OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Custer City

Custer City és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 393 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Custer City tenia 393 habitants, 169 habitatges, i 110 famílies. La densitat de població era de 252,9 habitants per km².
Dels 169 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 32,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.500 $ i la renda mediana per família de 39.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.571 $ mentre que les dones 13.409 $. La renda per capita de la població era de 15.165 $. Entorn del 18,4% de les famílies i el 27,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Custer City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Custer City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Sense senyal

Sense senyal (en rus Мира; transcrit com a Mira) és una pel·lícula russa del 2022 de ciència-ficció i catàstrofes dirigida per Dmitri Kisseliov, protagonitzada per Veronika Ustimova i Anatoli Beli. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Argument

La pel·lícula narra la història d'una noia, Lera Arabova, que viu a Vladivostok. El seu pare treballa a l'òrbita espacial Mira i s'està allunyant progressivament de la seva filla. De sobte, una pluja de meteorits cau sobre la seva ciutat, i Lera decideix aleshores unir-se amb el seu pare per salvar casa seva.

## Repartiment

* Veronika Ustimova: Valeria "Lera" Arabova
* Anatoli Beli: Arabov, un astronauta
* Aleksandr Petrov: Egor, el germà petit de la Valeria
* Ievgueni Iegorov: Mixa, l'amic de la Valeria
* Dària Moroz: Svetlana, la mare de la Valeria
* Maksim Lagaixkin: Borís, el padrastre de la Valeria
* Kirill Zàitsev: Antonov, un astronauta
* Ígor Khripunov: Riabinov, un amic de l'Arabov i l'Antonov
* Andrei Smoliakov: Fomin, un oficial
* Kristina Korbut: Òlia
* Marina Burtseva: Tània

## Referències

* 1 2 «Sense senyal». Desdelsofà.cat. [Consulta: 5 juny 2024].
* ↑ Российский фильм "Мира" режиссёра Дмитрия Киселёва выйдет в прокат 22 декабря
* ↑ Мира, 2022
# Setge de Solsona

El setge de Solsona fou un episodi de la Primera Guerra Carlina ocorregut entre el 20 d'abril i el 2 de maig de 1837 a la ciutat i voltants de Solsona entre les forces del capitost carlí Benet Tristany i les forces liberals que custodiaven la vila, així com les tropes liberals del baró de Meer i el seu lloctinent Niubó, que acudiren a socórrer-la.
Tristany, ajudat per un milicià ex-carlí que estava de torn de guàrdia en la seu episcopal, penetrà a la vila la nit de 21 al 22 d'abril, aconseguint acorralar la guarnició en el convent fortificat i algunes cases del voltant. El baró de Meer, assabentat de l'assalt, envià les forces del coronel Niubó a alliberar la vila. La lluita es perllonga 10 o 12 dies. Finalment, el dia 2 de maig, uns 2000 soldats liberals foren batuts prop de la vila d'Estany de Puigdollers, deixant-hi 400 morts i 600 ferits.
Malgrat que la intervenció del baró de Meer aconseguí alliberar els sitiats, la ciutat de Solsona caigué definitivament en mans carlines. L'endemà mateix de la batalla definitiva, la Junta Suprema del carlisme català fou restablerta a Solsona.
El 14 de juny, Carles V, al capdavant de l'Expedició Reial, entrava solemnement a Solsona.

## Referències

* ↑ Gallart, Feip; Lladonosa, Vicent «El Coronel Niubó, un militar liberal de la I Guerra Carlina». Mascançà: revista d'estudis del Pla d'Urgell, 7, 2016, pàg. 63–72. ISSN: 2014-4814.

## Bibliografia

* Grabolosa, Ramon. Carlins i liberals. Barcelona: AEDOS, 1971.
# Shein

Shein (pronunciat xíin, en logotips escrit SHEIN; xinès: 希音; pinyin: Xīyīn) és una marca xinesa de moda ràpida. Va ser fundada el 2008 per Chris Xu a Nanjing, Xina. Inicialment es coneixia com a ZZKKO. El 2022 es va convertir en la marca de moda més gran del món. Actualment té la seu a Singapur.
L'empresa és coneguda per la seva política de preus baixos. L'empresa no es dedica al disseny ni fabricació de roba, sinó que obté els seus productes al mercat majorista de roba de Canton.
El 2014 Shein va adquirir Romwe, una empresa de comerç minorista. Actualment ven els seus productes a 195 països. En els darrers anys l'empresa s'ha trobat enmig de diverses controvèrsies que inclouen disputes de marca, violacions de drets humans, i problemes de salut i seguretat dels seus empleats.

## Manufactura

Shein originalment ni dissenyava ni fabricava la seva roba, i l'obtenia al mercat de roba a l'engròs de Canton. Tanmateix, Shein es va convertir en un minorista totalment integrat el 2014 quan va assegurar el seu sistema de cadena de subministrament. Actualment l'empresa utilitza una xarxa de socis de fabricació i proveïdors per fabricar i lliurar els seus productes.
Shein fa prediccions sobre tendències i produeix articles tan ràpidament com tres dies després de la identificació d'una tendència. Shein també limita les seves comandes a lots petits d'uns 100 articles per copsat l'interès dels clients. Les comandes només s'augmenten si els lots petits funcionen bé entre els consumidors. En canvi, els seus competidors com Zara demanen quantitats més grans (unes 500), augmentant les seves possibilitats de perdre beneficis si les comandes no es compren en la seva totalitat. Segons Bloomberg News, l'estratègia de lots petits de Shein es considera clau per al seu èxit. Els proveïdors que treballaven amb Shein també van veure créixer el seu negoci a mesura que augmentava l'escala.

## Referències

* ↑ Nguyen, Terry. «Shein is the future of fast fashion. Is that a good thing?» (en anglès). Vox, 13-07-2021. [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ "The Shady Labor Practices Underpinning Shein's Global Fashion Empire". Sixth Tone. 17 setembre 2021. Arxivat de l'original el 17 juliol 2023. Consultat el 17 juliol 2023.
* ↑ «This Chinese shopping app Gen Z loves is banned in India» (en anglès). South China Morning Post, 01-07-2020. [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ «How Trump's Trade War Built Shein, China's First Global Fashion Giant». Bloomberg Businessweek. [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ Yang, Jing. "Fast-Fashion Juggernaut Shein's Sales Close In on Zara, H&M". The Wall Street Journal. Arxibat de l'original el 11 abri. 2023. Consultat 11 novembre 2022.
* ↑ Nguyen, Terry (13 juliol 2021). "Shein is the future of fast fashion. Is that a good thing?". Vox. Arxivat de l'original el 2 gener 2022. Consuktat 6 novembre 2021.
* ↑ "Fast-fashion upstarts are using Shein's own strategies against it". The Straits Times. 7 novembre 2022. Arxivat de l'original el 2 febrer 2023. Consultat el 23 novembre 2022.
# Corneller mascle

El corneller mascle (Cornus mas) és una espècie del gènere Cornus originària del sud d'Europa i sud-oest d'Àsia.
Als Països Catalans només s'ha trobat al Rosselló i Vallespir en rouredes entre els 500 i 1000 m d'altitud.
És un arbust o un petit arbre que fa de 5–12 m d'alt. Les fulles són oposades de 4–10 cm de llarg i 2–4 cm d'ample, són d'ovades a oblongues i amb el marge enter. Les flors són petites (5–10 mm de diàmetre), amb 4 pètals en grups de 10–25 i floreix a finals d'hivern. El fruit és una drupa vermella i oblonga amb una sola llavor.

## Usos
### Fruit

El fruit cru és astringent. Madura després de caure de l'arbre i aleshores és de color vermell fosc. Se'n fa melmelades. A l'Azerbaidjan i Armènia, es destil·la el fruit per fer-ne vodka, i a Turquia i Iran es menja salat i en una beguda freda tradicional.

### Flors

Es fa servir de planta ornamental, ja que les flors s'obren molt aviat, abans que les de la forsythia.

### Fusta

Té la fusta extremadament densa i té moltes aplicacions. El corneller mascle el van fer servir els grecs antics per construir arcs i javelines.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990
* ↑ Demir, F.; Hakki Kalyoncu, I. «Some nutritional, pomological and physical properties of cornelian cherry (Cornus mas L.)». Journal of Food Engineering, 60, 3, 12-2003, pàg. 335–341. DOI: 10.1016/S0260-8774(03)00056-6. «The wood is heavier than water and does not float, therefore it is used for tools, machine parts, etc.»
* ↑ Markle, Minor M., III «The Macedonian Sarrissa, Spear and Related Armor». American Journal of Archaeology, 81, 3, Summer 1977, pàg. 323–339. DOI: 10.2307/503007.

## Enllaços externs

* National Agricultural Research Foundation - Pomology Institute (NAGEF-PI): Cornus mas Arxivat 2013-01-25 a Wayback Machine.
# Creu de la Valldan

La Creu de la Valldan és una creu de terme de Berga (Berguedà) situada al peu del camí que va del nucli de la Valldan cap a l'església de Sant Bartomeu de la Valldan.
Presenta un peu de pedra i una creu de ferro. La creu, situada al capdamunt d'un fust o pilar que a la seva vegada es sustenta sobre un sòcol circular, sembla ser més moderna que el peu.

## Referències

* ↑ «Creu de La Valldan». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Pseudotriccus

Pseudotriccus és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae). Agrupa espècies originàries de l'Amèrica tropical (Neotròpic), on es distribueixen des de les muntanyes de l'est de Panamà, al llarg de la serralada dels Andes a Amèrica del Sud, fins al sud del Perú i oest de Bolívia.

## Descripció

Els ocells d'aquest gènere són petits mesurant al voltant d'11 cm de longitud, molt furtius, es troben al sotabosc de l'interior de selves andines.

## Taxonomia

Els amplis estudis geneticomoleculars realitzats per Tello et al. (2009) van descobrir una quantitat de relacions noves dins de la família Tyrannidae que encara no estan reflectides en la majoria de les classificacions. Seguint aquests estudis, Ohlson et al. (2013) van proposar dividir Tyrannidae en 5 famílies. Segons l'ordenament proposat, Pseudotriccus pertany a la família Rhynchocyclidae (Berlepsch, 1907), en una subfamília Pipromorphinae (Wolters, 1977), juntament amb Mionectes, Leptopogon, Corythopis i Phylloscartes. ​ El Comitè de Classificació de Sud-americà (SACC) espera propostes per analitzar els canvis.
El nom genèric Pseudotriccus es compon de les paraules del grec antic «ψευδος (pseudos)» que significa “fals”, i «τρικκος (trikkos)»: “petit ocell no identificat”.
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per tres espècies:
* Pseudotriccus pelzelni - tiranet bronzat.
* Pseudotriccus simplex - tiranet frontbrú.
* Pseudotriccus ruficeps - tiranet cap-roig.

## Referències

* ↑ «2024 Citation & Downloadable Checklists». Clements Checklist. [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ Ridgely, Robert S.; Tudor, Guy. Field guide to the songbirds of South America: the passerines. 1st ed. Austin, TX : [Philadelphia] : [Washington, DC]: University of Texas Press ; In association with the Academy of Natural Sciences of Philadelphia ; World Land Trust-US, 2009, p. 434, làmina 47(22-23). ISBN 978-0-292-71748-0.
* ↑ Tello, Jose G.; Moyle, Robert G.; Marchese, Daniel J.; Cracraft, Joel «Phylogeny and phylogenetic classification of the tyrant flycatchers, cotingas, manakins, and their allies (Aves: Tyrannides)» (en anglès). Cladistics, 25, 5, 10-2009, pàg. 429–467. DOI: 10.1111/j.1096-0031.2009.00254.x. ISSN: 0748-3007.
* ↑ Ohlson, Jan I.; Irestedt, Martin; Ericson, Per G. P.; Fjeldså, Jon «Phylogeny and classification of the New World suboscines (Aves, Passeriformes)». Zootaxa, 3613, 1, 07-02-2013. DOI: 10.11646/zootaxa.3613.1.1. ISSN: 1175-5334.
* ↑ «A classification of the bird species of South America. Part 8» (Nota 1 en Tyrannidae). South American Classification Committee - American Ornithologists' Union. [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names: From Aalge to Zusii. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 321. ISBN 978-1-4081-2501-4 [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Tyrant flycatchers – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 19 març 2025].
# Shi (kana)

En l'escriptura japonesa, els caràcters し (hiragana) i シ (katakana) són dues mores que ocupen la 12a posició en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre さ i す; i la 38a en el poema iroha, entre み i ゑ. En la taula a la dreta, que segueix l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a l'esquerra), es troba en la tercera columna (a la que dona nom, さ行,«columna SA») i la segona fila (い段,«fila I»). Una mora és la unitat superior al segment i inferior a la síl·laba.

## Romanització

Segons els sistemes de romanització Hepburn modificat, Kunrei-shiki i Nihon-shiki:
* し, シ es romanitzen com a «shi».
* じ, ジ es romanitzen com a «ji».

## Escriptura

* La し s'escriu amb un sol traç, que baixa verticalment i gira cap a la dreta, com una ena d'ela arrodonida
* Escritura de la シ amb tres traços
* Un petit traç oblic, que descendeix de l'esquerra a la dreta
* Un segon traç de la mateixa forma més baix i cap a l'esquerra
* El tercer és més llarg, comença sota el segon i puja en diagonal gairebé cap a la altura del primer

## Referències

* ↑ Bernabé, Marc. Japonès en vinyetes. Norma editorail, maig del 2005, p. 17-19 i 26-28. ISBN 84-9814-162-1.
* ↑ Gilhooly, Helen. Beginner's Japanese Script (en anglès). Teach Yourself, 2003. ISBN 978-0-340-86024-3.
* ↑ «mora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Romanization of Japanese Kana – Modified Hepburn System» (pdf) (en anglès) p. 2. Government Digital Service (GDS) – The National Archives (Regne Unit), 01-10-2016.

## Bibliografia

* López i Vidal, Lluc López i. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
* Nolla i Cabellos, Albert. L’escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.
# Silverday

Silverday: conte de fades de divendres de plata (銀曜日のおとぎばなし, Ginyoubi no otogibanashi) és una sèrie de manga shojo creada l'any 1983 per Mutsumi Hagiiwa: serialitzada en la revista Ribon, recopilada en sis volums tankōbon per Shueisha i, més tard, en tres aizōban dobles per Heibonsha.

## Argument

La Poe és una alegre nena follet que viu en un poblet amagat al bosc, lluny dels humans. No obstant això, no té ni idea del cruel destí que l’espera i que la seva mare l’ha estat amagant. Segons la profecia que circula al seu poble, ella és la nena número mil nascuda un divendres de plata de lluna nova, cosa que significa que quan ella mori també morirà tot el seu poble, tret que se sacrifiqui un humà cada deu anys.

## Publicació

L'any 2023, l'editorial pradenca Ooso Comics mamprengué la publicació de Silverday en sengles edicions en català i castellà dels tres volums dobles amb enquadernació cartoné: el primer volum eixí al desembre del mateix any.
| Volum | Data de publicació | ISBN |
| 01 | 7 de desembre de 2023 | ISBN 978-84-10032-13-2 |
| 02 | 6 de maig de 2024 | ISBN 978-84-10032-15-6 |

## Referències

* ↑ «Ginyoubi no Otogibanashi» (en anglès). My Anime List. [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ «地元ゆかり少女漫画家3人展～文月今日子・萩岩睦美・山田圭子～» (en japonès). Ciutat de Kitakyushu. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2012. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ Serra. «Abierta preventa de Silverday, cuento de hadas del Viernes de Plata» (en castellà). Ramen Para Dos, 27-11-2023. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ Serra. «Ooso Comics licencia Silverday, cuento de hadas del Viernes de Plata» (en castellà). Ramen Para Dos, 18 noembre 2023. [Consulta: 27 abril 2024].
* 1 2 «Silverday, conte de fades de Divendres de Plata 01». Ooso Comics. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ «Silverday, conte de fades de divendres de plata vol. 1». ComiCat, 30-01-2024. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ García Rouco, Diego. «Los imprescindibles de diciembre de Zona Negativa» (en castellà). Zona Negativa, 25-12-2023. [Consulta: 28 abril 2024].
* 1 2 «Silverday, cuento de hadas del Viernes de Plata» (en castellà). Mision Tokyo. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ «Silverday, conte de fades de Divendres de Plata 02». Ooso Comics. [Consulta: 17 maig 2024].
# Can Mas (Riells del Fai)

Can Mas és una masia al poble de Riells del Fai, al terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental. És al sud del poble, en un petit veïnat que forma al voltant de la carretera BV-1483, la que condueix al poble de Riells del Fai, en el seu primer tram, juntament amb Can Boneto i Can Prat. Can Mas és l'única que queda a ponent de la carretera. Rere seu, també a ponent, hi ha el Pla de Can Mas. És una de les masies més antigues i amb caràcter històric del terme. Disposa de capella pròpia, i nombrosos elements arquitectònics que permeten de datar-la al segle xvii, inicialment. Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Pla de Can Mas

El Pla de Can Mas, és una plana agrícola a 260 metres d'altitud, a ponent de la masia de Can Mas, a l'esquerra del Tenes.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies i cases rurals
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Bloc (roca)

Un bloc de pedra és un fragment de roca, de mida més gran de 25 cm, més gran que els còdols però que està solt, de manera que es pot moure per processos mecànics naturals com són els corrents d'aigua, els moviments de terra o la força de la gravetat en els vessants prou inclinats. En fer servir la paraula "bloc" no es fa distinció de forma o de classe de roca, però generalment es tracta de peces anguloses i facetades.
Si bé, en general, els blocs poden arribar a ser molt grossos, altres vegades es fa referència a "petits blocs", que poden ser manejats per l'ésser humà, és preferible anomenar clasts als fragments angulosos amb arestes vives.

## Granulometria

Dins la classificació granulomètrica de les partícules del sòl els blocs ocupen el següent lloc::
Granulometria :
| Partícula | Mida |
| Argiles | < 0,002 mm |
| Llims | 0,002-0,063 mm |
| Sorres | 0,063-2 mm |
| Graves | 2-32 mm |
| Còdols | 32 mm-25 cm |
| Blocs | >25 cm |
Viccionari
# Somateria

Somateria és un gènere d'ocells de la subfamília dels mergins (Merginae), dins la família dels anàtids (Anatidae) que crien en la tundra holàrtica, i habiten la costa marina durant la migración a zones més meridionals. L'èider pot arribar en hivern, en petit nombre, als Països Catalans. El nom "Èider" es fa extensiu a la resta de membres d'aquest gènere, i també al proper Polysticta.

## Llista d'espècies

S'ha classificat aquest gènere en 3 espècies:
* Èider comú (Somateria mollissima).
* Èider d'ulleres (Somateria fischeri).
* Èider reial (Somateria spectabilis).

## Referències

* ↑ El gènere Somateria a TAXONOMICON Rev. 14-10-2010
# Blackfriars (Londres)

Blackfriars és un barri del districte de Ciutat de Londres (la City) del Gran Londres, Anglaterra (Regne Unit).
El nom va ser utilitzat per primera vegada el 1317 com Black Freres -negres frares- per la capa dels frares dominicans. El lloc va ser utilitzat per les grans ocasions d'estat, incloses les reunions del Parlament i el Consell Privat, així com la ubicació per a una audiència de divorci en 1529 de Caterina d'Aragó i Enric VIII.
Les parts més antigues de Blackfriars s'han fet servir com escena de rodatge en cinema i televisió, sobretot per les pel·lícules i sèries d'època victoriana, en particular Sherlock Holmes, David Copperfield.

## Referències

* ↑ «IMDb: Most Popular Titles With Location Matching "Blackfriars, London, England, UK"».

## Vegeu també

* Pont de Blackfriars Railway
# Sonihat

Sonihat (Kasaan, Illa del Príncep de Gal·les, Alaska, 1855-1912) fou un cabdill haida, un dels darrers caps tradicionals, al sud-est d'Alaska.
Quan Sonihat va néixer ja feia 26 anys que havien arribat els missioners cristians metodistes, que anirien adquirint una importància creixent. A partir del 1858, en plena febre de l'or, van començar a comerciar amb l'or amb Victòria, el que va comportar baralles freqüents amb altres pobles, una inestabilitat que va fomentar la beguda i la prostitució. Una epidèmia de verola del 1862 va reduir la població de 500 a 50 persones a Old Kasaan. Davant aquesta situació desesperada, van optar per convertir-se al cristianisme. A la dècada del 1870 la cultura haida va tocar fons, i coincidint amb el final de la construcció de sepulcres i tòtems commemoratius va arribar l'església anglicana. Sonihat va decidir conduir la seva família deu milles al nord, a una casa construïda el 1880 que passaria a anomenar-se Casa de la Balena, i que es restauraria l'octubre del 2011.

## Referències

* 1 2 «Kasaan | The Re-Dedication of Naay I’waans (the Chief Son-I-Hat Whale House)» (en anglès americà), 05-09-2016. [Consulta: 10 març 2024].
* 1 2 Pritzker, Barry M. Native Americans [2 volumes: An Encyclopedia of History, Culture, and Peoples [2 volumes]] (en anglès). Bloomsbury Publishing USA, 1998-10-01, p. 242. ISBN 978-1-85109-554-4.
* ↑ «Past Notable Native Americans-Pg 2». [Consulta: 10 març 2024].
# Ümraniye

Ümraniye és un districte d'Istanbul, Turquia, situat en la part anatòlia de la ciutat.

## Divisió administrativa
### Mahalleler

Adem Yavuz · Altınşehir · Armağanevler · Aşağıdudullu · Atakent · Atatürk · Cemil Meriç · Çakmak · Çamlık · Dumlupınar · Elmalıkent · Esenevler · Esenşehir · Fatih Sultan Mehmet · Hekimbaşı · Huzur · Ihlamurkuyu · İnkılap · İstiklal · Kâzım Karabekir · Mehmet Akif · Madenler · Namık Kemal · Necip Fazıl · Parseller · Saray · Site · Şerifali · Tantavi · Tatlısu · Tepeüstü · Topağacı · Yamanevler · Yeni Sanayi · Yukarıdudullu

## Ciutats agermanades

* Pàzardjik, Bulgària
* Fojnica, Bòsnia i Hercegovina
* Tètovo, Macedònia del Nord
# Llac d'Ohrid

El llac d'Ohrid o llac d'Okhrida (macedònic: Охридско Езеро; albanès: Liqeni i Ohrit; grec antic: Λυχνῖτις λίμνη) és un llac situat a la frontera entre el sud-oest de Macedònia del Nord i l'est d'Albània. És un dels llacs més profunds i més antics d'Europa i preserva un ecosistema de gran importància, amb més de 200 espècies endèmiques. El 1979 va ser declarat Patrimoni de la Humanitat i el 2010 la NASA va batejar un dels Llacs de Tità amb nom d'Okhrida. Les ciutats de Pogradec, a Albània, i Okhrida i Struga a Macedònia del Nord, estan situades a la vora del llac. Té una superfície de 358 km² i una profunditat màxima de 288 metres. Està alimentat pel llac Prespa al sud-est i drena les aigües del Drin Negre, que desemboca a la mar Adriàtica.
Les primeres mencions històriques són en Polibi i en els Iambes al Rei Nicomedes, sota el nom de llac Licnitis, en referència a la ciutat de Lícnidos, actualment Okhrida. Segons Estrabó era abundós de peix. En les seves conquestes dels territoris de les tribus il·líries, Filip V de Macedònia va empènyer aquests pobles cap a la rodalia del llac.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial». [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «Llac d'Ohrid». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Dodge, Theodore Ayrault. Alexander: A History of the Origin and Growth of the Art of War from the Earliest Times to the Battle of Ipsus, B. C. 301 (en anglès). Tales End Press, 2012-08-04. ISBN 9781623580070.
* ↑ Smith, William (ed.). «Lichnitis». Dictionary of Greek and Roman Geography. Londres: Walton and Maberly, 1854. [Consulta: 24-V-2020].