OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Karité

El karité (Vitellaria paradoxa, o Butyrospermum parkii i B. paradoxa), és una espècie d'arbre de la família sapotàcia natiu d'Àfrica, que apareix a Mali, Camerun, República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Togo, Nigèria, Senegal, el Sudan, Burkina Faso i Uganda. El fruit és ric en oli que es fa servir en cosmètics (mantega de karité).
És l'única espècie del gènere Vitellaria o el seu sinònom, Butyrospermum
El nom de karité prové de l'idioma wolof i significa arbre de la mantega de manera semblant el nom científic Butyrospermum prové del grec i significa llavors de mantega
El karité és una planta alimentària africana tradicional que pot millorar la nutrició en època d'escassedat d'altres aliments", i desenvolupar la societat de manera sostenible.

## Característiques

És un arbre perennifoli que dona fruits a partir dels 10 a 15 anys i ho continua fent durant més de 200 anys. El fruit sembla una pruna grossa i triga de 4 a 6 mesos en madurar. El rendiment per arbre és d'uns 15 a 20 kg i cada quilo de fruits dona uns 400 grams de llavors seques.

## Oli de Karité

L'oli de karité o mantega de karité, té cinc àcids grassos principals: àcid palmític, esteàric, oleic, linoleic, i araquídic
| Àcid gras | Mitjana | Mín | Màx |
| 16:0 Palmític | 4.0 | 2.6 | 8.4 |
| 18:0 Esteàric | 41.5 | 25.6 | 50.2 |
| 18:1 Oleic | 46.4 | 37.1 | 62.1 |
| 18:2 Linoleic | 6.6 | 0.6 | 10.8 |
| 20:0 Araquídic | 1.3 | 0.0 | 3.5 |

## Usos

El greix o oli de la nou de karité s'utilitza a l'Àfrica des de temps immemorials com ingredient d'alguns plats autòctons com la salsa fakouhouy malienca, però també amb finalitats cosmètiques i terapèutiques: com hidratant corporal i potent regenerador dels teixits (pells seques i esquerdades, malmeses, estriades, atòpiques), nodridor capil·lar, suavitzant per la pell del nadó, calmant de cremades i eczemes, tonificant muscular, etc.

## Referències

* ↑ E.T. Masters, J.A. Yidana and P.N. Lovett. «Trade and sustainable forest management». Fao.org. [Consulta: 14 setembre 2010].
* ↑ National Research Council. «Shea». A: Lost Crops of Africa: Volume II: Vegetables. 2. National Academies Press, 2006-10-27 (Lost Crops of Africa). ISBN 978-0-309-10333-6 [Consulta: 15 juliol 2008].
* ↑ Maranz, Steven; Wiesman, Zeev; Bisgaard, Johan; Bianchi, Giorgio «Germplasm resources of Vitellaria paradoxa based on variations in fat composition across the species distribution range». Agroforestry Systems (in cooperation with ICRAF), 60, 2004, pàg. 71. DOI: 10.1023/B:AGFO.0000009406.19593.90.
* ↑ «Shea Butter: Fair Trade, Unrefined Shea Butter and African Black Soap». Agbangakarite.com. [Consulta: 14 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Vitellaria paradoxa in Brunken, U., Schmidt, M., Dressler, S., Janssen, T., Thombiano, A. & Zizka, G. 2008. West African plants — A Photo Guide. Forschungsinstitut Senckenberg, Frankfurt/Main.
# Mikho Dukov

Mikho Dukov és un lluitador búlgar, ja retirat, especialista en lluita lliure, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Montreal, on fou quart en la competició del pes gall del programa de lluita lliure. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, guanyà la medalla de plata en la prova del pes ploma.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles en el Campionat del Món, de plata el 1979 i de bronze el 1975 i 1977, així com cinc medalles en el Campionat d'Europa, tres d'or i dues de plata.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Miho Dukov». [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 19 març 2025].
# Saltoposuchus

Saltoposuchus («cocodril saltador») és un gènere extint, encara prou controvertit, avui dia classificat dins del grup dels crocodilomorfs. Va ser descrit pel paleontòleg Friedrich von Huene el 1921. De petita grandària (al voltant d'un metre), bípedes i terrestres, va ser considerat durant molt temps com un ancestre dels dinosaures en tenir un disseny corporal que recorda als clàssics arcosaures teròpodes de caminar bípede.
Segons certs autors el Terrestrisuchus gracilis de la darreria del triassic descobert al Regne Unit no serien una espècia pròpia, però més aviat joves Saltopsuchus connectens. Altres refusen aquesta hipòtesi.
Per confondre més les coses, hi ha un gènere de dinosaures amb un nom similar, Saltopus, que ha provocat nombrosos confusions.

## Espècies

* Saltoposuchus longipes
* Saltoposuchus connectens

## Referències

* ↑ «Saltoposuchus» (en anglès). Paleofiles. [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ Knoll, Fabien; Padian, Kevin; de Ricqlès, Armand «Ontogenetic change and adult body size of the early ornithischian dinosaur Lesothosaurus diagnosticus: Implications for basal ornithischian taxonomy» (en anglès). Gondwana Research, 17, 1, 1-2010, pàg. 171–179. DOI: 10.1016/j.gr.2009.03.010.
* ↑ Nesbitt, Julia Brenda; Desojo; Irmis, Randall B. Anatomy, phylogeny and palaeobiology of early archosaurs and their kin, 2013, p. 284. ISBN 978-1-86239-361-5.
* ↑ Registry-Migration.Gbif.Org. «Saltoposuchus longipes Huene, 1921» (en anglès). GBIF, 2021. DOI: 10.15468/39omei. [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ «The Paleobiology Database» (en anglès). Global Biodiversity Information Facility (GBIF), 2022. DOI: 10.15468/zzoyxi. [Consulta: 22 novembre 2022].
# Lleó marí de Nova Zelanda

El lleó marí de Nova Zelanda (Phocarctos hookeri) és una espècie d'otàrid. És l'única del gènere Phocarctos.
No se l'ha de confondre amb l'os marí de Nova Zelanda (Arctocephalus forsteri). És bastant proper al lleó marí australià (Neophoca cinerea) i a vegades se'ls ha considerat com a única espècie.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# CA 19-9

El CA 19-9 ( antigen carbohidrat 19-9 o antigen sialitzat de Lewis (a) ) és una anàlisi de sang de la categoria de marcadors tumorals utilitzat principalment en el tractament del càncer de pàncrees.

## Estructura

CA19-9 és la forma sialilada de l'antigen$^A$ de Lewis. És un tetrasacàrid.

## Importància clínica
### Marcador tumoral

Les directrius de la Societat Americana d'Oncologia Clínica desaconsellen l'ús de CA19-9 com a prova de detecció del càncer, especialment del càncer de pàncrees.

### Limitacions

El CA19-9 es pot elevar en molts tipus de càncer gastrointestinal, com el càncer colorectal, el càncer d'esòfag i el carcinoma hepatocel·lular. A part del càncer, es poden produir nivells elevats en pancreatitis, cirrosi, i malalties de les vies biliars. També es pot elevar en persones amb obstrucció de les vies biliars.
En pacients que no tenen l'antigen de Lewis$^A$ (un antigen del grup sanguini dels glòbuls vermells), que és aproximadament el 10% de la població caucàsica, el CA19-9 no és produït per cap cèl·lula.

## Història

Va ser descobert el 1981 en pacients amb càncer de còlon i càncer de pàncrees.

## Referències

* 1 2 3 4 Perkins, G.; Slater, E.; Sanders, G.; Prichard, J. «Serum tumor markers». American Family Physician, 68, 6, 2003, pàg. 1075–1082. PMID: 14524394.
* 1 2 3 «Systematic review of carbohydrate antigen (CA19-9) as a biochemical marker in the diagnosis of pancreatic cancer». Eur J Surg Oncol, 33, 3, 4-2007, pàg. 266–70. DOI: 10.1016/j.ejso.2006.10.004. PMID: 17097848.
* ↑ «Specific antigen in serum of patients with colon carcinoma». Science, 212, 4490, 1981, pàg. 53–5. Bibcode: 1981Sci...212...53K. DOI: 10.1126/science.6163212. PMID: 6163212.
# Comissió Europea dels Drets Humans

La Comissió Europea de Drets Humans va ser una branca del Consell d'Europa i va ser, amb el Tribunal Europeu de Drets Humans, el sistema judicial establert pel Conveni per a la Protecció dels Drets Humans i les llibertats fonamentals. Va tenir la seva seu a Estrasburg des de juliol de 1954 a octubre de 1999.
El paper de la comissió era el de rebre les sol·licituds de qualsevol Estat, persona o organització que volgués presentar queixes per una violació de la Convenció per a la Protecció dels Drets Humans i les Llibertats Fonamentals. Si la sol·licitud es considerava admissible, la missió de la comissió era intentar establir un acord i, a falta d'aquest acord, la sol·licitud era remesa al Tribunal Europeu de Drets Humans.
Des de 1954 fins a l'entrada en vigor del Protocol 11 del Conveni Europeu de Drets Humans, les persones no tenien accés directe al Tribunal Europeu de Drets Humans i s'havien d'adreçar a la comissió, que si trobava que el cas estava ben fonamentat obriria una causa al Jutjat en nom de la persona. El Protocol 11, que va entrar en vigor l'any 1998, va abolir la comissió, va ampliar la Cort i va permetre que les persones hi poguessin arribar els casos directament.
La primera sol·licitud va ser tramesa a la Comissió Europea dels Drets Humans el 1955, i el Tribunal Europeu de Drets Humans va emetre la seva primera sentència el 1960 (Lawless v. Irlanda 14 novembre 1960).
Atès que el Tribunal Europeu de Drets Humans es va fer permanent l'1 de novembre de 1998, la comissió va ser suprimida i el sol·licitant pot ara adreçar-se directament a la Cort Europea de Drets Humans.

## Referències

* ↑ «Council of Europe: European Commission on Human Rights». Arxivat de l'original el 2021-02-25. [Consulta: 8 octubre 2020].
* ↑ «List of the treaties coming from the subject-matter: Human Rights (Convention and Protocols only)» (en anglès britànic). coe.int. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «CASE OF LAWLESS v. IRELAND (No. 1)». coe.int, 14-11-1960. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ Drzemczewski, Andrew «The European Human Rights Convention: A New Court of Human Rights in Strasbourg as of November 1, 1998». Washington and Lee Law Review, 55, 1998, pàg. 697.
# Cantó de Merinhac-1

El cantó de Merinhac-1 és un cantó francès del departament de la Gironda, situat al districte de Bordeus. Comprèn part del municipi de Merinhac.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1982 | Michel Sainte-Marie | PS |
| 1982-1988 | Marcelle Amouroux | PS |
| 1988-2008 | Bernard Garandeau | PS |
| 2008- | Marie Récalde | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | - | 34.964 |
# Bussanya

La Bussanya és una masia del municipi de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada en el sector de nord-oest del terme, a prop del termenal amb Artés. És a prop i al nord del punt quilomètric 24 de la carretera N-141c. És a quasi tres quilòmetres a ponent de la vila de Moià. Just a migdia de la masia, a 70 metres de distància, hi ha la capella de Sant Jacint. La masia Bussanya està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia rural amb façana encarada a migdia amb un nucli antic anterior al segle xvi, a on avui són les masoveries. Al segle xvii hom li afegí una torre de planta quadrada amb coberta a quatre aigües. De l'estructura primitiva es conserven encara diferents elements arquitectònics, destacant entre ells un arc apuntat que dona accés als estables. Actualment part de l'edifici és utilitzat com a residència d'estiu.

## Història

Segons una inscripció que hi a la part afegida al nucli original anterior al segle xvi, sabem que Jacint Bussanya, notari de Barcelona, fou propietari de la casa l'any 1644. Fou la casa pairal de la nissaga dels Bussanya que, sobretot a l'edat moderna, donà clergues destacats de l'església moainesa, notaris i fins i tot familiars de la Santa Inquisició.

## Referències

* 1 2 «Bussanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Magomet-Gassan Abuixev

Magomet-Gassan Abuixev és un lluitador kumyk, ja retirat, especialista en lluita lliure, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la prova del pes ploma del programa de lluita lliure.
En el seu palmarès també destaquen els campionats mundials júniors el 1977 (pes mosca) i 1979 (pes ploma), així com el campionat d'Europa de 1977 (pes ploma) i el campionat soviètic de 1984 (pes lleuger).
El 1981 es va graduar en economia per la Universitat Estatal del Daguestan i després de retirar-se de la lluita fou un destacat empresari. De 1994 a 1998 va treballar en el ram del petroli a Derbent i, entre 1998 i 2003 va ser el cap adjunt de l'empresa Dagvino. El 2003 passà a ser auditor de la Cambra de Comptes de la República del Daguestan.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Magomedgasan Abushev». [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «АБУШЕВ Магомед-Гасан Мингажутдинович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 19 març 2025].