# Antoni Bou i Mena

Antoni Bou i Mena (Piera, 17 d'octubre de 1986), conegut com a Toni Bou, és un pilot de trial català. Ha assolit 36 títols de campió del món de trial (18 a l'aire lliure i 18 en la modalitat de pista coberta), fet que el situa com al pilot amb més títols de la història d'aquest esport, per davant de Dougie Lampkin (que en té 7 a l'aire lliure i 5 en pista coberta) i de Jordi Tarrés amb 7 a l'aire lliure. Al mateix temps, els seus trenta-sis títols mundials superen els que ostenta Laia Sanz (14 de trial femení i 6 d'enduro) i l'antic rècord de quinze campionats mundials de motociclisme que havia ostentat durant anys Giacomo Agostini.
Pel que fa al trial per equips estatals, ha format part de l'equip espanyol, obtenint la victòria al Trial de les Nacions des del 2005 al 2024. També ha assolit la victòria al Trial de les Nacions Indoor els anys 2006 a 2008, 2012 i 2015 a 2020. Toni Bou corre amb l'equip oficial Repsol Montesa HRC.

## Carrera esportiva
### Primers anys

Toni Bou va néixer el 17 d'octubre de 1986, el mateix dia que Barcelona era designada seu dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1992. La seva relació amb el trial es va iniciar als 4 anys, quan li van regalar una moto elèctrica per poder practicar aquesta activitat amb el seu pare, Antoni Bou. Malgrat això els seus primers èxits van ser amb la bicicleta, competint en biketrial. El 1994 va assolir per primera vegada el Campionat de Catalunya en aquesta modalitat i va arribar a guanyar-ne el campionat del Món en categoria Minime l'any 2000.
Toni Bou començà a competir en trial en motocicleta el 1999, en què obtingué el primer lloc al campionat de Catalunya en categoria Cadet a l'edat de 12 anys. Fins als 14 anys va compaginar les competicions en moto i bicicleta, per posteriorment centrar-se en la moto. Competint amb la Beta va aconseguir ben aviat els seus primers èxits: el 2001 fou campió d'Espanya en categoria Júnior i el 2002 fou campió d'Europa juvenil en la cilindrada de 250 cc.

### Al mundial de trial

El seu debut al Campionat del Món fou l'any 2003, en què acabà en la posició 13 i guanyà el Campionat d'Europa de trial (el mateix any que la seva germana Gemma, tres anys més gran, guanyà el mundial de biketrial en categoria Fèmina). La seva primera victòria en una prova del Campionat del Món fou el 2006, any en què acabà cinquè en el mundial a l'aire lliure i tercer en el mundial en pista coberta. Aquell mateix any es proclamà campió d'Espanya de trial a l'aire lliure.
Els anys 2007 i 2008 fou el gran dominador del trial mundial i es proclamà campió del món tant en la competició a l'aire lliure com en la de pista coberta. L'any 2009 tancà un any impecable en guanyar els cinc principals títols en joc, incloent el campionat del món i d'Espanya, tant en pista coberta com a l'aire lliure, i el Trial de les Nacions, fet que únicament Adam Raga havia assolit anteriorment, en la temporada 2005.
El 25 de juliol de 2010 va guanyar el seu quart títol consecutiu de campió del món a l'aire lliure, i a més ho arrodoní amb una nova victòria al Gran Premi d'Itàlia, penúltima prova puntuable de la temporada. Bou en tenia prou d'acabar cinquè per assegurar-se el títol, però no va especular i s'emportà el triomf després de fer la millor puntuació en les dues voltes al recorregut. Adam Raga fou segon a Itàlia i ocupà també la segona posició de la general per davant del japonès Takahisa Fujinami. Malgrat que tota la temporada fou complicada degut a un canvi de reglament, Bou guanyà 7 de les primeres 10 proves del mundial.
El 12 de març de 2011 es proclamà campió del món en pista coberta per cinquè any consecutiu, després d'imposar-se en les cinc proves disputades en la temporada. El 4 de setembre del mateix any es proclamà campió del món a l'aire lliure també per cinquè any consecutiu, després d'imposar-se en set de les onze proves disputades en la temporada. Per acabar d'arrodonir l'any, al novembre aconseguí els títols estatals a l'aire lliure i en pista coberta, repetint així l'èxit del 2009 en guanyar cinc títols en un any.
La temporada de 2012 la començà tot proclamant-se campió del món en pista coberta per sisena vegada consecutiva el 17 de març a Milà (abans i tot que acabés aquest campionat), després d'haver-ne guanyat totes les proves disputades fins al moment. El 8 de juliol guanyà el Trial d'Itàlia i es proclamà Campió del Món a l'aire lliure a manca de dues proves per al final del campionat, aconseguint així el seu dotzè títol mundial i igualant el rècord de 12 que tenia Dougie Lampkin.
La temporada de 2013 aconseguí el seu setè títol mundial en pista coberta consecutiu, i també el setè títol consecutiu a l'aire lliure, assolint d'aquesta manera un total de 14 campionats mundials guanyats, xifra que el convertia en el millor pilot de trial de tots els temps. Bou guanyà aquest campionat superant en els darrers trams del Gran Premi de França a Adam Raga, campió els anys 2005 i 2006.
El març de 2014 es proclamà Campió del Món de trial en pista coberta per vuitena vegada consecutiva i el setembre, va fer el mateix al mundial de trial a l'aire lliure. El 2015 revalidà de nou ambdós títols i n'acumulà un total de 18.
Entre el 2016 i el 2024, Toni Bou va seguir revalidant anualment els seus títols de campió del món i les victòries al Trial de les Nacions, a més de guanyar també el campionat d'Espanya en les edicions en què hi participà. A data de desembre del 2024 acumulava un total de 36 títols de campió del món de trial (18 a l'aire lliure i 18 en pista coberta).

## Palmarès
### Biketrial

| Any | Categoria | C. del Món | C. d'Esp. | C. de Cat. |
| 1994 | Promeses | - | | 1r |
| 1995 | Poussin | 2n | | |
| 1996 | Poussin | 2n | | |
| 1997 | Benjamin | 9è | 1r | |
| 1998 | Benjamin | 2n | | |
| 1999 | Minime | 2n | | |
| 2000 | Minime | 1r | | |
| Total títols | Total títols | 1 | 1 | 1 |

### Trial

    A 5 de novembre de 2024
| Any | Motocicleta | C. del Món outdoor | C. del Món indoor | TDN outdoor | TDN indoor | C. d'Espanya outdoor | C. d'Espanya indoor | Altres | Títols |
| 2001 | Beta | - | - | - | - | 1r Júnior | - | | 1 |
| 2002 | Beta | - | - | - | - | 11è | - | Campió d'Europa juvenil | 1 |
| 2003 | Beta | 13è | - | - | - | 8è | 5è | Campió d'Europa | 1 |
| 2004 | Beta | 9è | - | - | - | 11è | 4t | | - |
| 2005 | Beta | 5è | 7è | 1r | - | 4t | 2n | | 1 |
| 2006 | Beta | 5è | 3r | 1r | 1r | 1r | 3r | | 3 |
| 2007 | Montesa | 1r | 1r | 1r | 1r | 2n | 2n | | 4 |
| 2008 | Montesa | 1r | 1r | 1r | 1r | 2n | 3r | | 4 |
| 2009 | Montesa | 1r | 1r | 1r | - | 1r | 1r | | 5 |
| 2010 | Montesa | 1r | 1r | 1r | - | 2n | 1r | | 4 |
| 2011 | Montesa | 1r | 1r | 1r | - | 1r | 1r | | 5 |
| 2012 | Montesa | 1r | 1r | 1r | 1r | 1r | 1r | | 6 |
| 2013 | Montesa | 1r | 1r | 1r | - | 1r | 1r | | 5 |
| 2014 | Montesa | 1r | 1r | 1r | - | 1r | - | | 4 |
| 2015 | Montesa | 1r | 1r | 1r | 1r | 1r | | | 5 |
| 2016 | Montesa | 1r | 1r | 1r | 1r | 1r | - | | 5 |
| 2017 | Montesa | 1r | 1r | 1r | 1r | 1r | - | | 5 |
| 2018 | Montesa | 1r | 1r | 1r | 1r | 1r | - | | 5 |
| 2019 | Montesa | 1r | 1r | 1r | 1r | 1r | - | | 5 |
| 2020 | Montesa | 1r | 1r | - | 1r | - | - | | 3 |
| 2021 | Montesa | 1r | 1r | 1r | - | - | - | | 2 |
| 2022 | Montesa | 1r | 1r | 1r | - | - | - | | 3 |
| 2023 | Montesa | 1r | 1r | 1r | - | - | - | | 3 |
| 2024 | Montesa | 1r | 1r | 1r | - | - | - | | 3 |
| Total títols | Total títols | 18 | 18 | 19 | 10 | 12 | 5 | 2 | 84 |
| | | 36 mundials | 36 mundials | 29 tdn | 29 tdn | 17 estatals | 17 estatals | | |

#### Notes

* 1 2 La classificació consignada a TDN fa referència a la posició final obtinguda per l'equip estatal
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats estatals o internacionals guanyats, incloent-hi el TDN

## Resultats al Mundial de trial

    A 1 de gener de 2016

### Outdoor

Font:
| Any | Equip | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Posició | Punts |
| 2007 | Montesa | ESP 1 | ESP - | GUA 1 | GUA 1 | FRA 1 | FRA - | JPN 1 | JPN 2 | ITA 1 | ITA - | POL 1 | POL - | CZE 2 | CZE - | GBR 1 | GBR - | AND 1 | AND - | | | 1r | 214 |
| 2008 | Montesa | LUX 1 | LUX - | IRL 2 | IRL - | USA 2 | USA 1 | JPN 1 | JPN 1 | FRA 2 | FRA - | ITA 1 | ITA - | CZE 2 | CZE - | SWE 2 | SWE - | POR 1 | POR - | CAT 1 | CAT - | 1r | 225 |
| 2009 | Montesa | IRL 2 | IRL 1 | POR 1 | POR - | GBR 1 | GBR 1 | JPN 1 | JPN 1 | ITA 3 | ITA - | AND 3 | AND - | CAT 1 | CAT - | FRA 4 | FRA - | | | | | 1r | 200 |
| 2010 | Montesa | ESP 1 | ESP - | POR 1 | POR 4 | JPN 1 | JPN 2 | GBR 1 | GBR 3 | FRA 1 | FRA - | RSM 1 | RSM - | ITA 1 | ITA - | CZE 3 | CZE - | | | | | 1r | 200 |
| 2011 | Montesa | GER 1 | GER - | FRA 3 | FRA 1 | ESP 1 | ESP - | AND 1 | AND - | ITA 1 | ITA - | GBR 2 | GBR - | JPN 1 | JPN 3 | FRA 2 | FRA 1 | | | | | 1r | 204 |
| 2012 | Montesa | FRA 2 | FRA 1 | AUS 1 | AUS 1 | JPN 1 | JPN 1 | ESP 1 | ESP 1 | AND 1 | AND 4 | ITA 1 | ITA - | GBR 1 | GBR 1 | | | | | | | 1r | 250 |
| 2013 | Montesa | JPN 1 | JPN 3 | USA 2 | USA 2 | AND 2 | AND 1 | ESP 1 | ITA 1 | CZE 2 | GBR 1 | GBR 1 | FRA 3 | FRA 1 | | | | | | | | 1r | 238 |
| 2014 | Montesa | AUS 2 | AUS 1 | JPN 2 | JPN 2 | EUR - | EUR 2 | ITA 1 | BEL 1 | GBR 1 | GBR 1 | FRA 2 | ESP 1 | ESP 1 | | | | | | | | 1r | 225 |
| 2015 | Montesa | JPN 1 | JPN 1 | CZE 1 | CZE 1 | SWE 1 | SWE 1 | GBR 1 | GBR 1 | FRA 1 | FRA 2 | AND 2 | AND 2 | USA 1 | USA 1 | POR 1 | POR 1 | ESP 2 | ESP 2 | | | 1r | 345 |
* ↑ Dades a partir del 2006

### Indoor

Font:
| Any | Equip | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 2007 | Montesa | CAT 1 | RUS 1 | FRA 6 | ESP 1 | POR 1 | ITA 2 | ESP 2 | ESP 2 | 1r | 67 |
| 2008 | Montesa | FRA 1 | CAT 2 | ESP 1 | ITA 1 | ESP 1 | | | | 1r | 48 |
| 2009 | Montesa | GBR 1 | FRA 2 | CAT 1 | ITA 1 | ESP 1 | | | | 1r | 38 |
| 2010 | Montesa | GBR 1 | FRA 2 | CAT 1 | ESP 1 | ESP 1 | | | | 1r | 95 |
| 2011 | Montesa | ITA 1 | FRA 1 | CAT 1 | SUI 1 | ESP 1 | ITA 1 | | | 1r | 120 |
| 2012 | Montesa | FRA 1 | SUI 1 | FRA 1 | CAT 1 | ESP 1 | ITA 1 | FRA 1 | | 1r | 140 |
| 2013 | Montesa | GBR 1 | CAT 1 | ESP 1 | GER 1 | FRA 1 | | | | 1r | 100 |
| 2014 | Montesa | GBR 1 | FRA 1 | CAT 1 | ITA 1 | ESP 1 | | | | 1r | 100 |
| 2015 | Montesa | GBR 1 | FRA 1 | FRA 2 | CAT 1 | AUT 1 | ESP 3 | | | 1r | 107 |
* ↑ Dades a partir del 2006

## Referències

* ↑ «L'anoienc Toni Bou aconsegueix el seu títol mundial de trial número 35 i el 18 a l'aire lliure». regio7.cat. Regió 7, 25-08-2024. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Toni Bou aconsegueix el seu vuitè títol mundial de trial a l'aire lliure». elpuntavui.cat. El Punt Avui, 07-09-2014. [Consulta: 7 setembre 2014].
* ↑ «Euforia popular tras la designación de la Ciudad Condal como sede de los JJ.00.’92» (en castellà). La Vanguardia [Barcelona], 18-10-1986.
* 1 2 3 «Monogràfic especial de Trial + Enduro a Barcelona». La Vanguardia [Barcelona], 02-02-2011.
* ↑ Ayala, Santiago (Director) «Revolucionarios. Jordi Tarrés vs Toni Bou» (en castellà). Moto Verde. Motor Press Ibérica [Madrid], núm. 478, 5-2018, p. 120-128.
* ↑ «Palmarés de Toni Bou» (en castellà). tonibou.es. [Consulta: 9 febrer 2011].
* ↑ De la Torre, Juan Pedro «Campeones esenciales. Toni Bou» (en castellà). Moto Verde. Motor Press Ibérica [Madrid], núm. 478, 5-2018, p. 68.
* ↑ «Amb 16 anys, el pierenc Toni Bou guanya el campionat d'Europa de trial absolut» (PDF). La Fura, 26-09-2003. Arxivat de l'original el 26 de desembre 2013. [Consulta: 9 febrer 2011].
* ↑ «Toni Bou tanca un any impecable guanyant l'estatal 'indoor' de trial». Anoia Diari, 28-12-2009.
* ↑ «Toni Bou conquereix el seu quart títol mundial de trial amb una victòria al Gran Premi d'Itàlia». 3cat24.cat. 324, 25-07-2010.
* 1 2 «Motociclisme Toni Bou guanya el Trial Indoor de Madrid i revalida el títol mundial per cinquena vegada». 3cat24.cat. 324, 12-03-2011.
* ↑ «Toni Bou aconsegueix el seu cinquè títol mundial després d'imposar-se en la prova de França». esport3.cat. Esport3, 05-09-2011. [Consulta: 5 setembre 2011].
* 1 2 «Five in a row for Bou» (en anglès). fim-live.com. FIM, 04-09-2011. [Consulta: 5 setembre 2011].
* ↑ «Toni Bou revalida el títol de campió d'Espanya de trial i completa un any pletòric». esport3.cat. Esport3, 27-11-2011. [Consulta: 29 novembre 2011].
* ↑ «Toni Bou es proclama campió del món de trial "indoor" per sisena vegada consecutiva». esport3.cat. Esport3, 17-03-2012. [Consulta: 18 març 2012].
* ↑ «Toni Bou, campió del món de trial a l'aire lliure per sisè any consecutiu». Ara, 08-07-2012 [Consulta: 8 juliol 2012].
* 1 2 «Toni Bou obté el setè títol mundial consecutiu de trial indoor i ja és el millor pilot de tots els temps». 324.cat. 324, 24-03-2013. [Consulta: 24 març 2013].
* 1 2 «Toni Bou es proclama per setena vegada campió del món de trial». Ara, 01-09-2013.
* ↑ «Toni Bou aconsegueix el seu vuitè mundial de trial indoor a Milà». 324.cat. 324, 16-03-2014. [Consulta: 16 març 2014].
* ↑ «The kings... Bou Toni» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 30 desembre 2010].
* 1 2 «Campeonatos de España, Trofeos Nacionales y Copas R.F.M.E.» (en castellà). rfme.net. RFME. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2016. [Consulta: 10 febrer 2011].
* ↑ «Toni Bou es proclama campió mundial de trial a l'aire lliure per tercer any consecutiu». esport3.cat. Esport3, 06-11-2009. [Consulta: 9 febrer 2011].
* ↑ «Toni Bou es proclama campió del món de trial indoor per tercer any consecutiu». esport3.cat. Esport3, 09-10-2009. [Consulta: 9 febrer 2011].
* ↑ «Toni Bou guanya el quart títol mundial consecutiu». El 9 Esportiu, 28-03-2010.
* ↑ «FIM World Championship» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 21 gener 2015].
* ↑ «FIM World X-Trial Championship» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 21 gener 2015].

## Enllaços externs

* Antoni Bou i Mena - Lloc web oficial (castellà)
* "Toni Bou s'entrena a casa", reportatge a TV3 el 16/3/2020
* Entrevista a Toni Bou el 27/10/2020 amb motiu del seu 28è títol mundial (castellà)
Campions del Món de trial$^1$ :
1964 - Smith
1965 - Franke
1966 - Franke
1967 - Smith
1968 - Miller
1969 - Smith
1970 - Miller
1971 - Andrews
1972 - Andrews
1973 - M. Lampkin
1974 - Rathmell
1975 - M. Lampkin
1976 - Vesterinen
1977 - Vesterinen
1978 - Vesterinen
1979 - Schreiber
1980 - Karlson
1981 - Burgat
1982 - Lejeune
1983 - Lejeune
1984 - Lejeune
1985 - Michaud
1986 - Michaud
1987 - Tarrés
1988 - Michaud
1989 - Tarrés
1990 - Tarrés
1991 - Tarrés
1992 - Ahvala
1993 - Tarrés
1994 - Tarrés
1995 - Tarrés
1996 - Colomer
1997 - D. Lampkin
1998 - D. Lampkin
1999 - D. Lampkin
2000 - D. Lampkin
2001 - D. Lampkin
2002 - D. Lampkin
2003 - D. Lampkin
2004 - Fujinami
2005 - Raga
2006 - Raga
2007 - Bou
2008 - Bou
2009 - Bou
2010 - Bou
2011 - Bou
2012 - Bou
2013 - Bou
2014 - Bou
2015 - Bou
2016 - Bou
2017 - Bou
2018 - Bou
2019 - Bou
2020 - Bou
2021 - Bou
2022 - Bou
2023 - Bou
2024 - Bou :
$^1$Del 1964 al 1967, el campionat s'anomenà Challenge Heny Groutards i del 1968 al 1974, Campionat d'Europa. :
Campions del Món de X-Trial$^1$ :
1993 - Ahvala
1994 - Colomer
1995 - Colomer
1996 - Colomer
1997 - Lampkin
1998 - Lampkin
1999 - Lampkin
2000 - Lampkin
2001 - Lampkin
2002 - Cabestany
2003 - Raga
2004 - Raga
2005 - Raga
2006 - Raga
2007 - Bou
2008 - Bou
2009 - Bou
2010 - Bou
2011 - Bou
2012 - Bou
2013 - Bou
2014 - Bou
2015 - Bou
2016 - Bou
2017 - Bou
2018 - Bou
2019 - Bou
2020 - Bou
2021 - Bou
2022 - Bou
2023 - Bou
2024 - Bou :
$^1$Del 1993 al 2010, l'actualment anomenat X-Trial es coneixia com a "trial indoor". :
Campions d'Europa de trial :
1992 - Pons
1993 - Lampkin
1994 - Benítez
1995 - Justribó
1996 - Reyes
1997 - Catllà
1998 - Pascuet
1999 - Alcaraz
2000 - Raga
2001 - Manzano
2002 - Fajardo
2003 - Bou
2004 - Błażusiak
2005 - Morris
2006 - Dabill
2007 - Gibert
2008 - Brown
2009 - Gubian
2010 - Wigg
2011 - Challoner
2012 - Grattarola
2013 - Karlsson
2014 - Kadlec
2015 - Tournour
2016 - Gelabert
2017 - Farré
2018 - Grattarola
2019 - Marcelli
2020
2021 - Haga
2022 - Hemingway
2023 - Gunvaldsen
2024 - Colairo :
Campions d'Espanya de trial :
1968 - Pi
1969 - Bultó
1970 - Bultó
1971 - Bultó
1972 - Bultó
1973 - Muñoz
1974 - Soler
1975 - Soler
1976 - Soler
1977 - Soler
1978 - Gorgot
1979 - Gorgot
1980 - Gorgot
1981 - Gorgot
1982 - Gorgot
1983 - Gorgot
1984 - Gallach
1985 - Gallach
1986 - Tarrés
1987 - Tarrés
1988 - Tarrés
1989 - Tarrés
1990 - Tarrés
1991 - Tarrés
1992 - Tarrés
1993 - Tarrés
1994 - Tarrés
1995 - Colomer
1996 - Bilbao
1997 - Colomer
1998 - Colomer
1999 - Colomer
2000 - Colomer
2001 - Lampkin
2002 - Cabestany
2003 - Lampkin
2004 - Raga
2005 - Raga
2006 - Bou
2007 - Raga
2008 - Raga
2009 - Bou
2010 - Raga
2011 - Bou
2012 - Bou
2013 - Bou
2014 - Bou
2015 - Bou
2016 - Bou
2017 - Bou
2018 - Bou
2019 - Bou
2020 - Raga
2021 - Busto
2022 - Busto
2023 - Busto
2024 - Busto :