OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfred Moquin-Tandon

Christian Horace Benedict Alfred Moquin-Tandon (Montpeller, 7 de maig del 1804 - París, 15 d'abril del 1863) va ser un naturalista francès i escriptor en occità.
Moquin-Tandon va ser professor de zoologia a Marsella des de 1829 fins a 1833, quan va ser nomenat professor de botànica i director del jardí botànic de Tolosa de Llenguadoc. El 1850, el govern francès l'envià a Còrsega per estudiar la flora de l'illa. El 1853 abandonà les seves funcions de Tolosa i es traslladà a París, on el mateix any ocupà la càtedra d'història natural medicinal a la Facultat de Medicina de París i el 1854 esdevingué membre de l'Acadèmia Francesa de les Ciències.
Les seves obres inclouen L'Histoire naturelle des îles Canaries (1835–44), coautor amb Philip Barker Webb i Sabin Berthelot.
Una de les seves especialitats va ser la família Amaranthaceae.

## Bibliografia

* Moquin-Tandon A. (1855–1856). Histoire naturelle des mollusques terrestres et fluviatiles de France, contenant des études générales sur leur anatomie et leur physiologie et la description particulière des genres, des espèces et des variétés. (4-5), 368 pp., J.-B. Baillière, Paris.
** volum 1
** volum 2

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* Breu biografia (anglès)
* Obres d'Alfred Moquin-Tandon a l'Internet Archive
# Baldriga grisa

La baldriga grisa (Ardenna grisea) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae). No se n'han descrit subespècies. Pot ser observat con ocell de pas enfront de les costes dels Països Catalans, entre els finals de l'estiu i la tardor.

## Morfologia

* Fan 40-51 cm de llargària amb una envergadura de 94-110 cm.
* És identificable pel seu plomatge fosc, de color xocolata amb una franja platejada al llarg del centre de la part inferior de les ales.

## Hàbitat i distribució

Són ocells pelàgics que fan espectaculars migracions de llarga distància, consistents en un recorregut circular. Aquestes baldrigues es reprodueixen a illes petites de les parts meridionals dels oceans Pacífic i Atlàntic, principalment a Nova Zelanda, les Illes Malvines, la Terra del Foc i també les illes Auckland.
Des de llurs colònies de cria emprenen un viatge cap al nord pel costat occidental dels oceans Pacífic i Atlàntic arribant a les aigües sub-àrtiques cap a juny – juliol, aleshores es mouen en direcció oest - est, fins a arribar al costat oriental de l'oceà en setembre - octubre i agafar direcció cap al sud, arribant a les colònies de cria al novembre. No fan les migracions en grans grups, sinó individualment. Només fan societats de forma oportunista.
A l'Oceà Atlàntic, aquestes baldrigues cobreixen distàncies de més de 14.000 km des de la seva colònia de cria a les Illes Malvines cap al nord arribant davant de la costa septentrional de Noruega. Al Pacífic la distància recorreguda és encara major, ja que si bé les colonies de cria estan més al nord i arriben fins a les Aleutianes, l'oceà és més ample. Recents experiments de marcat han demostrat que les aus que crien a Nova Zelanda poden viatjar 74.000 km en un any, arribant al Japó, Alaska i Califòrnia, amb una mitjana de més de 500 km per dia.

## Alimentació

S'alimenten de peixos i calamars. Poden bussejar fins a 68 m de profunditat per a caçar, però és més habitual que agafen aliments de la superfície. Segueixen els vaixells de pesca per agafar els restes de peix llançats al mar.

## Reproducció

Comencen a criar en octubre, i coven durant uns 54 dies. Després de l'eclosió curaran els pollets per 86 - 109 dies.
Es reprodueixen en grans colònies. La femella pon un ou blanc en un niu que consisteix en un cau folrat de matèria vegetal, que visitaran només a la nit per evitar la depredació de les grans gavines.

## Estatus i conservació

Els maorís capturen al cau, cada any, un bon nombre de baldrigues que sovint conserven en sal.
El seu nombre ha anat minvant en les últimes dècades, i actualment és classificat com "Gairebé Amenaçat" per la UICN.

## Referències

* 1 2 David McGonigal. Antarctica: Secrets of the Southern Continent, 2008. Pàgina 220. Firefly Books (Buffalo) USA. ISBN=978-1-55407-398-6
* ↑ Shaffer et al. (2006)
* ↑ BirdLife International (2019). "Ardenna grisea." 2019 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2019. [Consulta: 12 abril 2023]
# Palau de les Facetes

El Palau de les Facetes (en rus Грановитая Палата, Granovítaia Palata) és un petit palau situat al recinte del Kremlin de Moscou, dins el qual hi ha la sala principal de banquets dels tsars moscovites.
Anomenat així per la seva distintiva façana de pedra tallada, el Palau de les Facetes és tot el que queda d'un palau reial anterior més gran, fet construir per Ivan III el 1485 i finalitzat sis anys després. El Palau de les Facetes és obra de dos arquitectes renaixentistes italians, Marco Ruffo i Pietro Solario. El primer pis del palau alberga la sala principal i l'anomenat Vestíbul Sagrat. Ambdós estan decorats amb rics frescs i escultures daurades. La sala principal, amb sostre de volta, ocupa uns 500 m². Va servir com a saló del tron i com a sala de banquets durant els segles xvi i xvii per a l'ús dels tsars, i ara s'utilitza per fer-hi recepcions.
A la façana sud del palau es troba el Porxo Vermell (cal recordar que el mot que es fa servir en rus per al color vermell, krasni, també vol dir 'bonic'), també conegut com l'Escala Vermella. Els tsars baixaven per l'escala del porxo quan es dirigien a la catedral de la Dormició per a les seves coronacions. La darrera processó va tenir lloc el 1896 amb la coronació de Nicolau II. Durant la revolta dels Streltsí del 1682, diversos parents de Pere el Gran foren llançats daltabaix de l'escala sobre les piques del cos de guàrdia. Enderrocada per Stalin durant la dècada del 1930, l'escalinata tornà a ser reconstruïda el 1994.
# Política Exterior

Política Exterior és una revista bimensual especialitzada en afers internacionals publicada a Madrid, Fundada l'any 1987, s'ha consolidat com una publicació de referència en l'anàlisi de la política global.
La revista, establerta l'any 1987, és editada per Estudios de Política Exterior, SA de forma bimestral. Darío Valcárcel és un dels antics directors de la revista. Des de setembre de 2022 Aurea Molto n'és l'editora. Cobreix articles sobre relacions internacionals i té la seu a Madrid.

## Referències

* ↑ «Revista Política Exterior: economía y tecnología» (en castellà). Espacio Fundación Telefónica. [Consulta: 4 setembre 2022].
* 1 2 3 «Política Exterior». ARCE. [Consulta: 15 novembre 2015].
* ↑ «Country Commercial Guides for FY 2000: Spain». US Department of State. [Consulta: 31 gener 2015].
* ↑ «Spain's foreign policy at the close of the 8th term of office: summary and prospects». CIDOB, 20-02-2008. Arxivat de l'original el 18 May 2015. [Consulta: 13 maig 2015].
* ↑ «Politica Exterior Magazine». Magazines. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Política Exterior - Lloc web oficial
# Tachornis

Tachornis és un gènere d'ocells de la família dels apòdids (Apodidae). Aquests falciots habiten a la ecozona Neotropical.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per tres espècies:
* falciot de les palmeres cuaforcat (Tachornis furcata).
* falciot de les palmeres de les Antilles (Tachornis phoenicobia).
* falciot de les palmeres gros (Tachornis squamata).

## Referències

* ↑ «Apodidae». aviansystematics.org. The Trust for Avian Systematics. [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ «Owlet-nightjars, treeswifts, swifts – IOC World Bird List». [Consulta: 11 maig 2024].
# Rei Wu de Zhou

El Rei Wu de Zhou (xinès tradicional: 周武王, xinès simplificat: 周武王, pinyin: zhōu wŭ wáng) o Rei Wu de Chou va ser el primer sobirà, o governant de la Dinastia Zhou xinesa. Les dates del seu regnat són 1046-1043 aEC o 1049/45-1043 aEC (Cambridge History of Ancient China). Diverses fonts citen que morí a l'edat dels 93, 54 o 43 anys. Era considerat un líder just i capaç. Zhou Gong Dan va ser un dels seus germans.
El Rei Wu era el segon fill del Rei Wen de Zhou. Després d'ascendir al tron, el Rei Wu tractà d'aconseguir l'últim desig del seu pare: la derrota de la Dinastia Shang, a la batalla de Muye el 1046 aC, amb el suport de Shu, fent que el rei Zhou de Shang es suïcidés, i va conferir títols als nobles del seu domini, inclosos els governants dels Yan. El Rei Wu va emprar molts funcionaris de govern savis—de forma més notable el Primer Ministre Jiang Ziya, un home evidentment declarat com "el mestre de l'estratègia"—donant com a resultat que el govern Zhou es feia molt més fort rere de cada any transcorregut.

## Referències

* ↑ Ta Chʻeng, Great Perfection – Religion and Ethnicity in a Chinese Millennial Kingdom (en anglès). University of Hawaii Press, 1998, p. 19–22. ISBN 0-8248-1800-8.
* ↑ Grebnev, Yegor «The Record of King Wu of Zhou's Royal Deeds in the Yi Zhou shu in Light of Near Eastern Royal Inscriptions» (en anglès). Journal of the American Oriental Society. University of Michigan, 138, 1, 2018, pàg. 86-87.
Rei Wu de Zhou Dinastia Zhou Nascut: 1087 aEC Mort: 1043 aEC :
| Precedit per: Rei Zhou de Shang | Rei de la Xina 1046 aEC – 1043 aEC | Succeït per: Rei Cheng de Zhou |
| Precedit per: Rei Wen de Zhou | Duc de Zhou c. 1050 aEC – 1046 aEC |
# Inert

Inert és estar en un estat de fer poca o gens d'activitat.

## Química

En química, el terme inert per indicar que no reacciona químicament.
Els gasos nobles es coneixien abans com gasos inerts perquè es percebia en ells la manca de participació en qualsevol reacció química.
El terme inert també es pot aplicar en un sentit relatiu. Per exemple el nitrogen molecular és inert sota condicions normals. La presència d'un enllaç covalent triple molt fort explica que no reaccioni. Tanmateix el nitroen gas reacciona amb metalls alcalins com el liti per formar nitrit de liti (Li₃N), en condicions normals. Sota altes pressions i amb els catalitzadors corresponents el nitrogen atmosfèric forma amoni.
Les atmosferes inerts consisteixen en gasós com l'argó, nitrogen, o heli es fan servir en cambres de reaccions químiques i en contenidors d'emmagatzemament per susbstàncies sensibles a l'aire o a l'aigua per prevenir-ne reaccions no desitjades.

## Pesticides

Es poden dividir els ingredients dels pesticides en dos grups:actius i inerts. Els inerts químicament, en aquest context, és el que no té efectes tòxics en les espècies de plagues que combat.
Des de 1997, les agències mediambiental de protecció nord-americanes recomanen que es qualifiqui els ingredients abans anomenats inerts com altres ingredients per no confondre als consumidors.

## Vegeu també

* Gas inert

## Referències

* ↑ Inert ingredients in pesticide products. US Environmental Protection Agency, Office of Pesticide Programs.
# Loyal (Oklahoma)

Loyal és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 81 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Loyal tenia 81 habitants, 35 habitatges, i 22 famílies. La densitat de població era de 390,9 habitants per km².
Dels 35 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 28,4% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.750 $ i la renda mediana per família de 21.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.500 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 12.673 $. Entorn del 38,1% de les famílies i el 34,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Loyal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Loyal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
Viccionari
# Campionat escandinau de trial

El Campionat escandinau de trial, també conegut com a Campionat nòrdic de trial, és una competició de trial a l'aire lliure reservada a pilots federats en algun dels quatre estats escandinaus. Hi participen, doncs, pilots de Dinamarca, Noruega, Suècia i Finlàndia.
L'edició del 2010 es disputà del 13 al 15 d'agost a Noruega.

## Llista de guanyadors

    A 1 de gener de 2025
| Temporada | Campió | Motocicleta |
| 1966 | Lars Sellman | Husqvarna |
| 1967 | Roland Björk | Bultaco |
| 1968 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1969 | Tuomo Välisalo | Bultaco |
| 1970 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1971 | Benny Sellman | Montesa |
| 1972 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1973 | Bo Nilsson | OSSA |
| 1974 | Hans Bengtsson | OSSA |
| 1975 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1976 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1977 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1978 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1979 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1980 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1981 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1982 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1983 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1984 | Jonny Andersson | Yamaha |
| 1985 | Martin Karlsson | Beta |
| 1986 | Mika Oksanen | Yamaha |
| 1987 | Urban Lindholm | Yamaha |
| 1988 | Tommi Ahvala | Aprilia |
| 1989 | Peter Jahn | Beta |
| 1990 | Peter Jahn | Beta |
| 1991 | Peter Jahn | Beta |
| 1992 | Peter Jahn | Gas Gas |
| 1993 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1994 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1995 | Tommi Ahvala | Fantic |
| 1996 | Jussi Haapanen | Beta |
| 1997 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1998 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1999 - 2000: No disputat |||
| 2001 | Anders Nilsson | Gas Gas |
| 2002 | Tommy Börjesson | Gas Gas |
| 2003 | Jonas Riedel | Gas Gas |
| 2004 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2005 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2006 | Henri Himmanen | Sherco |
| 2007 | Anders Nilsson | Montesa |
| 2008 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2009 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2010 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2011 | Mardon Moi | Beta |
| 2012 | Ib Andersen | Gas Gas |
| 2013 | Eddie Karlsson | JTG |
| 2014 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2015 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2016 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2017 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2018 | Håkon Pedersen | Gas Gas |
| 2019 | Sondre Haga | TRRS |
| 2020-2021: No disputat |||
| 2022 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |
| 2023 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |
| 2024 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |

## Estadístiques
### Campions amb més de 3 títols

    A 1 de gener de 2024
| Pilot | Títols |
| Yrjö Vesterinen | 7 |
| Joachim Hindren | 6 |
| Eddie Karlsson | 5 |
| Peter Jahn | 4 |

## Referències

* ↑ «Nordic Meeting 2009, Quality Airport Hotel Arlanda, 3-4.10.2009» (en anglès). SVEMO.se, 04-10-2009. [Consulta: 15 gener 2011].
* ↑ «PM-Trial Salo 2024 / Champion 31.08.2024» (en finès). tulosarkisto.fi, 31-08-2024. [Consulta: 19 març 2025].
* «Nordic» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 octubre 2021].
# Campionat escandinau de trial

El Campionat escandinau de trial, també conegut com a Campionat nòrdic de trial, és una competició de trial a l'aire lliure reservada a pilots federats en algun dels quatre estats escandinaus. Hi participen, doncs, pilots de Dinamarca, Noruega, Suècia i Finlàndia.
L'edició del 2010 es disputà del 13 al 15 d'agost a Noruega i la del 2024, el 31 d'agost a Finlàndia.

## Llista de guanyadors

    A 1 de gener de 2025
| Temporada | Campió | Motocicleta |
| 1966 | Lars Sellman | Husqvarna |
| 1967 | Roland Björk | Bultaco |
| 1968 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1969 | Tuomo Välisalo | Bultaco |
| 1970 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1971 | Benny Sellman | Montesa |
| 1972 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1973 | Bo Nilsson | OSSA |
| 1974 | Hans Bengtsson | OSSA |
| 1975 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1976 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1977 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1978 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1979 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1980 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1981 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1982 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1983 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1984 | Jonny Andersson | Yamaha |
| 1985 | Martin Karlsson | Beta |
| 1986 | Mika Oksanen | Yamaha |
| 1987 | Urban Lindholm | Yamaha |
| 1988 | Tommi Ahvala | Aprilia |
| 1989 | Peter Jahn | Beta |
| 1990 | Peter Jahn | Beta |
| 1991 | Peter Jahn | Beta |
| 1992 | Peter Jahn | Gas Gas |
| 1993 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1994 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1995 | Tommi Ahvala | Fantic |
| 1996 | Jussi Haapanen | Beta |
| 1997 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1998 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1999 - 2000: No disputat |||
| 2001 | Anders Nilsson | Gas Gas |
| 2002 | Tommy Börjesson | Gas Gas |
| 2003 | Jonas Riedel | Gas Gas |
| 2004 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2005 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2006 | Henri Himmanen | Sherco |
| 2007 | Anders Nilsson | Montesa |
| 2008 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2009 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2010 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2011 | Mardon Moi | Beta |
| 2012 | Ib Andersen | Gas Gas |
| 2013 | Eddie Karlsson | JTG |
| 2014 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2015 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2016 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2017 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2018 | Håkon Pedersen | Gas Gas |
| 2019 | Sondre Haga | TRRS |
| 2020-2021: No disputat |||
| 2022 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |
| 2023 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |
| 2024 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |

## Estadístiques
### Campions amb més de 3 títols

    A 1 de gener de 2024
| Pilot | Títols |
| Yrjö Vesterinen | 7 |
| Joachim Hindren | 6 |
| Eddie Karlsson | 5 |
| Peter Jahn | 4 |

## Referències

* ↑ «Nordic Meeting 2009, Quality Airport Hotel Arlanda, 3-4.10.2009» (en anglès). SVEMO.se, 04-10-2009. [Consulta: 15 gener 2011].
* 1 2 «PM-Trial Salo 2024 / Champion 31.08.2024» (en finès). tulosarkisto.fi, 31-08-2024. [Consulta: 19 març 2025].
* «Nordic» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 octubre 2021].
# Campionat escandinau de trial

El Campionat escandinau de trial, també conegut com a Campionat nòrdic de trial, és una competició de trial a l'aire lliure reservada a pilots federats en algun dels quatre estats escandinaus. Hi participen, doncs, pilots de Dinamarca, Noruega, Suècia i Finlàndia.
L'edició del 2010 es disputà del 13 al 15 d'agost a Noruega i la del 2024, el 31 d'agost a Finlàndia.

## Llista de guanyadors

    A 1 de gener de 2025
| Temporada | Campió | Motocicleta |
| 1966 | Lars Sellman | Husqvarna |
| 1967 | Roland Björk | Bultaco |
| 1968 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1969 | Tuomo Välisalo | Bultaco |
| 1970 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1971 | Benny Sellman | Montesa |
| 1972 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1973 | Bo Nilsson | OSSA |
| 1974 | Hans Bengtsson | OSSA |
| 1975 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1976 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1977 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1978 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1979 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1980 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1981 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1982 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1983 | Ulf Karlson | Montesa |
| 1984 | Jonny Andersson | Yamaha |
| 1985 | Martin Karlsson | Beta |
| 1986 | Mika Oksanen | Yamaha |
| 1987 | Urban Lindholm | Yamaha |
| 1988 | Tommi Ahvala | Aprilia |
| 1989 | Peter Jahn | Beta |
| 1990 | Peter Jahn | Beta |
| 1991 | Peter Jahn | Beta |
| 1992 | Peter Jahn | Gas Gas |
| 1993 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1994 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1995 | Tommi Ahvala | Fantic |
| 1996 | Jussi Haapanen | Beta |
| 1997 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1998 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1999 - 2000: No disputat |||
| 2001 | Anders Nilsson | Gas Gas |
| 2002 | Tommy Börjesson | Gas Gas |
| 2003 | Jonas Riedel | Gas Gas |
| 2004 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2005 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2006 | Henri Himmanen | Sherco |
| 2007 | Anders Nilsson | Montesa |
| 2008 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2009 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2010 | Emil Gyllenhammar | Gas Gas |
| 2011 | Mardon Moi | Beta |
| 2012 | Ib Andersen | Gas Gas |
| 2013 | Eddie Karlsson | JTG |
| 2014 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2015 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2016 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2017 | Eddie Karlsson | Montesa |
| 2018 | Håkon Pedersen | Gas Gas |
| 2019 | Sondre Haga | TRRS |
| 2020-2021: No disputat |||
| 2022 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |
| 2023 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |
| 2024 | J.M. Vold Gunvaldsen | TRRS |

## Estadístiques
### Campions amb més de 3 títols

    A 1 de gener de 2025
| Pilot | Títols |
| Yrjö Vesterinen | 7 |
| Joachim Hindren | 6 |
| Eddie Karlsson | 5 |
| Peter Jahn | 4 |

## Referències

* ↑ «Nordic Meeting 2009, Quality Airport Hotel Arlanda, 3-4.10.2009» (en anglès). SVEMO.se, 04-10-2009. [Consulta: 15 gener 2011].
* 1 2 «PM-Trial Salo 2024 / Champion 31.08.2024» (en finès). tulosarkisto.fi, 31-08-2024. [Consulta: 19 març 2025].
* «Nordic» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 octubre 2021].