OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Immaculada Cerdà Sanchis

Immaculada Cerdà Sanchis (Algemesí, 17 de maig de 1965) és tècnica lingüística, filòloga i docent, acadèmica de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua. És tècnica lingüística de la Diputació de València des de 1990, i cap de la Unitat de Normalització Lingüística des de 2000.
Com a responsable d'aquesta Unitat efectua tasques d'assessorament, planificació i control del pressupost. Col·labora amb altres institucions com ara l'AVL, la Universitat de València, la Universitat Politècnica de València, la Conselleria de Cultura, l'Escola Superior d'Art i Disseny, entre d'altres.
Al març de l'any 2016 fon elegida acadèmica a l'AVL, i prengué possessió el 5 de juliol d'aquell any, sent juntament amb Carme Miquel, una de les tres úniques acadèmiques de la institució en aquell moment.
Al 2019 l'Ajuntament d'Algemesí li va concedir el seu Guardó d'Honor, que fou lliurat el 20 de gener, per la seua «dedicada defensa, promoció i dignificació del valencià en tots els àmbits».

## Referències

* 1 2 Senso Alzira, Carles. «Algemesí otorga el Guardó d'Honor a la filóloga, docente y académica Immaculada Cerdà» (en castellà). Levante, 01-12-2018. [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «La Acadèmia se queda a un paso de completar su renovación en un solo pleno» (en castellà). Levante-EMV, 12-03-2016. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ Ricós, F. «Los diez candidatos a la AVL, cortados por el patrón de la filología catalana». Las Provincias, 03-03-2016 [Consulta: 23 març 2017].
* 1 2 «Inmaculada Cerdá recibirá este año el Guardó d'Or». Levante-EMV, 08-01-2020. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Entrevista a Immaculada Cerdà i Carme Miquel, noves acadèmiques de la llengua». Revista Saó, 14-06-2016. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Cerdà Sanchis, Immaculada». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 19 març 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a la web de l'AVL Arxivat 2016-11-06 a Wayback Machine.
# Immaculada Cerdà Sanchis

Immaculada Cerdà Sanchis (Algemesí, 17 de maig de 1965) és tècnica lingüística, filòloga i docent, acadèmica de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua. És tècnica lingüística de la Diputació de València des de 1990, i cap de la Unitat de Normalització Lingüística des de 2000.
Com a responsable d'aquesta Unitat efectua tasques d'assessorament, planificació i control del pressupost. Col·labora amb altres institucions com ara l'AVL, la Universitat de València, la Universitat Politècnica de València, la Conselleria de Cultura, l'Escola Superior d'Art i Disseny, entre d'altres.
Al març de l'any 2016 fon elegida acadèmica a l'AVL, i prengué possessió el 5 de juliol d'aquell any, sent juntament amb Carme Miquel, una de les tres úniques acadèmiques de la institució en aquell moment.
Al 2019 l'Ajuntament d'Algemesí li va concedir el seu Guardó d'Honor, que fou lliurat el 20 de gener, per la seua «dedicada defensa, promoció i dignificació del valencià en tots els àmbits».

## Referències

* 1 2 Senso Alzira, Carles. «Algemesí otorga el Guardó d'Honor a la filóloga, docente y académica Immaculada Cerdà» (en castellà). Levante, 01-12-2018. [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «La Acadèmia se queda a un paso de completar su renovación en un solo pleno» (en castellà). Levante-EMV, 12-03-2016. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ Ricós, F. «Los diez candidatos a la AVL, cortados por el patrón de la filología catalana». Las Provincias, 03-03-2016 [Consulta: 23 març 2017].
* 1 2 «Inmaculada Cerdá recibirá este año el Guardó d'Or». Levante-EMV, 08-01-2020. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Entrevista a Immaculada Cerdà i Carme Miquel, noves acadèmiques de la llengua». Revista Saó, 14-06-2016. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Cerdà Sanchis, Immaculada». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 19 març 2025].
# Immaculada Cerdà Sanchis

Immaculada Cerdà Sanchis (Algemesí, 17 de maig de 1965) és tècnica lingüística, filòloga i docent, acadèmica de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
És tècnica lingüística de la Diputació de València des de 1990, i cap de la Unitat de Normalització Lingüística des de 2000. Com a responsable d'aquesta Unitat efectua tasques d'assessorament, planificació i control del pressupost. Col·labora amb altres institucions com ara l'AVL, la Universitat de València, la Universitat Politècnica de València, la Conselleria de Cultura, l'Escola Superior d'Art i Disseny, entre d'altres.
Al març de l'any 2016 fon elegida acadèmica a l'AVL, i prengué possessió el 5 de juliol d'aquell any, sent juntament amb Carme Miquel, una de les tres úniques acadèmiques de la institució en aquell moment. Al 2019 l'Ajuntament d'Algemesí li va concedir el seu Guardó d'Honor, que fou lliurat el 20 de gener, per la seua «dedicada defensa, promoció i dignificació del valencià en tots els àmbits».

## Referències

* 1 2 Senso Alzira, Carles. «Algemesí otorga el Guardó d'Honor a la filóloga, docente y académica Immaculada Cerdà» (en castellà). Levante, 01-12-2018. [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «La Acadèmia se queda a un paso de completar su renovación en un solo pleno» (en castellà). Levante-EMV, 12-03-2016. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ Ricós, F. «Los diez candidatos a la AVL, cortados por el patrón de la filología catalana». Las Provincias, 03-03-2016 [Consulta: 23 març 2017].
* 1 2 «Inmaculada Cerdá recibirá este año el Guardó d'Or». Levante-EMV, 08-01-2020. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Entrevista a Immaculada Cerdà i Carme Miquel, noves acadèmiques de la llengua». Revista Saó, 14-06-2016. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Cerdà Sanchis, Immaculada». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 19 març 2025].
# Phaethornis

Phaethornis és un gènere d'ocells de la subfamília dels fetornitins (Phaethorthinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae). Aquests colibrís habiten gran part de la ecozona neotropical.

## Llista d'espècies

Se n'han descrit 27 espècies dins aquest gènere:
* colibrí ermità amazònic (Phaethornis superciliosus).
* colibrí ermità barbablanc (Phaethornis hispidus).
* colibrí ermità bec d'agulla (Phaethornis philippii).
* colibrí ermità becgròs (Phaethornis malaris).
* colibrí ermità becllarg (Phaethornis longirostris), inclou el colibrí ermità de l'Equador.
* colibrí ermità d'Aguste (Phaethornis augusti).
* colibrí ermità de Bourcier (Phaethornis bourcieri).
* colibrí ermità de Koepcke (Phaethornis koepckeae).
* colibrí ermità de Mèxic (Phaethornis mexicanus).
* colibrí ermità de Natterer (Phaethornis nattereri).
* colibrí ermità de Stuart (Phaethornis stuarti).
* colibrí ermità de ventre lleonat (Phaethornis syrmatophorus).
* colibrí ermità de Yaruqui (Phaethornis yaruqui).
* colibrí ermità del Planalto (Phaethornis pretrei).
* colibrí ermità del Tapajós (Phaethornis aethopygus).
* colibrí ermità escatós (Phaethornis eurynome).
* colibrí ermità gorjaestriat (Phaethornis striigularis).
* colibrí ermità gorjafosc (Phaethornis squalidus).
* colibrí ermità gorjagrís (Phaethornis griseogularis), inclou el colibrí ermità del Porculla.
* colibrí ermità gorjanegre (Phaethornis atrimentalis).
* colibrí ermità menut (Phaethornis longuemareus).
* colibrí ermità nan (Phaethornis idaliae).
* colibrí ermità ocraci (Phaethornis subochraceus).
* colibrí ermità rogenc (Phaethornis ruber).
* colibrí ermità ventreblanc (Phaethornis rupurumii).
* colibrí ermità ventreclar (Phaethornis anthophilus).
* colibrí ermità verd (Phaethornis guy).

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 19 març 2025].
# Immaculada Cerdà Sanchis

Immaculada Cerdà Sanchis (Algemesí, 17 de maig de 1965) és tècnica lingüística, filòloga i docent, acadèmica de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
És tècnica lingüística de la Diputació de València des de 1990, i cap de la Unitat de Normalització Lingüística des de 2000. Com a responsable d'aquesta Unitat efectua tasques d'assessorament, planificació i control del pressupost. Col·labora amb altres institucions com ara l'AVL, la Universitat de València, la Universitat Politècnica de València, la Conselleria de Cultura, l'Escola Superior d'Art i Disseny, entre d'altres.
Al març de l'any 2016 fou elegida acadèmica a l'AVL, i prengué possessió el 5 de juliol d'aquell any, sent juntament amb Carme Miquel, una de les tres úniques acadèmiques de la institució en aquell moment. Al 2019 l'Ajuntament d'Algemesí li va concedir el seu Guardó d'Honor, que fou lliurat el 20 de gener, per la seua «dedicada defensa, promoció i dignificació del valencià en tots els àmbits».

## Referències

* 1 2 Senso Alzira, Carles. «Algemesí otorga el Guardó d'Honor a la filóloga, docente y académica Immaculada Cerdà» (en castellà). Levante, 01-12-2018. [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «La Acadèmia se queda a un paso de completar su renovación en un solo pleno» (en castellà). Levante-EMV, 12-03-2016. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ Ricós, F. «Los diez candidatos a la AVL, cortados por el patrón de la filología catalana». Las Provincias, 03-03-2016 [Consulta: 23 març 2017].
* 1 2 «Inmaculada Cerdá recibirá este año el Guardó d'Or». Levante-EMV, 08-01-2020. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Entrevista a Immaculada Cerdà i Carme Miquel, noves acadèmiques de la llengua». Revista Saó, 14-06-2016. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ «Cerdà Sanchis, Immaculada». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 19 març 2025].
# Bosc Vertical CaixaForum

El Bosc Vertical CaixaForum és un jardí vertical situat a la mitgera del Palau de la Metal·lúrgia, a l'avinguda de Francesc Ferrer i Guàrdia, 2-4 de Barcelona.
Va ser inaugurat el 13 d'abril del 2023, promogut per la Fundació La Caixa en col·laboració amb la Fira de Barcelona i l'Ajuntament de Barcelona, per a celebrar el 20è aniversari del centre cultural CaixaForum Barcelona, situat al costat.
El jardí cobreix la paret mitgera que va quedar al descobert el 2014 en ser enderrocat l'antic restaurant La Pèrgola. Té una longitud de 50 m i una alçada de 12 m, ocupant una superfície de 535 m², amb 19.000 plantes i una desena d'arbres, entre ells una olivera, un garrofer, un magraner, un salze i dos pollancres. La instal·lació vegetal està subjectada per una gran estructura autoportant d'acer galvanitzat, amb plantació sobre llana de roca. La base dels arbres són unes grans jardineres penjades en forma d'escultura que reprodueixen el subsol amb les arrels, explicant així la formació geològica dels penya-segats de Montjuïc. El sistema de reg disposa de 13 dipòsits amb 2.000 litres de capacitat cadascun, que aprofiten l'aigua de la pluja i poden cobrir un mes de reg a l'estiu i tres mesos a l'hivern.

## Referències

* ↑ «Barcelona ja té el primer bosc vertical amb arbres en suspensió». Betevé, 13-04-2023.
* 1 2 Palmer, Jordi «CaixaForum Barcelona instal·larà el primer bosc vertical amb arbres en suspensió». El Nacional, 16-05-2022.
* 1 2 «Neix al CaixaForum el primer bosc vertical de Barcelona». 3Cat, 13-04-2023.
# Xavier Aldekoa

Xavier Aldekoa (Barcelona, 24 d'abril de 1981) és un periodista català, especialitzat en temes africans. És un dels cofundadors de la Revista 5w, i de la productora social independent Muzungu, i treballa com a corresponsal africà per La Vanguardia i per a altres mitjans.
Llicenciat en periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona, amb poc més de vint anys Aldekoa va viatjar per primera vegada al continent africà i poc després es va establir a Johannesburg. En els últims anys ha cobert múltiples conflictes i temes socials a Somàlia, Sierra Leone, República Democràtica del Congo, Angola, Sudan del Sud, Mali i més de 35 països africans. Des de l'any 2009 és corresponsal de La Vanguardia a l'Àfrica i realitza reportatges de televisió per a diferents mitjans. Al novembre de 2014 va publicar el seu primer llibre, Océano África (Editorial Península). El desembre del 2016 va guanyar el I premi Revbela de Comunicació, atorgat per la fundació Araganuey de Santiago de Compostel·la.

## Llibres

* Oceà Àfrica (Ara Llibres, 2017)
* Fills del Nil (Ara llibres, 2017)
* Indestructibles (Grup 62, 2019)
* Quixot al Congo (Grup 62, 2023)
* África redonda. Un viaje por el continente a través del deporte (Planeta, 2025)

## Documentals

* Tras los pasos de Mandela (52’)
* El derbi de Sudáfrica (52’).
* RD Congo, un país en tinieblas (24’)
* Tensión en el subsuelo (24’)

## Referències

* ↑ «La revista 5W presenta su segundo número anual de crónicas internacionales». La Vanguardia.
* ↑ «Xavier Aldekoa, ‘Océano África’ sin tópicos ni dramatizaciones» (en castellà). [Consulta: 6 abril 2017].
* ↑ Grimaldi, Alberto «Xavier Aldekoa, periodistaː "El populismo ve a un agresor en el inmigrante y es la víctima"». Diario de Sevilla, 07-05-2019 [Consulta: 10 abril 2020].
* 1 2 «Xavier Aldekoa gana el I premio Revbela de Comunicación». La Vanguardia.
* ↑ «Una sèrie de reportatges de Xavier Aldekoa per a La Vanguardia guanyen l’Ortega y Gasset». Comunicació21, 22-02-2023. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «Els matins - Xavier Aldekoa: "Ruanda i Uganda roben i espolien els recursos minerals del Congo" - 3Cat». CCMA, 04-02-2025. [Consulta: 19 març 2025].
* ↑ «Xavier Aldekoa». web. Kosmopolis 2015 (CCCB). [Consulta: 5 novembre 2015].
* ↑ «La Sotana 366 amb Xavier Aldekoa», 19-03-2025. [Consulta: 19 març 2025].
# Boroqul

Boroqul fou un general mongol de Genguis Kan.
Quan Genguis Kan ja havia estat proclamat dels mongols (ho fou el 1194), però encara era vassall de Wang Khan dels kerait, hi va haver una guerra entre naimans i kerait. En la part final de la lluita els naiman van envair el país kerait, i Djagambu (germà de Wang khan) i Ilqa Sangun (fill de Wang Khan) van haver de fugir. Wang va cridar en ajut a Genguis Kan que li va enviar els seus «quatre grans guerrers» (dorben kulu'ud) és a dir a Bo'ortchu, Muqali, Boroqul i Tchila'un, que van salvar al darrer moment a Sangun, van expulsar els naiman de les terres kerait i van recuperar el bestiar agafat pels naiman. Qassar, germà de Genguis Kan, va acabar la campanya amb una gran victòria sobre els naiman.
El 1203 es va produir la ruptura entre mongols propis i kerait. Els keraits i els seus aliats van iniciar un atac, i Genguis Kan es va retirar a la serralada de Maooundur i després cap a la muntanya Alan o Nga-lan, contrafort de la cadena del Khingan, prop del naixement del Khalkha-gol. La batalla decisiva es va produir poc després i la superioritat numèrica dels kerait va obligar a Genguis Kan a retirar-se en arribar la nit i poc després se li van unir les forces que dirigien el seu fill Ogodai (que va ser ferit) i els seus lloctinents Bo'ortchu i Boroqul. Genguis va iniciar la retirada seguint el Khalkha-gol.

## Referències

* ↑ Rashid al-Din l'anomena Khalaldjin-alt
* ↑ de fet primer va seguir pel actual Olkhui, que surt de les muntanyes Khingan i desaigua a un petit llac cel Gobi oriental, i després pel Khalkha-gol
# Vrbaïta

La vrbaïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de Karl Vrba (1845-1922), professor de mineralogia de la Universitat Carolina de Praga, a la República Txeca.

## Característiques

La vrbaïta és una sulfosal de fórmula química Tl₄Hg₃Sb₂As₈S$_{20}$. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vrbaïta pertany a «02.HF: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb SnS i unitats d'estructura de l'arquetip PbS» juntament amb els següents minerals: cilindrita, franckeïta, incaïta, levyclaudita, potosiïta, coiraïta, abramovita i lengenbachita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1912 al dipòsit d'Àlxar, a Roszdan, a Macedònia del Nord. També ha estat trobada al complex intrusiu d'Ilímaussaq (Grenlàndia), a la mina Yunosawa (prefectura d'Aomori, Japó), al mont Beshtau (Piatigorsk, Rússia) i a la prospecció de tal·li de Lookout Pass (Utah, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Vrbaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 febrer 2017].
# Picotpaulita

La picotpaulita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor del mineralogista francès Paul Picot (n. 1931), del Bureau de Recherches Géologiques et Miniéres (BRGM), a Orleans, França.

## Característiques

La picotpaulita és un sulfur de fórmula química TlFe₂S₃. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la picotpaulita pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: coloradoïta, hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, lenaïta, mooihoekita, putoranita, roquesita, talnakhita, laforêtita, černýita, ferrokesterita, hocartita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, pirquitasita, estannita, estannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, estibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, vinciennita, morozeviczita, catamarcaïta, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita, empressita i muthmannita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'Àlxar, situat a la localitat de Rožden, a Kavadarci (Macedònia del Nord). També ha estat descrita a la propera Crven Dol, així com a la pedrera Lengenbach (Valais, Suïssa) i al dipòsit de tal·li i arsènic de Nanhua (Yunnan, República Popular de la Xina).

## Referències

* ↑ «Picotpaulite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 gener 2021].
# Virgilina

Virgilina és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 159 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Virgilina tenia 159 habitants, 76 habitatges, i 43 famílies. La densitat de població era de 99 habitants per km².
Dels 76 habitatges en un 15,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,1% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 43,4% no eren unitats familiars. En el 43,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,9% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 26,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.333 $ i la renda mediana per família de 43.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.625 $ mentre que les dones 28.125 $. La renda per capita de la població era de 17.337 $. Cap de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Virgilina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Virgilina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Ahtanum

Ahtanum és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 4.181 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ahtanum tenia 4.181 habitants, 1.467 habitatges, i 1.150 famílies. La densitat de població era de 166,8 habitants per km².
Dels 1.467 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,1% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 16,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 26,6% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.352 $ i la renda mediana per família de 53.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.897 $ mentre que les dones 23.209 $. La renda per capita de la població era de 19.677 $. Aproximadament el 4,5% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ahtanum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ahtanum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Artondale

Artondale és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'Estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 8.630 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Artondale tenia 8.630 habitants, 3.006 habitatges, i 2.522 famílies. La densitat de població era de 330,2 habitants per km².
Dels 3.006 habitatges en un 44,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,8% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 16,1% no eren unitats familiars. En el 13% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 28,5% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.500 $ i la renda mediana per família de 66.533 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.261 $ mentre que les dones 35.992 $. La renda per capita de la població era de 25.539 $. Aproximadament l'1,3% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Artondale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Artondale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].