, amb el mateix significat. La primera font coneguda és del segle xiii, per Bernat Desclot.A moltes civilitzacions es produeix mitjançant guerres a gran escala i alguns dels resultats més habituals són l'expropiació de territoris, el pillatge, violacions a dones i esclavatge. A més, freqüentment, els conqueridors s'apoderen de la cultura, usos i costums dels súbdits conquerits. El dret de conquesta és el dret que té un conqueridor d'un territori pres d'aquesta manera. Alguns models econòmics (com l'imperial o el feudal) i el pillatge són dos motors que solen portar a polítiques de conquestes. D'altra banda, les conquestes han estat una de les causes més comunes de migració humana.
Les conquestes produeixen una nova separació entre classes socials i drets, els conqueridors i els conquerits, que no tenen per què ser al mateix territori. Sovint la seva relació es torna entre persones més o més lliures o independents i esclaus o serfs. Els esclaus podien ser forçats a treballar per les classes dominants, al poder a causa directa o indirecta de les conquestes i per les quals la guerra era el seu negoci principal. L'estat sorgia com a producte d'aquesta guerra i la pau era forçada per la dominància dels conqueridors envers els conquerits. Molts sistemes econòmics es basaven en l'esclavatge i aturar les conquestes va suposar un col·lapse del model. Més tard, s'han usat mètodes de dominació econòmics i fiscals. A partir de l'edat moderna, amb la revolució industrial i la consegüent aparició de nous models econòmics, com el capitalisme, les conquestes responen sobretot a l'explotació de recursos naturals, mentre altres formes de guerres serveixen per a alimentar la indústria de l'armament, per exemple, i altres mètodes més sofisticats que inclouen violència, política i poder econòmic, s'usen per a subjugar poblacions i augmentar, o almenys mantenir, la riquesa dels poderosos.

## Vegeu també

* Colonització
* Expansionisme
* Imperi

## Referències

* ↑ Dale Miquelon,Society and Conquest, 1977. ISBN 0-7730-3132-4 (anglès)
* ↑ David Day,Conquest: How Societies Overwhelm Others, 2008. ISBN 0-19-923934-7 (anglès)
* ↑ H. Spencer,Principles of Sociology I , 1969. ISBN 0-208-00849-7 (anglès)
* ↑ E. Jenks, The State and the Nation, 1919. (anglès)
* ↑ C. Wissler, Man and Culture, 1923. (anglès)
* ↑ A. Howitt, Native Tribes, 1010. (anglès)
* ↑ L. Gumplowicz, Der Rassenkampf, 1909. (alemany)
* ↑ G. Keller,Homeric society, 1902. (anglès)
* ↑ H. Nieboer,Slavery as an industrial system, 1900. (anglès)
* ↑ S. Boyden, Western civilization in biological perspective. Patterns in Biohistory., 1987. ISBN 0198577427 (anglès)
* ↑ J. Xercavins i E. Carrera, Sostenibilitat, globalització i medi ambient, 1998. ISBN 84-8301-278-2 (català)
# Anagrama del Gremi de Paletes

L'Anagrama del Gremi de Paletes és un dintell de porta en una façana del municipi d'Esparreguera a la comarca del Baix Llobregat inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un anagrama de forma quadrada i feta en pedra. Hi apareix, dins d'un cartutx, la data de construcció (1754) en relleu, i, a sota, les eines de l'ofici de paleta esculpits: la maceta, l'escaire i la paleta.
En aquesta casa tingueren lloc les reunions del gremi de paletes de la vila d'Esparreguera.

## Referències

* ↑ Huertas, Josefa; Salazar, Natalia. «Anagrama del gremi de paletes. Esparreguera». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona, 14-03-1963. [Consulta: 18 març 2025].
* 1 2 «Anagrama del Gremi de Paletes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Fénix Directo

Fénix Directo, SA és una empresa d'assegurances d'Espanya, especialitzada en la venda directa i la gestió d'assegurances d'automòbils i motocicletes a través del telèfon i Internet. Fénix Directo és una entitat adherida a la "Guia de Bon Govern de les Entitats Asseguradores" elaborada per UNESPA, La Unió Espanyola d'Entitats Asseguradores y Reasseguradores. Es troba registrada a la Direcció General d'Assegurances i Fons de Pensions (DGSFP, en les seves sigles en castellà) amb la clau C0706.
Fénix Directo té els seus orígens a la companyia d'assegurances La Unión y el Fénix fundada l'any 1864 i que l'any 1991 com a filial de La Unión y el Fénix sota el nom de Fénix Autos. Es va especialitzar en l'àrea de negocis de les assegurances d'automòbils i en la utilització de tècniques de gestió directa per la comercialització de les seves assegurances. L'any 1995, degut a la fusió entre AGF Seguros i La Unión y el Fénix, Fénix Autos canvia la seva denominació social i d'aquesta manera neix Fénix Directo. Després de la fusió de 1990 amb el grup assegurador alemany i proveïdor de serveis financers Allianz, Fénix Directo es constituí com a filial a Espanya del grup Allianz.

## Referències

* ↑ «Presentamos la compañía de seguros Feniz Autos especializada en seguros de automóviles» (en castellà). Publicitat. ABC, 13-07-1991. [Consulta: 17 juliol 2012].
* ↑ «AGF Unión Fénix: La fusión hace la fuerza» (en castellà). Computer World, 28-03-1997. [Consulta: 17 juliol 2012].
* ↑ «Grupo Allianz gana 239,7 millones hasta septiembre, un 25,6% más» (en castellà). La Vanguardia, 30-11-2011. [Consulta: 20 juliol 2012].

## Enllaços externs

* [ Fénix Directo - Lloc web oficial]
* Grup Allianz
# Fénix Directo

Fénix Directo, SA és una empresa d'assegurances d'Espanya, especialitzada en la venda directa i la gestió d'assegurances d'automòbils i motocicletes a través del telèfon i Internet. Fénix Directo és una entitat adherida a la "Guia de Bon Govern de les Entitats Asseguradores" elaborada per UNESPA, La Unió Espanyola d'Entitats Asseguradores y Reasseguradores. Es troba registrada a la Direcció General d'Assegurances i Fons de Pensions (DGSFP, en les seves sigles en castellà) amb la clau C0706.
Fénix Directo té els seus orígens a la companyia d'assegurances La Unión y el Fénix fundada l'any 1864 i que l'any 1991 com a filial de La Unión y el Fénix sota el nom de Fénix Autos. Es va especialitzar en l'àrea de negocis de les assegurances d'automòbils i en la utilització de tècniques de gestió directa per la comercialització de les seves assegurances. L'any 1995, degut a la fusió entre AGF Seguros i La Unión y el Fénix, Fénix Autos canvia la seva denominació social i d'aquesta manera neix Fénix Directo. Després de la fusió de 1990 amb el grup assegurador alemany i proveïdor de serveis financers Allianz, Fénix Directo es constituí com a filial a Espanya del grup Allianz.

## Referències

* ↑ «Presentamos la compañía de seguros Feniz Autos especializada en seguros de automóviles» (en castellà). Publicitat. ABC, 13-07-1991. [Consulta: 17 juliol 2012].
* ↑ «AGF Unión Fénix: La fusión hace la fuerza» (en castellà). Computer World, 28-03-1997. [Consulta: 17 juliol 2012].
* ↑ «Grupo Allianz gana 239,7 millones hasta septiembre, un 25,6% más» (en castellà). La Vanguardia, 30-11-2011. [Consulta: 20 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Grup Allianz
# Léon Bonnat

Léon Bonnat (Baiona, 1833 - Monchy-Saint-Eloi, Oise, 1922) va ésser un pintor francès que va estudiar a Madrid i París.
El seu Crist en la Creu i El martiri de Sant Dionisi li van proporcionar molta anomenada, així com els seus expressius retrats de celebritats contemporànies.
Alguns dels estudiants més notables de Bonnat van ser Gustave Caillebotte, Suzor-Coté, Georges Braque, Aloysius O'Kelly, Henri de Toulouse-Lautrec, Lluís Delfau, Raoul Dufy, Thomas Eakins, Stanhope Alexander Forbes, Othon Friesz, Charles Laval, Raimond Lecourt, Adolphe-Frédéric Lejeune, Auguste Leroux, Alphonse Osbert, Pierre-Gaston Rigaud, Henry Siddons Mowbray, Gustav Wentzel i Henri-Achille Zo.

## Enllaços externs

* Léon Bonnat a l'Artcyclopedia. (anglès)
* Obres de Léon Bonnat que hom pot trobar als museus francesos. (francès)
# Edwardsville (Pennsilvània)

Edwardsville és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 4.984 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Edwardsville tenia 4.984 habitants, 2.345 habitatges, i 1.280 famílies. La densitat de població era de 1.630,8 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 2.345 habitatges en un 26,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,2% hi vivien parelles casades, en un 18,9% dones solteres, i en un 45,4% no eren unitats familiars. En el 41,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.000 $ i la renda mediana per família de 26.908 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.733 $ mentre que les dones 21.657 $. La renda per capita de la població era de 13.464 $. Entorn del 26,9% de les famílies i el 25,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Edwardsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Edwardsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Grantley

Grantley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 3.580 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grantley tenia 3.580 habitants, 801 habitatges, i 550 famílies. La densitat de població era de 832,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 801 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,3% tenia menys de 18 anys, un 46,8% entre 18 i 24, un 12,7% entre 25 i 44, un 15,3% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.039 $ i la renda mediana per família de 77.216 $. Els homes tenien una renda mediana de 60.292 $ mentre que les dones 29.250 $. La renda per capita de la població era de 28.703 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grantley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grantley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Harveys Lake

Harveys Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.888 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harveys Lake tenia 2.888 habitants, 1.185 habitatges, i 791 famílies. La densitat de població era de 208,4 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.185 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 26,8% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.656 $ i la renda mediana per família de 51.319 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.059 $ mentre que les dones 25.528 $. La renda per capita de la població era de 22.795 $. Entorn del 3% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harveys Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harveys Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Renesas Electronics

Renesas Electronics Corporation (ルネサス エレクトロニクス株式会社, Runesasu Erekutoronikusu Kabushiki Gaisha) és un fabricant japonès de semiconductors amb seu a Tòquio, Japó, inicialment fundat com a Renesas semiconductors el 2002, després s'hi van adherir Hitachi i Mitsubishi excloent les memòries (DRAM), a les quals NEC Electronics es va fusionar el 2010, la qual cosa va provocar un canvi menor en el nom i el logotip de l'empresa.
Entre els anys 2000 i principis de la dècada de 2010, Renesas havia estat una de les sis empreses de semiconductors més grans del món. A partir del 2022, és la tercera empresa de semiconductors d'automoció més gran del món i el proveïdor de microcontroladors més gran. La companyia també té presència en els mercats de circuits integrats de senyal analògic i mixt, dispositius de memòria i SoC.
La marca Renesas és una contracció de "Renaissance Semiconductor for Advanced Solutions".

## Història

Renesas Electronics va començar a operar l'abril de 2010, mitjançant la integració de NEC Electronics, establerta el novembre de 2002 com a spin-off de les operacions de semiconductors de NEC amb l'excepció del negoci DRAM, i Renesas Technology establerta l'abril del 2003, l'empresa conjunta de xips no DRAM d'Hitachi i Mitsubishi. Els negocis de DRAM dels tres havien passat a formar part d'Elpida Memory, que va fer fallida el 2012 abans de ser adquirida per Micron Technology.
Repartiment del capital:
| Hitachi | 30,62 % |
| Mitsubishi Electric | 25,05 % |
| Japan Trustee Services Bank (en) | 18,75 % |
| NEC | 16,71 % |
L'abril de 2010 es va arribar a un acord bàsic per fusionar i es va materialitzar el primer dia, formant la quarta empresa de semiconductors per ingressos segons una estimació d'iSuppli.
L'any fiscal que va finalitzar el març de 2014, Renesas va registrar el seu primer benefici net des que va començar a operar com a Renesas Electronics Corporation el 2010.
El desembre de 2022, Renesas va guanyar el "Premi a l'empresa de semiconductors d'Àsia i el Pacífic excepcional" 2022 de Global Semiconductor Alliance.
L'abril de 2023, Renesas es va incloure a les 225 accions que componen la mitjana d'accions Nikkei.

## Referències

* ↑ «Hitachi and Mitsubishi Combine to form Renesas Technology, the World's Largest Microcontroller Company!» (en anglès). Microcontroller.com, 01-04-2003. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «Top25: Semiconductor suppliers in 2010» (en anglès). evertiq.com. [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ «Renesas Electronics Corporation» (en anglès). fitchratings.com. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Hitachi and Mitsubishi Combine to form Renesas Technology, the World's Largest Microcontroller Company!» (en anglès). Microcontroller.com, 01-04-2003. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «Financial Highlights» (en anglès). [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Renesas Wins 2022 "Outstanding Asia-Pacific Semiconductor Company Award" by Global Semiconductor Alliance» (en anglès). renesas.com, 12-12-2022.
* ↑ «Changes to the Nikkei Stock Average» (en anglès), 03-03-2023.
# Rhapis

Rhapis és un gènere amb una desena d'espècies de plantes amb flors pertanyent a la família de les palmeres Arecaceae. Habiten el sud-est d'Àsia, des del sud d'el Japó i sud de la Xina fins a Sumatra.
Són palmeres de tipus ventall. Les seves tiges solen mesurar entre 3 i 4 metres d'alçada i que es ramifiquen a la seva base formant mates. Són plantes dioiques, és a dir, que les flors masculines i les femenines es troben en plantes diferents.

## Espècies acceptades

Fins a desembre de 2023, el gènere conté 11 espècies acceptades:
* Rhapis evansii
* Rhapis excelsa
* Rhapis gracilis
* Rhapis humilis
* Rhapis kebangensis
* Rhapis laosensis
* Rhapis micrantha
* Rhapis puhuongensis
* Rhapis robusta
* Rhapis subtilis
* Rhapis vidalii

## Referències

* ↑ «Tropicos | Name - !Nypa fruticans Wurmb». [Consulta: 29 maig 2024].
* 1 2 «Rhapis L.f. ex Aiton | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ Henderson, Andrew «A revision of Rhapis (Arecaceae)». Phytotaxa, 258, 2, 28-04-2016, pàg. 137. DOI: 10.11646/phytotaxa.258.2.3. ISSN: 1179-3163.
* ↑ «WFO Plant List | World Flora Online». [Consulta: 29 maig 2024].
# Mas de l'antic Jardí Botànic

El Mas de l'antic Jardí Botànic és un edifici situat a la muntanya de Montjuïc de Barcelona, inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Projectat per l'arquitecte Eduard Maria Balcells i Buïgas, La masia, dissenyada per l'arquitecte Eduard Maria Balcells i Buïgas, fou construïda per l'Associació de Ramaders per a mostrar a l'Exposició Internacional de 1929 com era la vida rural catalana. Després d'una remodelació el 1940, la masia restà tancada des del 1986 fins al 2003. Actualment, l'Ajuntament de Barcelona i l'Associació d'Amics del Jardí Botànic Històric hi tenen un hort en aquell mateix indret i s'hi organitzen activitats pels infants.

## Descripció

És una masia de tipus basilical i planta quadrada, amb una galeria porxada que sobresurt d'un costat lateral. La façana té finestrals de variats estils, amb golfes amb finestrons d'arquets. El teulat és de quatre vessants. El portal està fet amb dovelles que inclou un emblema de pedra. Està envoltada de jardins, amb predomini de plantes rares i exòtiques.

## Referències

* 1 2 3 «Mas de l'antic Jardí Botànic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Així es va mostrar a l’Exposició Internacional de 1929, com era la vida rural catalana». Arrels, 10-05-2022.

## Enllaços externs

* «Masia del Jardí Botànic Històric». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.