OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hug II d'Arborea

Hug II d'Arborea fou fill il·legítim de Marià III d'Arborea i de Paulesa de Serra (o de Lacon). El va succeir com a jutge d'Arborea entre el 1321 i el 1336.
Va encapçalar el partit català a Sardenya reconeixent el rei Jaume el Just com a senyor de l'illa, ja que n'havia rebut la investidura per part del Papa el 1297: Va col·laborar amb l'infant Alfons en la conquesta aragonesa de Sardenya durant la campanya de 1323-1324 contra la presència pisana a diverses places fortes i va declarar-se vassall del rei posant el jutjat d'Arborea sota la protecció de Catalunya-Aragó, però conservant el dret propi. Hug II reclamava un terç del Jutjat de Càller que els pisans no estaven disposats a cedir, i va passar a l'acció, vencent-los a la batalla de San Gavino, que es van replegar a Esglésies i Càller. Sota el seu consell els catalans van desembarcar a Golf de Palmas i es van unir a les tropes que assetjaven Esglésies; després va participar en la conquesta catalana de Castel di Castro el 15 de juny de 1324. Es va casar amb Beneta (morta vers el 1345) i va morir el 1336 de malaltia.
El domini creixent de la Corona d'Aragó a l'illa no fou ben rebut pels sards que reaccionaren revoltant-se sovint i participant en l'escenari general d'enfrontament entre la Corona d'Aragó i la República de Gènova pel control del comerç al Mediterrani occidental.
El va succeir el seu fill Pere III d'Arborea. Va tenir nou fills més: Marià IV d'Arborea qui succeí al seu germà Pere; Bonaventura (morta vers 1375, casada en primeres núpcies amb Pero de Xèrica i de Llúria); Francesc (canonge d'Urgell, mort després de 1342); Maria (morta el 1392, casada amb Guillem Galceran de Rocabertí); Joan (senyor de Bosa i Montacuto, que es va revoltar vers 1349 contra Marià IV d'Arborea, i fou empresonat el novembre d'aquell any morint en captiveri juntament amb el seu fill Pere vers 1375; estava casat amb Sibil·la de Montcada filla d'Otó II baró d'Aitona i de Teresa de Montcada de la casa de barons de Fraga); Nicolau (mort passat el 1370, canònic de Lleida el 1342, pare de Salvador casat amb Constança Cubell, i avi de Lleonard Cubell); Llorenç (fill natural legitimat el 1337); Angiolesa (morta després del 1335); i Preciosa (morta després de 1335).

## Referències

* 1 2 3 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 55
* ↑ Hayward, Fernand. Sardaigne terre de lumiere (en francès). Nouvelles Editions Latines, 1956, p.40.
# Halchita

Halchita (navaho Halchíítah) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 270 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Halchita tenia 270 habitants, 59 habitatges, i 55 famílies. La densitat de població era de 6,1 habitants per km².
Dels 59 habitatges en un 62,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 32,2% dones solteres, i en un 5,1% no eren unitats familiars. En el 5,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 45,2% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 11,9% de 45 a 60 i un 2,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 20 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 9.875 $ i la renda mediana per família de 9.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 63.750 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 6.124 $. Entorn del 50,7% de les famílies i el 46,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
Segons el cens dels Estats Units del 2010 el 98,15% són nadius americans i l'1,85% blancs.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Halchita». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Halchita». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jean-Claude Rivierre

Jean-Claude Rivierre (18 de juny de 1938 - 5 de gener de 2018) va ser un lingüista, investigador al Laboratori de Llengües i Civilitzacions de Tradició Oral (Lacito) del Centre Nacional de la Recerca Científica (CNRS), laboratori del qual fou director de 1991 a 1995.
Jean-Claude Rivierre és conegut pels seus treballs sobre les llengües de Nova Caledònia i estudis sobre les llengües oceàniques. Estava casat amb Françoise Ozanne-Rivierre, també especialista en les llengües canac.
Va començar la seva carrera sota la direcció d'André-Georges Haudricourt i ha publicat nombrosos treballs (gramàtiques, diccionaris, articles científics, reculls de literatura oral), en particular sobre les llengües paicî, cèmuhî, bwatoo, Nââ drubéa, numèè i kwényïï. També era particularment interessat en els fenòmens fonològics que portaven a l'aparició de tons (tonogènesi) en llengües inicialment no tonals.

## Obres

* Bensa, Alban, Jean-Claude Rivierre. 1982. Les Chemins de l'alliance : L'organisation sociale et ses représentations en Nouvelle-Calédonie (région de Touho – aire linguistique cèmuhî). Paris: Société d'Etudes linguistiques et anthropologiques de France. 586pp.
* Bensa, Alban, Jean-Claude Rivierre. 1995. Les filles du rocher Até : Contes et récits paicî (Collection Patrimoine kanak de la Nouvelle-Calédonie). Nouméa: ADCK. 490pp. ISBN 978-2705316938
* 1973. Phonologie comparée des dialectes de l'extrême-sud de la Nouvelle Calédonie. Société d'études linguistiques et anthropologiques de France. 206 pp.
* 1980. La langue de Touho: phonologie et grammaire du cḕmūhī̂ Nouvelle-Calédonie. Paris : Société d'Etudes linguistiques et anthropologiques de France.
* 1983. Dictionnaire paicî-français, suivi d'un lexique français-paicî. Paris : Société d'Etudes linguistiques et anthropologiques de France. 375 pp.
* Dictionnaire cèmuhî-français, suivi d'un lexique français-cèmuhî (en francès). Peeters Publishers, 1994, p. 543.
* Rivierre, Jean-Claude, Françoise Ozanne-Rivierre, Claire Moyse-Faurie. 1980. Mythes et contes de la Grande-Terre et des îles Loyauté (Nouvelle-Calédonie). LACITO-documents: Asie-Austronésie, vol. 3. Paris: SELAF. 223 pp.
* 2006. Le bwatoo et les dialectes de la région de Koné (Nouvelle-Calédonie). Paris-Leuven : Peeters (LCP 17). 502 p.

## Referències

* ↑ «Jean-Claude Rivierre». Laboratori de Llengües i Civilitzacions de Tradició Oral. Arxivat de l'original el 2018-01-09. [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ Trépied, Benoit. Une mairie dans la France coloniale. Koné, Nouvelle-Calédonie (1853-1977). Karthala Editions, 2010, p. 392.
* ↑ Isabelle Leblic. Vivre de la mer, vivre avec la terre... en pays kanak. Savoirs et techniques des pêcheurs kanak du sud de la Nouvelle-Calédonie. París: Société des océanistes, 2013, p. 283.
* ↑ Cf. Rivierre (1993; 2001)
# Mendon (Utah)

Mendon és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 898 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mendon tenia 898 habitants, 267 habitatges, i 233 famílies. La densitat de població era de 277,4 habitants per km².
Dels 267 habitatges en un 50,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,1% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 12,4% no eren unitats familiars. En l'11,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,9% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.563 $ i la renda mediana per família de 51.528 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.375 $ mentre que les dones 20.795 $. La renda per capita de la població era de 15.906 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mendon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mendon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# José Palanco Romero

José Palanco Romero (Talavera de la Reina, província de Toledo, 1889 - Granada 16 d'agost de 1936) fou un catedràtic d'Història a la Universitat de Granada, alcalde de Granada i parlamentari per Izquierda Republicana. Militant actiu del catolicisme social i un dels homes de confiança de Manuel Azaña, va ser assassinat en la matinada del 16 d'agost de 1936.

## Biografia

Catedràtic d'Història d'Espanya en la Universitat de Granada des de 1911, on va ocupar també els llocs de Vicerector (1922-1924) i Degà de la Facultat de Filosofia i Lletres (1930-1934). Fou regidor de l'Ajuntament Republicà de Granada d'abril de 1931 a desembre de 1933, i des de llavors alcalde de Granada. Estava casat amb Lola Burgos, pertanyent a una família de l'alta societat amb grans propietats rurals.
Va ser escollit Diputat de les Corts Constituents per la circumscripció de Granada, amb un paper molt actiu a les Corts Constituents i en els debats sobre la reforma agrària. A les eleccions generals de 1936 va ser candidat per Izquierda Republicana obtenint l'acta de diputat per Granada amb 99.005 vots. La votació va ser anul·lada per la Comissió d'Actes i repetida el 3 de maig obtenint 206 646 vots d'un total de 260.448. Pocs dies després del cop d'estat del 18 de juliol que va donar lloc a la guerra civil espanyola fou detingut pels sublevats, maltractat brutalment davant de la seva família, En la matinada del 16 d'agost fou afusellat en les tàpies del cementiri de San José de Granada.

## Fons de José Palanco Romero

La documentació ha romàs a casa dels descendents de la família Palanco fins a la seva donació a l'Arxiu de la Universitat de Granada, per part de la seva nora, realitzada per mediació d'alguns professors de la Facultat de Filosofia i Lletres.

## Referències

* ↑ Palanco · ELPAÍS.com
* 1 2 Luis, García Montero «Palanco». ElPais.com, 12-01-2008.
* ↑ Buscador Històric de Diputats
* ↑ Hugh Thomas (1976); Historia de la Guerra Civil Española, pág. 291
* ↑ Leandro Álvarez Rey (2009); Los Diputados por Andalucía de la Segunda República 1931-1939, pág. 86
* ↑ Fondo de José Palanco Romero - AUG

## Bibliografia

* Miguel Gómez Oliver: José Palanco Romero. La pasión por la Res Pública (Universitat de Granada). LIBRERIAS MARCIAL PONS: Detall del llibre: José Palanco Romero la pasión por la Res Publica
# Providence (Utah)

Providence és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 4.377 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Providence tenia 4.377 habitants, 1.240 habitatges, i 1.082 famílies. La densitat de població era de 597,2 habitants per km².
Dels 1.240 habitatges en un 50,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 79% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 12,7% no eren unitats familiars. En l'11,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,6% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 56.129 $ i la renda mitjana per família de 58.856 $. Els homes tenien una renda mitjana de 39.306 $ mentre que les dones 27.074 $. La renda per capita de la població era de 21.201 $. Entorn del 2,5% de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Providence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Providence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eleccions municipals de 2015 a Falset

Les eleccions municipals de 2015 a Falset van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 24 de maig de 2015 a Falset, al Priorat, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 11 regidors de l'Ajuntament de Falset.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és el municipi i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de Falset, en tenir 2.022 persones censades, l'hi correspon 11 regidors.

## Candidatures

El 28 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Reus va proclamar tres candidatures del municipi de Falset en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
| Partit polític | Llista de candidats |
| Esquerra Republicana de Catalunya-Acord Municipal (IpF-AM) | Llista |
| Convergència i Unió (CiU) | Llista |
| Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC-PM) | Llista |

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, Falset tenia una població de 2.838 habitants, dels quals 2.022 persones van ser cridades a votar en alguna de les 3 meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 76,0%, el qual cosa implica que un total de 1.536 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, Falset va registrar una xifra molt més alta, situant-se en 17,5 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Falset |
| Participació (14h) | 43,5% ( 9,3%) |
| Participació (18h) | 58,5% ( 9,0%) |
| Participació (20h) | 76,0% ( 4,4%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2015 | Cercador d'Informació i Documentació Oficials». Diputació de Barcelona. [Consulta: 17 juny 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 juny 2023].
# Xkhara

El mont Xkhara (en georgià: შხარა), 5 068 m, és el tercer cim més alt del Caucas i el punt més alt de Geòrgia. Es troba a la regió de Svaneti al llarg de la frontera amb Rússia, a 88 km al nord de la ciutat de Kutaisi, la segona ciutat de Geòrgia. El pic es troba a la part central de la cadena del Gran Caucas, al sud-est de l'Elbrús (la muntanya més alta d'Europa si es considera el Caucas com la frontera amb Àsia).
El cim va ser coronat per primer cop l'any 1888 pel muntanyenc britànic John Garford Cockin, acompanyat pels guies suïssos Ulrich Almer i Christian Roth. L'expedició va pujar per la ruta nord-est de la muntanya.

## Referències

* ↑ «Shkhara» (en anglès). Peakvisor. [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ «Shkhara» (en anglès). Summit Post. [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ «The exploration of the Caucasus (2 Volumes) - UWDC - UW-Madison Libraries». [Consulta: 31 juliol 2021].

## Enllaços externs

* L'Xkhara a elbrus.net Arxivat 2010-06-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Virus d'Epstein-Barr

El virus d'Epstein-Barr (EBV), també anomenat herpesvirus humà 4 (HHV-4), és un virus de la família herpesviridae (família que inclou el virus herpes simplex 1 i 2, i és un dels virus més comuns en els humans). L'EBV és la causa més gran de mononucleosi aguda infecciosa, síndrome comuna caracteritzada per febre, gola irritada, fatiga extrema i glàndules limfàtiques inflamades. La infecció pel virus Epstein-Barr es dona a tot el món.
Hi ha fortes proves que és la causa principal de malalties en el sistema immunitari com la dermatomiositis, el lupus eritematós sistèmic, l'artritis reumatoide, la síndrome de Sjögren i l'esclerosi múltiple. També està associat a diabetis mellitus del tipus 1. Altres malalties on està implicat són càncers i malaltia de Hodgkin, etc. La majoria de gent infectada amb EBV adquireix immunitat adaptativa.
El virus Epstein-Barr rep el nom dels seus descobridors M. Anthony Epstein i Yvonne Barr.

## Transmissió

Per a la seva transmissió el virus es transmet a través de la saliva on es manté actiu durant diverses hores. És per això que a la mononucleosi infecciosa també se la coneix com a la «malaltia del petó». El període d'incubació comprèn de 30 a 50 dies i també hi ha persones que no arriben a desenvolupar-ne els símptomes.

## Referències

* ↑ Bjornevik, Kjetil; Cortese, Marianna; Healy, Brian C.; Kuhle, Jens; Mina, Michael J. «Longitudinal analysis reveals high prevalence of Epstein-Barr virus associated with multiple sclerosis» (en anglès). Science, 21-01-2022. DOI: 10.1126/science.abj8222.
* ↑ Heinig, Matthias; Petretto, Enrico; Wallace, Chris; Bottolo, Leonardo; Rotival, Maxime «A trans-acting locus regulates an anti-viral expression network and type 1 diabetes risk» (en anglès). Nature, 467, 7314, 9-2010, pàg. 460–464. DOI: 10.1038/nature09386. ISSN: 1476-4687.
* ↑ «Researchers Find Further Evidence Linking Epstein-Barr Virus And Risk Of Multiple Sclerosis» (en anglès). Medical News Today.
* ↑ «Mononucleosis». Arxivat de l'original el 2009-10-28. [Consulta: 27 octubre 2009].
* ↑ M. A. Epstein, B. G. Achong, and Y. M. Barr: Virus particles in cultured lymphoblasts from Burkitt's lymphoma. The Lancet, March 28, 1964, 1: 702-703

## Enllaços externs

* Epstein-Barr Virus Center at Stanford University
* Epstein-Barr Virus: Implicated in Cancer Etiology in China, Impetus for a Vaccine Article in The Scientist 13(6):1, Mar. 15, 1999 (registration required) Arxivat 2000-07-08 a Wayback Machine.
* National (USA) Center for Infectious Diseases website on EBV
* Epstein Barr Virus Editor: Erle S. Robertson Department of Microbiology and the Abramson Comprehensive Cancer Center, University of Pennsylvania Medical School, Philadelphia, Pennsylvania 19104, USA
* International Association for Research on EBV Body that organizes the two-yearly EBV research meeting.
# Allium scorodoprasum

Allium scorodoprasum és una espècie de planta angiosperma perenne del gènere Allium, dins la família de les amaril·lidàcies.
És comestible, però es cultiva poques vegades.

## Descripció de la planta silvestre

Floreix de juny a agost. Els tèpals de les flors són de color purpuri o roses; els estams són interns (no sobresurten de les flors), les anteres són purpúries; bulbs amb la túnica externa purpúria o negrosa i amb bulbils laterals hemisfèrics purpuris o violacis. Les fulles fan de 15 a 20 cm x 0,4 a 1 cm i són àmpliament linears.

## Distribució

Aquesta espècie és nativa d'Europa i el llevant mediterrani, però no es troba present als Països Catalans. A l'obra Flora dels Països Catalans d'Oriol de Bolòs i Josep Vigo apareix citada com la subespècie rotundum, però avui dia ja no es reconeix la subespècie i hom la considera un sinònim de l'espècie Allium rotundum.

## Referències

* ↑ «Allium scorodoprasum» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ Growing Great Garlic, 2nd Edition, Filaree Productions, 1992, p. 7.
* ↑ Bolòs i Vigo, 2002, p. 105.
* ↑ «Allium scorodoprasum subsp. rotundum» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 23 abril 2023].

## Bibliografia

* Bolòs, Oriol; Vigo, Josep. Flora dels Països Catalans. vol. IV. Barcelona: Ed. Barcino., 2001. ISBN 84-7226-698-2.
# Cantó de Rabairac

El cantó de Rabairac és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Perigús. Té 13 municipis i el cap és Rabairac.

## Municipis

* Alamans
* Lu Borg dau Bòsc
* Chassanhas
* Combairencha e Espelucha
* Pitit Braçac
* Rabairac
* Sent Martin de Rabairac
* Sent Meard de Drona
* Sent Pardol de Drona
* Sent Suplesí de Romanhac
* Sieurac de Rabairac
* Vansens
* Vila Torrés

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1976- | Bernard Cazeau | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 8.433 | 8.129 | 8.075 | 7.970 | 8.371 | 8.361 | 8.736 |
# Llac Bosten

El llac Bosten (en xinès: 博|斯|騰|湖 Bó sīténg Hú) és un llac d'aigua dolça situat al nord-est de Korla a Xinjiang, Xina, en la prefectura autònoma de Bayin'gholin Mongol. Ocupa una superfície d'uns 1.000 km² (junt amb els petits llacs adjacents); és el llac més extens de Xinjiang i un dels llacs interiors d'aigua dolça més grans de la Xina. El llac Bosten rep les aigües d'una conca de drenatge de 56.000 km².
També rep els noms de Bosten, Bosten Hu, Bagrax-hu, Bagrasch-köl, Baghrasch köl, Bagratsch-kul, Bositeng Lake o Bositeng Hu. A partir d'aquest i cap a l'est es considera que comença el desert de Gobi. La seva fondària màxima és de 666 m. El riu Kaidu hi aporta el 83% de les seves entrades d'aigua.

## Vegeu també

* Llista de peixos del llac Bosten

## Referències

* 1 2 [«Seespiegelschwankungen des Bosten-Sees (alemany)». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 22 novembre 2010]. Seespiegelschwankungen des Bosten-Sees (alemany)]
* ↑ Mischke, S. «Holocene environmental fluctuations of Lake Bosten (Xinjiang, China) inferred from ostracods and stable isotopes». EGS - AGU - EUG Joint Assembly, Abstracts from the meeting held in Nice, France, abstract #6609. European Geosciences Union, 6-11 abril 2003. Bibcode: 2003EAEJA.....6609M [Consulta: 12 abril 2010].
# Can Carreres (Bigues)

Can Carreres és una de les masies històriques de l'antiga parròquia rural de Sant Mateu de Montbui, agregada ja d'antic al poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
És en el sector de ponent del terme, al nord-est del Puig Alt i al sud-oest del Turó de la Calcina, al costat nord de Can Viver i al nord-oest, una mica més lluny, de Can Ribes.
Actualment reconvertida en un selecte centre hoteler, que roman tancat des del 2008, les seves terres van donar pas a la urbanització del seu mateix nom, i a ponent seu hi ha la urbanització de la Pineda.

## Referències

* 1 2 «Can Carreres | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 5 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Can Carreres en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pnoepyga

Pnoepyga és l'únic gènere d'ocell, de la família Pnoepygidae, si bé era inclòs a la dels timàlids (Timaliidae).

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021), aquest gènere conté 5 espècies:
* Pnoepyga immaculata - escuat del Nepal.
* Pnoepyga pusilla - escuat menut.
* Pnoepyga albiventer - escuat ventreblanc.
* Pnoepyga mutica - escuat xinès.
* Pnoepyga formosana - escuat de Taiwan.