OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Economia de la República de la Xina

La República de la Xina (Taiwan) té una economia de mercat dinàmica amb reduïda intervenció del govern en les inversions i en el comerç exterior. Seguint aquesta tendència, bancs i empreses estatals van ser privatitzats.

## Referències

* ↑ CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2018-01-28. [Consulta: 4 abril 2013].
# Illes dels Països Catalans

Les illes dels Països Catalans són una trentena d'illes ubicades a la mar Mediterrània dins el territori marítim de Catalunya, Balears i València. Les illes amb més superfície i població es troben a l'arxipèlag balear, entre les quals cal destacar Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera.
| Localització | Localització | Localització | Topònim | km² |
| Catalunya | Catalunya Nord | El Barcarès i Leucata | l'Illa | 6,700 |
| Catalunya | Girona | El Port de la Selva | Illa de Cap de Bol | 0,004 |
| Catalunya | Girona | Cadaqués | S'Encalladora | 0,055 |
| Catalunya | Girona | Cadaqués | Massa d'Oros | 0,007 |
| Catalunya | Girona | Cadaqués | Portlligat | 0,084 |
| Catalunya | Girona | Cadaqués | S'Arenella | 0,025 |
| Catalunya | Girona | Llançà | Castellar | 0,022 |
| Catalunya | Girona | Torroella de Montgrí | Illot de Cala Ferriol | 0,002 |
| Catalunya | Girona | L'Estartit | Medes | 0,220 |
| Catalunya | Girona | Palamós | Formigues | 0,018 |
| Catalunya | Tarragona | Sant Jaume d'Enveja | Buda | 10,000 |
| Balears | Eivissa | diversos | Eivissa | 571,040 |
| Balears | Formentera | Formentera | Formentera | 83,200 |
| Balears | Formentera | Formentera | S'Espalmador | 1,370 |
| Balears | Mallorca | diversos | Mallorca | 3.620,420 |
| Balears | Mallorca | Andratx | Dragonera | 2,520 |
| Balears | Mallorca | Palma | Cabrera | 11,530 |
| Balears | Menorca | diversos | Menorca | 694,390 |
| Balears | Menorca | Es Mercadal | Tosqueta | 0,055 |
| Balears | Menorca | Es Migjorn Gran | Binicodrell | 0,004 |
| Balears | Menorca | Maó | Colom | 0,580 |
| Balears | Menorca | Maó | Illa del Rei | 0,044 |
| Balears | Menorca | Sant Lluís | Aire | 0,340 |
| País Valencià | Alacant | Alacant | Tabarca | 0,403 |
| País Valencià | Alacant | Benidorm | Benidorm | 0,072 |
| País Valencià | Alacant | Xàbia | Illa del Descobridor | 0,025 |
| País Valencià | Alacant | Xàbia | Illa del Portitxol | 0,083 |
| País Valencià | Castelló | Castelló de la Plana | Columbretes | 0,190 |
# Paradella de canyissar

La paradella de canyissar (Rumex hydrolapathum) és una de les espècies de plantes herbàcies perennes del gènere Rumex. Aquesta en particular és hidròfita.

## Particularitats

Són natives dels canyissars dels aiguamolls i dels bancs d'Europa i d'Àsia Occidental, és a dir, tenen una distribució eurosiberiana. És el més alt del seu gènere, amb tiges de flors d'una alçada d'1,5-2 m, la seua grandària és d'uns 1-3 metres en total.
La seua floració es dona de juny a setembre. Les flors estan disposades en els verticils de densos raïms ramificats al final de les tiges. Com la majoria de les paradelles, les flors són roges al final de l'estiu, però s'enfosquiran, quan les llavors maduren.
Fregar-se les fulles d'agrella per la pell pot alleujar el dolor d'ortigues urticants. A més té el seu propi escarabat, Gastrophysa viridula, així com un curculiònid de color roig brillant, Apion miniatum.

## Referències

* http://www.floragavarres.net/rumex-hydrolapathum-huds%5BEnllaç+no+actiu%5D
* http://www.plantpress.com/wildlife/o842-waterdock.php Arxivat 2009-07-06 a Wayback Machine.
# Economia de Turquia

La dinàmica economia de Turquia és una barreja d'un sector serveis, i una indústria moderna. El país té un sector privat fort i en ràpid desenvolupament, així i tot l'estat té forta participació en la indústria bàsica, als bancs, en el transport i en les telecomunicacions. Turquia té el 19è PIB nominal més gran del món i el 13è PIB per paritat del poder adquisitiu. El país es troba entre els principals productors mundials de productes agrícoles; tèxtils; vehicles de motor, equips de transport; materials de construcció; electrònica de consum i electrodomèstics (vegeu els capítols relacionats més endavant).
Aproximadament 1,2 milió de turcs treballen en l'exterior. El 2018, Turquia va passar per una crisi de divises i deutes, caracteritzada per la lira turca (TRY) que va caure en el valor, la inflació elevada, l'augment dels costos d'endeutament i, per conseqüència, els incidents de préstecs. La crisi va ser causada per l'excés de dèficit de compte corrent de l'economia turca i el deute en moneda estrangera, en combinació amb el creixent autoritarisme del Partit de Justícia i Desenvolupament governant i les idees poc ortodoxes del president Erdoğan sobre la política de tipus d'interès.

## Sectors

El principal sector industrial és el tèxtil i de vestuari, el qual respon per 1/3 de les ocupacions industrials. L'enfronta la concurrència internacional i els sistemes de quotes. No obstant això, altres sectors, com l'automobilístic i l'electrònic, estan creixent en importància en el conjunt d'exportacions turques.
Els sectors serveis i industrial de l'economia turca estan modernitzant ràpidament, però la seva agricultura tradicional encara és responsable del 30% del producte interior brut. El país es troba entre els principals productors mundials de productes agrícoles, tèxtils, vehicles de motor, vaixells i altres equips de transport, electrònica i artefactes per a la llar. L'economia dinàmica de Turquia és una barreja complexa d'indústria moderna, agricultura tradicional. Posseeix un sector privat en estat de creixement ràpid i estable i l'Estat té un paper bàsic en la indústria, activitats bancàries, transport i comunicacions. La indústria més important de Turquia i el seu principal producte d'exportació són les seves teles i robes.

## Vegeu també

* Indústria de l'automòbil a Turquia
* Aerolinees turques

## Referències

* 1 2 3 4 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2017-07-02. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «World Economic Outlook Database, October 2019». FMI.
* ↑ Elliott, Larry. «How serious is Turkey's lira crisis and what are the implications?» (en anglès). The Guardian, 13-08-2018. [Consulta: 19 abril 2020].
# Escut del Iemen

L'escut del Iemen fou adoptat el 22 de maig de 1990.

## Descripció

Es tracta d'una àguila d'or amb les ales esteses que té damunt el pit un escut d'argent on es representa una planta de cafè al natural damunt una presa d'or (en al·lusió a la presa de Marib), sota la qual hi ha un llac format per quatre faixes ondades d'atzur i tres d'argent alternades.
L'àguila sosté amb les urpes una cinta d'or que conté una inscripció en àrab amb el nom oficial de l'Estat: الجمهورية اليمنية (al-Jumhūriyya al-Yamaniyya, «República del Iemen»). Al voltant, dues banderes nacionals passades en sautor.

## Escuts històrics

De 1945 a 1990 el Iemen va estar dividit en dos estats, el Iemen del Nord i el Iemen del Sud (abans, Federació d'Aràbia del Sud). El Iemen del Nord tenia un escut molt similar a l'utilitzat actualment per la República del Iemen, amb l'àguila d'argent, i l'escut d'armes que duia l'àguila al pit té semblances amb el que feia servir l'antic regne mutawakilita (1918-1962). El Iemen del Sud tenia un escut similar al d'Egipte i l'Iraq —i, antigament, Síria i Líbia—, amb l'Àguila de Saladí.
* Federació d'Aràbia del Sud, 1962-1967
* Iemen del Sud (República Popular del Iemen del Sud), 1967-1970
* Iemen del Sud (República Democràtica Popular del Iemen) 1970-1990

## Vegeu també

* Bandera del Iemen

## Enllaços externs

* Flags of the World – Iemen (anglès)
* Hubert Herald – Història de l'escut (neerlandès) (anglès)
# Carnació

La carnació és, en heràldica, l'esmalt neutre que vol representar el color natural de la pell del cos humà.
Actualment, en el món de l'heràldica se'n desaconsella l'ús.
En el sistema hexadecimal, és el color #FEC3AC.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.93. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 26 novembre 2014].
# Pòssum comú

El pòssum comú (Trichosurus vulpecula) és una espècie de diprotodont de la família dels falangèrids. És originari d'Austràlia i fou introduït a Nova Zelanda a mitjans del segle xix. Els seus hàbitats naturals són els boscos secs d'eucaliptus i altres tipus de boscos. Es tracta d'un nocturn i majoritàriament arborícola. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Entrada «Trichosurus vulpecula» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 50. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ «Trichosurus vulpecula» (en anglès), 2015. [Consulta: 5 gener 2020].
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Reducció de Clemmensen

La reducció Clemmensen és una reacció química en la qual es redueix una cetona o aldehid a un alcà en medi àcid i utilitzant una amalgama de zinc i mercuri. El seu nom prové del químic americà Erik Christian Clemmensen.

## Bibliografia

* Vollhardt, Peter C.; Schore, Neil E. (1996). «Ataque electrófilo sobre derivados del benceno». En W.H. Freeman and Co. Química Orgánica (2a edició). p. 622.

## Vegeu també

* Reducció de Wolff-Kishner
# Partit Socialista Francès (1902)

El Partit Socialista Francès (PSF) era un antic partit polític francès (1902-1905) d'esquerres que defensava el reformisme social, dirigit per Jean Jaurès i que va constituir una etapa a la reunificació dels socialistes francesos a la Segona Internacional de 1905.
El PSF es va crear l'any 1902 a Tours per fusió de la Federació dels Treballadors Socialistes de França (FTSF), dirigida per Paul Brousse; del Partit Obrer Socialista Revolucionari (POSR), de Jean Allemane; i alguns socialistes independents entre els quals es trobava Jean Jaurès.
Jean Jaurès es va encarregar de dirigir el partit, que defendia un socialisme més aviat reformista. De vegades, per distingir aquest partit del de Guesde o del partit socialista actual, es parla de "partit socialista de França de Jaurès".
L'any 1905 es fusiona amb el Partit Socialista de França (guesdista) per donar el SFIO, un partit que reagrupa els socialistes francesos fins a la Segona Guerra Mundial i que, després d'un període d'escissions i de decadència, François Mitterrand reagrupa entre 1965 i 1969 amb altres forces d'esquerres per donar l'actual Partit Socialista Francès (PS), la primera secretària del qual, actualment, és Martine Aubry.
# Ingilberga

Ingilberga (Vic, 976 - 26 de març del 1049) fou l'última abadessa del Monestir de Sant Joan de les Abadesses.

## Biografia

Va ser l'última abadessa de Sant Joan de les Abadesses, monestir que va fundar el 887 Guifré el Pilós per a la seva filla Emma. Ingilberga ocupà el càrrec entre el 996 i el 1017. Sembla que el seu pare, Oliba Cabreta, penedit de les disbauxes que havia comès al llarg de la seva vida, ho va deixar tot preparat perquè la seva filla il·legítima, que havia tingut amb la muller d’Ermemir, vicari del castell de Besora, entrés a Sant Joan. En assumir el càrrec, amb 20 anys, substituïa l'abadessa Fredeburga. El seu dot va ser l’alou de Tellet, al Vallespir.
L'ambició política i expansionista de Bernat Tallaferro, el germanastre per part de pare, que aspirava a tenir una diòcesi dins dels seus territoris, actuà fins al punt de fer fora les monges. Tot aprofitant els rumors que corrien, certs o no, sobre la falta de moralitat de les religioses, en general, i de la seva abadessa, en particular, va cercar tota mena d'ajuts per foragitar-les.
L'escàndol arribà a Roma, i Benet VIII instà Ingilberga a presentar-s'hi per respondre les acusacions de les quals era objecte. No ho va fer i va ser declarada en rebel·lia. El 26 de gener de 1017 apareix una butlla en què es determina l'expulsió de les monges de Sant Joan i l'ocupació per monjos aquisgranesos. La comunitat femenina fou repartida entre els monestirs de Sant Pere de les Puel·les de Barcelona i el de Sant Daniel de Girona. Ingilberga es va retirar a Vic, on va morir. Al necrologi del monestir de Sant Joan en va quedar constància: «El dia 7è abans de les calendes d’abril, al palau episcopal de Vic morí Ingilberga, de bon record, abadessa del monestir. Insigne en virtuts, suportà pacientment la persecució a causa de la justícia».
I Tallaferro va adquirir la jurisdicció del monestir.

## Referències

* 1 2 3 Julio Giménez, Teresa. «Biografia n.431: Ingilberga». Diccionari biogràfic de dones. Xarxa Vives d'Universitats (CC-BY-SA via OTRS), 28-09-2010. [Consulta: 19 febrer 2022].
* 1 2 3 Latorre, Lluïsa. «Món en femení: Ingilberga, abadessa de Sant Joan». lluïsalatorre, 05-07-2023. [Consulta: gener 2024].
* ↑ Maideu i Puig, Eudald «Les abadesses de Sant Joan. Una greu problemàtica sexual com a fet històric». C.E.C.R. Annals 1992-93. Aportacions i Estudis, pàg. 163-189.
* ↑ Julio Giménez, Teresa. Catalanes del IX al XIX. Vic: Eumo, 2010, p. 27. ISBN 9788497663830.
* ↑ Roca i Costa, Maria Carme. Abadesses i priores a la Catalunya medieval. Barcelona: Base, S.A., octubre de 2014, p. 52. ISBN 9788416166220.
# Nova Democràcia (Suècia)

Nova Democràcia (suec Ny Demokrati) fou un partit polític suec d'extrema dreta, que a les eleccions legislatives sueques de 1991 va tenir representació parlamentària. Fou fundat a Skara el 4 de febrer de 1991 per Ian Wachtmeister i Bert Karlsson. El partit va presentar amb èxit una campanya electoral al Parlament suec el mateix hivern un programa de reforma econòmica i de restricció de la immigració, sobre una base més financera que no pas cultural. La seva política econòmica destaca la importància de l'esperit empresarial i la reducció de la burocràcia, es percep generalment com a centredreta.
Encara que fou fundat només mig any abans de les eleccions, Nova Democràcia va guanyar ràpidament suport polític a les enquestes. Ian Wachtmeister i Bert Karlsson va fer una campanya inusual, coneguda per parlar mentre bevien cervesa. Durant l'estiu del 1991, alguns sondejos d'opinió van donar més del 10% de suport al partit. En el dia de les eleccions, va rebre el 6% de la votació nacional. En el transcurs d'una nit electoral, Bengt Westerberg, el líder del Partit Popular Liberal, va sortir de l'estudi en protesta contra la política d'immigració de Nova Democràcia quan Ian Wachtmeister es va unir al programa.
Al Parlament va donar suport amb freqüència la coalició de quatre partits liberal-conservadors liderada per Carl Bildt, que va acceptar a contracor el seu suport. A les eleccions de 1994 no va rebre prou vots per a tenir la representació parlamentària. Posteriorment l'organització es va veure marcada per les lluites internes pel poder pel control de part de fons i ràpidament van caure en el caos, almenys a nivell nacional.
Abans de les eleccions de 1998 va fundar la secció juvenil Ny Ungdom (Nova Joventut). Mai no va obtenir cap importància. El partit deixà d'existir el 25 de febrer de 2000, quan fou declarat en fallida.
# Ingrid Østervold Stenevik

Ingrid Østervold Stenevik (25 de setembre de 1994) és una futbolista noruega que juga de defensa a l'SK Brann Kvinner.

## Referències

* ↑ Simonsen, Caroline. «Ingrid Stenevik hjelper rusmisbrukere samtidig som hun jakter landslagsdrømmen». [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ Wiik, Sindre. «(+) Sjokkovergang». [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ «Arna-Bjørnar-kapteinen vasker klærne for Brann-spiller». [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ Lundsør, Einar. «Sandviken blir første Toppserie-klubb med gatelag». [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ https://fifpro.org/es/apoyar-a-los-y-las-futbolistas/condiciones-de-empleo/maternidad-y-prestacion-parental/ingrid-stenevik-ninguna-futbolista-tendria-que-sacrificar-su-carrera-para-ser-madre
# Churu

Churu (hindi चूरु) és una ciutat del Rajasthan a l'Índia, capital del districte de Churu, prop del desert del Thar. la seva població al cens del 2001 era de 97.627 habitants (1901: 15.657)

## Fundació

Churu fou fundada el 1620 per un cap jat de nom Churru. Fou part del país de Jangla abans de la seva annexió pels rajputs rathors.

## Principat de Churu

Churu llavors estava formada per la ciutat i fortalesa i uns 80 pobles, i fou governada per un thakur, de nom Maldeo, net de Rao Kandhal (Rawat Kandhal) i oncle de Rao Bika, el maharaja rathor de Bikaner. Els thakurs de Churu van estar sempre enfrontats a Bikaner. El 1813 el thakur fou assetjat al seu fort i va esgotar tots els recursos per resistir a l'ocupació i quan ja no quedava metall va demanar a les princeses i les dones de l'harem d'entregar les seves joies i amb el metall fos es van fer bales pels canons. Es diu que va morir en empassar-se un diamant i Churu fou annexionada a Bikaner però el seu fill va recuperar el domini amb l'ajut d'Amir Khan el cap dels pindari. El 1818 la cort (Darbar) de Bikaner va recuperar el territori amb ajut britànic. Als thakurs se'ls va deixar 5 pobles. La línia de thakurs de Churu encara existeix representada per Thakur Saheb Shri Randhir Singh Ji.

## Districte del Rajasthan

El 1948 es va organitzar el districte de Churu del que fou declarada capital (abans Churu era un tehsil). El districte estava dividit en tres tehsils (Churu, Rajgarh i Taranagar) i la ciutat fou (i resta) capital d'un d'aquestos.

## Temples i llocs interessants

* Marda Sati Mandir
* Temple Balaji Babosa
* Temple Digambar Jain
* Upahshara Jatiji
* Temple Salasar Balaji (Temple del Hanuman Balaji)
* Temple de Ganesh
* Temple de Shyam
* Ram Mandir
* Punchmukhi Balaji
* Shaniji
* Gogaji
* Shitala Mata
* Bhaninath Muth
* Stupa Dharam
* Shri Akshay Shakti dham
* Shri Ram Mandir Dulrasar
* Gurukul Vidyalaya
* Dandiswami Jogendrashram a Rajaldesar
* Nombrosos havelis
* Fort Churu
* Ghantaghar
* Sethani Ka Johra
* Dakira Jhora
* Naath Ji Ki Bungli
* Nagar Shree Bhavan
* Sarvahitkarini Sabha Bhawan

## Enllaços externs

* Pàgina del districte Arxivat 2012-02-06 a Wayback Machine.
# Trèvol groc

El trèvol campestre o trèvol groc (Trifolium campestre) és una planta herbàcia teròfita de la família de les fabàcies.

## Descripció

És una herbàcia biennal o anual, que pot assolir de 10 a 30 centímetres d'alçada. Les flors són grogues pàl·lides i estan reunides en una inflorescència que recorda vagament a les del llúpol. Cada cap pedunculat està format per la unió d'entre 20 a 40 flors individuals cilíndriques o esfèriques que amb l'edat i la sequedat s'enfosqueixen tornant-se marrons. Les fulles es presenten alternades i amb tres folíols (trifoliades) el·líptiques i de 4 a 10 mil·límetres de longitud.

## Distribució

Aquesta planta té una distribució holàrtica. Nativa d'Europa i de l'occident d'Àsia. Normalment creix sovint a les vores de camins, en pastures seques, terrenys arenosos, en camps de conreu, terrenys erms, roquissars, etc. La seua floració és primaveral i va des d'abril a setembre.
Aquesta espècie està estretament relacionada amb Trifolium aureum (Pollich).
El trobem a les províncies d'Alacant, Barcelona, Castelló, Girona, Illes Balears, Lleida, Tarragona i València.

## Usos

Aquesta espècie és la tercera més important en l'agricultura del trèvol a causa del seu fullatge bo per alimentar al bestiar i regenerar els sòls. Generalment no es planta, encara que és considerada una herba valuosa quan apareix espontàniament en una pastura. S'ha naturalitzat a Amèrica del Nord, particularment a l'oest i el sud del continent.

## Vegeu també

* Frare blau.

## Enllaços externs

* http://herbarivirtual.uib.es/cat-med/especie/5150.html
# Ole Ritter

Ole Ritter (Slagelse, Sjælland, 29 d'agost de 1941) és un ciclista danès, ja retirat, que fou professional entre 1967 i 1978. Combinà el ciclisme en pista, en què destaca una medalla de plata al Campionat del món de persecució de 1968, amb la carretera. El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on disputà dues proves del programa de ciclisme.
El 1968, a Ciutat de Mèxic, va batre el rècord de l'hora en córrer 48,653 km. Aquest rècord va ser vigent durant quatre anys, quan Eddy Merckx va recórrer 49,431 km.
En carretera destaquen tres victòries d'etapa al Giro d'Itàlia, el 1967, 1969 i 1971.

## Palmarès

* 1967
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1968
** Rècord de l'hora amb 48 km 653 m
** 1r al Trofeu Matteotti
** Medalla de plata al Campionat del món de persecució
* 1969
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa al Giro de Sardenya
* 1970
** 1r al Gran Premi de Lugano
** 1r al Gran Premi de la indústria de Belmonte-Piceno
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1971
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa al Giro de Sardenya
* 1974
** 1r al Gran Premi de Lugano
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Llevant
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Pulla
** 1r als Sis dies de Herning, amb Léo Duyndam
* 1975
** 1r als Sis dies de Herning, amb Léo Duyndam
* 1976
** Campió d'Europa de derny
* 1977
** 1r als Sis dies de Copenhaguen, amb Patrick Sercu

### Resultats al Tour de França

* 1975. 47è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1967. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1968. 4è de la classificació general
* 1969. Abandona (20a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1970. 9è de la classificació general
* 1971. 24è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1972. 11è de la classificació general
* 1973. 7è de la classificació general
* 1974. Abandona (14a etapa)
* 1976. Abandona (9a etapa)

## Referències

* ↑ «RITTER Ole (Ole Jørgen Phister)». [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «Olympedia – Ole Ritter». [Consulta: 19 desembre 2023].
* 1 2 «Palmarès d'Ole Ritter (Dan)». [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «Ole Ritter – The mysterious hour record setter». Cycling News. Future Publishing Limited, 08-02-2008. [Consulta: 26 octubre 2013].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ole RITTER» (en italià). [Consulta: 19 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Eutriconodonts

Els eutriconodonts (ordre Eutriconodonta, també conegut com a Triconodonta) constitueixen un grup de mamífers primitius que són els parents més propers dels ancestres de tots els mamífers presents avui en dia. Els eutriconodonts visqueren entre el Juràssic inferior i el Cretaci. Són un dels pocs grups d'animals no-teris que es poden classificar com a mamífers segons qualsevol definició. Molts altres grups de mamífers del Mesozoic són emplaçats fora de Mammalia, d'acord amb la definició cladística del mot mamífer.
El nom, que significa ‘tres dents còniques’, es basa en una de les seves característiques fonamentals. Tenen una morfologia típica dels protomamífers: petits, peluts, animals tetràpodes amb cues llargues. Probablement eren animals nocturns, evitant d'aquesta manera depredadors com els dinosaures. Tot i això, proves recents provinents de la Xina suggereixen que alguns eutriconodonts podien caçar petits dinosaures.

## Referències

* «Large mammals once dined on dinosaurs», de Jeff Hecht. New Scientist, 12-01-2005. (anglès)