OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya

La Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya (RAFC) és una acadèmia establerta a Catalunya que té com a finalitat promoure l'estudi i la investigació de les ciències farmacèutiques i actuar com a òrgan consultiu de l'administració estatal i catalana d'acord amb la seva competència.
La Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya té el seu origen en una institució creada el 1944 com a secció barcelonina de la 'Real Academia de Farmacia de Madrid', formada pels membres corresponents d'aquesta acadèmia residents a Barcelona i per alguns altres professionals. L'any 1955 l'Ajuntament de Barcelona cedí els locals de l'antiga farmàcia de l'Hospital de la Santa Creu de Barcelona per tal que aquesta secció de l'acadèmia de Madrid pogués establir-se i tenir la seva seu a Barcelona. Aquell mateix any, i com a continuació d'aquesta entitat, quedà constituïda com a tal la 'Reial Acadèmia de Farmàcia de Barcelona'. El seu primer president fou Guillem de Benavent. El 1957 la RAFC inicià la publicació de la Revista de la Reial Acadèmia de Farmacia de Barcelona, que a partir del 1992, d'acord amb el canvi de nom de l'Acadèmia prengué el nom Revista de la Reial Acadèmia de Farmacia de Catalunya. La RAFC té 35 membres numeraris. L’any 1992 l’Acadèmia va canviar el nom pel de Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya, amb un àmbit d’actuació preferent dins el territori de la Comunitat Autònoma de Catalunya, tot i que també.
Des que la començà a presidir-la Guillem de Benavent i Camps (1956-1962), la RAFC ha tingut com a presidents a Fidel Enric Raurich i Sas (1963-1964), Antoni Esteve Siurana (1964-1965), Ramon San Martín i Casamada (1966-1980), Joan Sabater i Tobella (1981-1990), Josep Antoni Salvà i Miquel (1991-1993), Tomàs Adzet i Porredon (1993-1997), Josep Maria Suñé Arbussà (1997-2002), Josep Esteve i Soler (2002-2004), Miquel Ylla-Català i Genís (2005-2010), Josep Maria Ventura i Ferrero (2011-2018) i Jaime Casas Pla que fou nomenat president l'any 2018 i ocupa el càrrec actualment.
Dins del patrimoni de l'Acadèmia es troba la farmàcia de l’antic Hospital de la Santa Creu, amb la seva col·lecció de pots i capses d’apotecari, les publicacions de l'Acadèmia i els llibres que integren la biblioteca, i el Museu Cusí de Farmàcia, amb totes les seves col·leccions, instal·lat al Masnou, que és propietat de la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya des del 3 de juny de l'any 1997, per l'acta de donació de la família Cusí.

## Referències

* 1 2 3 4 «Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya». Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya, 2014. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «.xml Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «Revista de la Real Academia de Farmacia de Barcelona (1957-1992)». Biblioteca Virtual de la Real Academia Nacional de Farmacia. [Consulta: 20 febrer 2021].
* ↑ «Revista de la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya». Biblioteca Virtual de la Real Academia Nacional de Farmacia. [Consulta: 20 febrer 2021].
* ↑ «Històriaː Presidents». RAFC. [Consulta: 20 febrer 2021].
# Scotopelia

Scotopelia és un gènere d'ocells de la família dels estrígids (Strigidae). Coneguts, juntament amb Ketupa, com a ducs pescadors, habiten en boscos de ribera i àrees forestals properes a zones humides de l'Àfrica subsahariana.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023), i altres obres taxonòmiques, aquest gènere conté 3 espècies:
* duc pescador de Pel (Scotopelia peli).
* duc pescador rogenc (Scotopelia ussheri).
* duc pescador vermiculat (Scotopelia bouvieri).

## Referències

* 1 2 «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 264. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ El gènere Scotopelia a TAXONOMICON Rev. 12-09-2010
# Pupukea

Pupukea és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 4.250 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pupukea tenia 4.250 habitants, 1.455 habitatges, i 937 famílies La densitat de població era de 482,82 habitants per km².
Dels 1.455 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,0% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,35.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 34,7% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 64 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34,0 anys. Per cada 100 dones hi havia 114,65 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 119,77 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.146 $ i la renda mediana per família de 62.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.015 $ mentre que les dones 32.332 $. La renda per capita de la població era de 25.682 $. Aproximadament l'11,4% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pupukea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Pupukea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Smith Valley

Smith Valley és una concentració de població designada pel cens al comtat de Lyon a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 1.425 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Smith Valley tenia 1.425 habitants, 552 habitatges, i 419 famílies La densitat de població era de 4,56 habitants per km².
Dels 552 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,2% hi vivien parelles casades, en un 3,3% dones solteres, i en un 24,1% no eren unitats familiars. En el 19,0% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 31,6% de 45 a 64 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43,4 anys. Per cada 100 dones hi havia 103,57 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,15 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.121 $ i la renda mediana per família de 46.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.574 $ mentre que les dones 29.038 $. La renda per capita de la població era de 21.940 $. Aproximadament el 8,4% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Smith Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Smith Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Schurz

Schurz (washo: ʔímgaʔa) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 721 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Schurz tenia 721 habitants, 281 habitatges, i 181 famílies La densitat de població era de 4,59 habitants per km².
Dels 281 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,4% hi vivien parelles casades, en un 20,6% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,9% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 64 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34,6 anys. Per cada 100 dones hi havia 95,92 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,33 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.265 $ i la renda mediana per família de 26.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 23.958 $. La renda per capita de la població era de 10.886 $. Aproximadament el 19,8% de les famílies i el 26,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «The Washo Project Online Dictionary».
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Schurz». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Schurz». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Crisobalanàcies

Chrysobalanaceae és una família de plantes amb flors que són arbres i arbusts amb 18 gèneres i unes 525 espècies que creixen a la zona tropical i subtropical essent comunes a Amèrica. Algunes espècies tenen sílice que dona rigidesa a les seves cèl·lules i altres tenen idioblasts esclerenquimàtics. El seu fruit és comestible, en algunes espècies i es coneix com a pruna coco.

## Referències

* ↑ http://www.bioone.org/doi/abs/10.3417/2007175
# Tragopan de Cabot

El tragopan de Cabot (Tragopan caboti) és una espècie d'au gal·liforme de la família Phasianidae endèmica del sud-est de la Xina. El seu nom es creu que fou en honor de Samuel Cabot (1815-1885), un ornitòleg americà.

## Subespècies

Es coneixen dues subespècies de Tragopan caboti:
* Tragopan caboti caboti - SE Xina.
* Tragopan caboti guangxiensis - NE Guangxi (SE Xina).

## Referències

* ↑ http://www.faisanesdelmundo.com/cabot.php
* ↑ http://elibrary.unm.edu/sora/Auk/v032n02/p0166-p0170.pdf Arxivat 2011-06-14 a Wayback Machine.
* ↑ Clements, J. F. 2007. The Clements Checklist of Birds of the World, 6th Edition. Cornell University Press. Downloadable from Cornell Lab of Ornithology
# Comtat de Larestan

El comtat de Larestan (persa شهرستان لارستان) és una divisió administrativa de la província de Fars a l'Iran. La capital és Lar. La població estimada és de 226.000 habitants. El 1966 el comtat tenia 137.303 habitants; el 1976 tenia 183.369 habitants. La regió fou famosa per la fabricació d'armes.
Les principals ciutats són Gerash, Lar i Evaz. La llengua habitual és el lari, un dialecte persa diferent en sintaxi del persa modern. Per la seva història vegeu Laristan.
L'aigua que s'obté de pous és salobre; cisternes d'aigua de pluja existeixen a totes les poblacions. Els cultius són generalment de secà excepte a llocs concrets. Abunda el dàtil. Es produeixen també catifes. La ramaderia té certa importància; en general cal parlar de cultura agropastoral. El territori disposa de jaciments de sofre i guix, i de ferro i sal més difícils d'explotar. Hi ha també indicis de coure.

## Referències

* ↑ «Gitashenasi Province Atlas of Iran - اطلس گیتاشناسی استان‌های ایران». Arxivat de l'original el 2007-05-22. [Consulta: 2 octubre 2010].

## Bibliografia

* Donald P. McCrory, 2002, No ordinary man, The life and times of Miguel de Cervantes, Londres, Peter Owen Publishers, pàg. 150, ISBN 0 7206 1085 0

## Enllaços externs

* Gerash
* Fòrum Arxivat 2018-04-19 a Wayback Machine.
# Dinastia tughlúquida

La dinastia tughlúquida (o dels tughlúquides) fou una nissaga que va governar el sultanat de Delhi del 1320 al 1412. Va tenir els següents sultans:
* Ghiyath-ad-Din Tughluq, 1320-1325
* Muhàmmad ibn Tughluq, 1325-1351
* Mahmud Shah I Tughluk, març de 1351
* Firuz Xah Tughluq, 1351-1388
* Ghiyath-ad-Din Tughluq (II), 1388-1389
* Abu-Bakr Tughluq, 1389-1389/1390
* Muhammad-Xah Tughluq, 1389/1390-1393
* Sikandar-Xah Tughluq, març-abril de 1393
* Nàssir-ad-Din Mahmud Xah Tughluq, 1393-1395, en disputa 1395-1399, nominal 1399-1401, sultà sol 1401-1412
* Nusrat-Xah Tughluq, 1395-1399, oposat a l'anterior
* Dawlat-Khan Lodi, 1412-1414

## Genealogia

* Tughluq
** Ghiyath-ad-Din Tughluq
*** Muhàmmad ibn Tughluq
**** Ghiyath al-Din Mahmud Shah I Tughluk
*** Zafar Khan
*** Mahmud Khan
*** Nusrat Khan
*** Mubarak Khan
*** Masud Khan
** Radjab
*** Firuz Xah Tughluq
**** Firuz Khan
***** Fath Khan
****** Ghiyath-ad-Din Tughluq (II)
****** Nusrat-Xah Tughluq
**** Zafar Khan
***** Abu-Bakr Tughluq
**** Nasir al-Din Muhammad-Xah Tughluq
***** Ala al-Din Sikandar-Xah Tughluq
***** Nàssir-ad-Din Mahmud Xah Tughluq
****** Kadir Khan
**** Shadi Khan
*** Kutb al-Din
*** Fakhr al-Din

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 635 a 639
# Font Fresca (Riells del Fai)

La Font Fresca és una font del poble de Riells del Fai, al terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental.
Està situada a 396,7 m d'altitud, al capdamunt de la vall del torrent de Llòbrega, a la seva dreta i prop d'on es forma aquest torrent. Les seves aigües omplen un gran dipòsit que hi ha en aquell lloc. La font és en un lloc de difícil accés, però en davallar forma una petita bassa, cosa que li dona aspecte de font de bassa, tot i que és de biot.
# Cachoeiro de Itapemirim

Cachoeiro de Itapemirim és un municipi brasileny de l'estat d'Espírito Santo. Actualment és un centre internacional de roques ornamentals.

## Geografia

El municipi brasilenys, es localitza a una latitud 20º50'56" sur i a una longitud 41º06'46" oest, trobant-se a una alçada de 36 metres sobre el nivell del mar. La seva població apròximada -segons les dades registrades a l'any 2023- és de187.786 habitants.
Aquesta població s'expandeix en una superfície de 864.583 km². Aquest municipi es situa al sur del Brasil, als màrgens del riu Itapemirm. Popularment és nombrada com la capital amagada del món.

## Personatges famosos

Cachoeiro de Itapemirim ha aportat grans artistes musicals com Roberto Carlos i Sérgio Sampaio, de la mateixa manera que l'escriptor Rubem Braga, el periodista Nico Gutiérrez i la naturista i bailarina Dora Vivacqua, més coneguda com a Luz del Fuego.
# Melanitta

Melanitta és un gènere d'ocells aquàtics de la tribu Mergini, dins la subfamília dels anatins (Anatinae), i la família dels anàtids (Anatidae). Són ocells relacionats amb les costes marines que crien a altes latituds a l'ecozona holàrtica, migrant en hivern a zones més atemperades. L'ànec negre i l'ànec fosc poden ser albirats als Països Catalans però en petit nombre.

## Llista d'espècies

Aquest gènere està format per 6 espècies:
** Ànec negre comú (Melanitta nigra).
** Ànec negre americà (Melanitta americana).
** Ànec negre frontblanc (Melanitta perspicillata).
** Ànec fosc eurasiàtic (Melanitta fusca).
** Ànec fosc siberià (Melanitta stejnegeri).
** Ànec fosc americà (Melanitta deglandi).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Pedrera de Mussarra

La Pedrera de Mussarra és una antiga explotació d'extracció de pedra per a la construcció del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada al Pla de Mussarra, a llevant de la masia de Mussarra, al capdamunt de les Costes de Mussarra, a la part septentrional del Serrat de Mussarra.
Estigué en explotació des dels anys quaranta del segle xx fins a la dècada dels setanta, en què es deixà de treballar-hi.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Font del Pere Negre

La Font del Pere Negre és una surgència del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada a 463 metres d'altitud, a l'esquerra de la riera de Sant Joan, a migdia del Camp del Xei i al peu dels horts de la Baga del Solà. És a prop i a llevant del poble de Monistrol de Calders i uns 45 metres a ponent de la Font del Reig, als peus del mateix marge.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Scorpaenichthys marmoratus

Scorpaenichthys marmoratus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids i l'única del gènere Scorpaenichthys.

## Descripció

* Fa 99 cm de llargària màxima i 14 kg de pes.
* Nombre de vèrtebres: 35.

## Alimentació

Menja crustacis, peixos i mol·luscs.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical (59°N-26°N, 140°W-110°W) que viu entre 0-200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de Sitka (sud-est d'Alaska) fins a Punta Abrejos (costa central de la Baixa Califòrnia, Mèxic).

## Longevitat

La seua esperança de vida és de 13 anys.

## Ús comercial

És capturat pels pescadors esportius (des de la costa, embarcacions o molls) i pels bussejadors.

## Observacions

La seua carn és bona per al consum humà, però els ous, en canvi, són verinosos i poden causar problemes greus de salut.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hart, J.L., 1973. Pacific fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 180:740 p.
* ↑ Shanks, A.L. i G.L. Eckert, 2005. Population persistence of California Current fishes and benthic crustaceans: a marine drift paradox. Ecol. Monogr. 75:505-524.
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983.
* ↑ Parsons, C., 1986. Dangerous marine animals of the Pacific coast. Helm Publishing, San Luis Obispo, Califòrnia. 96 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Michel Danican Philidor II

Michel Danican Philidor II, dit «el jove» fou un músic francès, nascut vers 1610 i mort el 1659.
El 31 de juliol de 1651 fou nomenat cinquè cromorn i trompeta marina de la Grande Écurie du Roi. Un manuscrit de Michel de la Barre indica que l'oboè va ser renovat i millorat a mitjan segle xvii pels Philidor i els Hotteterre. Segons certs musicòlegs, foren de fet Michel Danican Philidor II, el jove, i Jacques Martin Hotteterre els qui van posar a punt i milloraren l'oboè, i després li donaren la forma que coneixerien Henry Purcell, Johann Sebastian Bach, Haendel i Rameau.
Seria tocat per primer cop durant la representació del ballet de l'Amour malade, de Jean-Baptiste Lully, el 17 de gener de 1657 al Louvre. Va ser tot un èxit: el nou instrument podia traduir tots els sentiments, tenia «la dolçor de la flauta» però «més força i varietat». El seu càrrec a la Grande Écurie va passar al seu nebot André Danican, dit «l'ainé» el 12 d'octubre de 1659.

## Vegeu també

* Dinastia dels Philidor

## Enllaços externs

* Sénéchaud, Dany. «Le nom de Philidor aujourd'hui» (en francès). Le Magazine. ResMusica.com, 19-11-2006. Arxivat de l'original el 10 de març 2007. [Consulta: 3 novembre 2010].
# Saxifraga oppositifolia

Saxifraga oppositifolia, (Saxífraga de fulles oposades), la saxífraga porpra, és una espècie de planta amb flors dins la família de les saxifragàcies. La seva flor és comestible. És una espècie molt comuna a l'àrtic i a algunes altes muntanyes molt més al sud incloent el Pirineu a Catalunya. Fins i tot creix a l'illa Kaffeklubben, la terra més al nord del món.
És de creixement lent, fa de 3–5 cm d'alt, amb algunes branques llenyoses. Les flors són solitàries d'1,2 cm de diàmetre, amb pètals porpra o lila molt més llargs que el calze. Floreix de primavera a estiu segons quan es fongui la neu. A Svalbard és de les primeres plantes amb flors que colonitzen les zones de terra que apareixen quan es retira una glacera. Aquesta flor els inuits la coneixen com a aupilaktunnguaq.

## Subespècies

* Saxifraga oppositifolia ssp. glandulisepala Hultén - d'Alaska.
* Saxifraga oppositifolia ssp. oppositifolia L. - dels Estats Units.
* Saxifraga oppositifolia ssp. smalliana (Engl. & Irmsch.) Hultén - d'Alaska.

## Referències

* ↑ http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=24230
* ↑ Sagax Groenland 2007 Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=24232
* ↑ http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=24231
* ↑ http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=24233