# Pentaòxid de difòsfor

El pentaòxid de difòsfor o òxid de fòsfor(V) és un compost químic amb la fórmula molecular P₄O$_{10}$ (amb el seu nom comú derivat de la fórmula empírica, P₂O₅). És un sòlid blanc i cristal·lí i és l'anhídrid de l'àcid fosfòric. És un dessecant potent. En els adobs químics el contingut en fòsfor s'expressa com percentatge de pentaòxid de fòsfor.

## Estructura

El pentaòxid de fòsfor cristal·litza com a mínim en quatre formes de polimorfs. El més familiar dels quals, que es mostra en la imatge, comprèn molècules de P₄O$_{10}$. Forces febles de van der Waals mantenen aquestes molècules unides en un enreixat hexagonal

## Preparació

P₄O$_{10}$ es prepara cremant fòsfor elemental amb aire suficient:
    P₄ + 5 O₂ → P₄O$_{10}$
Durant la major part del segle XX el pentaòxid de fòsfor servia per obtenir àcid fosfòric concentrat pur. Les millores en la tecnologia del filtratge han portat al procés per via humida de l'àcid fosfòric abandonant el procés tèrmic, obviant la necessitat de produir fòsfor blanc com a material de partida.

## Aplicacions

El pentaòxid de fòsfor és un potent agent deshidratador com ho indica la naturalesa exotèrmica de la seva hidròlisi:
    P₄O$_{10}$ + 6 H₂O → 4 H₃PO₄ (–177 kJ)
Tanmateix, la seva utilitat com a dessecant està limitada per la seva tendència a fer una capa viscosa que inhibeix la posterior deshidratació. Una forma granular de P₄O$_{10}$ es fa servir en els dessecadors.
Es fa servir el P₄O$_{10}$ en síntesi orgànica per deshidratar. L'aplicació més important és la conversió d'amides a nitrils:
    P₄O$_{10}$ + RC(O)NH₂ → P₄O$_9$(OH)₂ + RCN
El poder dessecant de P₄O$_{10}$ és prou fort per a convertir molts àcids minerals en els seus anhidres.

## Òxids de fòsfor relacionats

En tres dels comercialment importants P₄O₆ i P₄O$_{10}$, òxid fosforós es coneixen estructures intermèdies.

## Perills

El pentaòxid de fòsfor no és inflamable. Reacciona amb força amb l'aigua i amb les substàncies amb alt contingut d'humitat com el cotó i la fusta poden causar incendis. És corrosiu pels metalls i molt irritant – pot causar cremades severes als ulls, la pell, les membranes mucoses i el tracte respiratori fins i tot a concentracions baixes com 1 mg/m³.

## Referències

* ↑ Cruickshank, D.W.J. «Refinements of Structures Containing Bonds between Si, P, S or Cl and O or N: V. P₄O$_{10}$». Acta Cryst., 17, 1964, pàg. 677–9. DOI: 10.1107/S0365110X64001669.
* ↑ Threlfall, Richard E., (1951). The story of 100 years of Phosphorus Making: 1851 - 1951. Oldbury: Albright & Wilson Ltd
* ↑ Podger, Hugh (2002). Albright & Wilson: The Last 50 Years. Studley: Brewin Books. ISBN 1-85858-223-7
* ↑ Meier, M. S. "Phosphorus(V) Oxide" in Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis (Ed: L. Paquette) 2004, J. Wiley & Sons, New York. doi:10.1002/047084289
* ↑ Luer, B.; Jansen, M. "Crystal Structure Refinement of Tetraphosphorus Nonaoxide, P₄O$_9$" Zeitschrift fur Kristallographie 1991, volume 197, pages 247-8.
* ↑ Phosphorus pentoxide MSDS

## Enllaços externs

* OSHA Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
* Spec sheet
* Definition Arxivat 2004-12-10 a Wayback Machine.
* Website of the Technische Universität Darmstadt and the CEEP about Phosphorus Recovery