OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Old Field

Old Field és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 947 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Old Field tenia 947 habitants, 313 habitatges, i 268 famílies. La densitat de població era de 177,5 habitants per km².
Dels 313 habitatges en un 42,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,2% hi vivien parelles casades, en un 4,5% dones solteres, i en un 14,1% no eren unitats familiars. En el 10,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 20,9% entre 25 i 44, un 32,1% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 165.398 $ i la renda mediana per família de 192.071 $. Els homes tenien una renda mediana de 100.000 $ mentre que les dones 33.594 $. La renda per capita de la població era de 73.658 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Old Field». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Old Field». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marc II

Marc II Xilocarabis (en grec Μᾶρκος Β' Ξυλοκαράβης) va ser patriarca de Constantinoble l'any 1466. Va succeir a Josafat I.
Va ser elegit pels vots de la jerarquia eclesiàstica i dels clergues, i tenia una gran cultura. Els seus oponents el van difamar davant del Diwan-i Humayun (o consell del sultà), que, per humiliar-lo el va destituir del càrrec.
Més tard, quan era patriarca Dionís I de Constantinoble (1466-1471), un sínode el va declarar innocent i el van nomenar arquebisbe d'Ocrida.

## Referències

* ↑ «Mark II». Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 24 juliol 2023].
# Standard Performance Evaluation Corporation

L'Standard Performance Evaluation Corporation (SPEC) és una corporació nord-americana sense ànim de lucre que té com a objectiu produir, establir, mantenir i aprovar un conjunt estandarditzat de punts de referència de rendiment per a ordinadors.
SPEC es va fundar el 1988. Originalment es va anomenar System Performance Evaluation Cooperative. El seu primer estàndard de referència va ser SPEC [1989] o SPEC Benchmark Suite Release 1.0, octubre de 1989. Els punts de referència SPEC s'utilitzen àmpliament per avaluar el rendiment dels sistemes informàtics; els resultats de les proves es publiquen al lloc web de SPEC.
Amb el pas del temps, SPEC es va convertir en una organització paraigua formada per quatre grups principals: el Grup de Rendiment de Gràfics i Estacions de Treball (GWPG), el Grup d'Alt Rendiment (HPG), el Grup de Sistemes Oberts (OSG) i la incorporació més recent, el Grup de Recerca (RG).

## Estructura

* Grup de sistemes oberts (OSG)
* Grup d'alt rendiment (HPG)
* Grup de rendiment de gràfics i estacions de treball (GWPG)
* Grup de Recerca SPEC (RG)

## Suites de referència SPEC

Els punts de referència tenen com a objectiu provar situacions "de la vida real". Hi ha diversos punts de referència per provar escenaris de Java, des de càlcul simple (SPECjbb) fins a un sistema complet amb Java EE, base de dades, disc i xarxa (SPECjEnterprise).
Els paquets de CPU SPEC posen a prova el rendiment de la CPU mesurant el temps d'execució de diversos programes com ara el compilador GCC, el programa de química gamess i el programa meteorològic WRF. Les diferents tasques tenen el mateix pes; no s'intenta ponderar-los en funció de la seva importància percebuda. La puntuació global es basa en una mitjana geomètrica.

## Núvol

Mesurar i comparar els recursos de subministrament, càlcul, emmagatzematge i xarxa de les plataformes de núvol IaaS.
* SPEC Cloud IaaS 2018
* SPEC Cloud IaaS 2016

## CPU

| Actual suportat | Han estat obsoletats |
| SPEC CPU2017 | SPEC CPU2006 SPEC CPU2000 ESPECIFICACIÓ CPU95 ESPECIFICACIÓ CPU92 |

## Referències

* ↑ «SPEC Frequently Asked Questions» (en anglès). [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ «The SPEC Organization» (en anglès). [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ «SPEC Membership» (en anglès). [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ «Standard Performance Evaluation Corporation (SPEC) | LinkedIn» (en anglès). [Consulta: 22 octubre 2023].
# Long Beach (Nova York)

Long Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 35.462 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Long Beach tenia 35.462 habitants, 14.923 habitatges, i 8.103 famílies. La densitat de població era de 6.398,1 habitants/km².
Dels 14.923 habitatges en un 21,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 45,7% no eren unitats familiars. En el 36,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,5% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 34,4% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.289 $ i la renda mediana per família de 68.222 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.995 $ mentre que les dones 40.739 $. La renda per capita de la població era de 31.069 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Long Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Long Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Circulació pulmonar

La circulació pulmonar és la porció del sistema circulatori que porta sang desoxigenada des del cor fins als pulmons, per després tornar-la oxigenada de tornada al cor. El terme contrasta amb la circulació sistèmica que impulsa la sang cap a la resta dels teixits del cos, excloent els pulmons. La funció de la circulació pulmonar és assegurar l'oxigenació sanguínia per l'hematosi. Aquí es forma la circulació menor.
# Pearl River (Nova York)

Pearl River és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 15.553 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pearl River tenia 15.553 habitants, 5.539 habitatges, i 4.209 famílies. La densitat de població era de 877,9 habitants per km².
Dels 5.539 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 24% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 76.692 $ i la renda mediana per família de 91.618 $. Els homes tenien una renda mediana de 58.966 $ mentre que les dones 39.452 $. La renda per capita de la població era de 31.417 $. Entorn del 2,2% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pearl River». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pearl River». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Yang Lina

Yang Lina (xinès simplificat: 杨莉娜, pinyin: Yáng Lìnà; Shanghai, 13 d'abril de 1994) és una futbolista professional xinesa que juga com a migcampista al club de la Lliga F Levante Las Planas, cedida pel club de la Superliga femenina xinesa Shanghai Shengli, i és internacional per la selecció de la Xina.

## Carrera

El 13 de setembre de 2022, Yang va fitxar pel club francés Paris Saint-Germain amb un contracte de cessió. Va arribar només un mes després que Li Mengwen es convertira en jugadora de l'equip.
A l'hivern va deixar el PSG per incorporar-se al Levante Las Planas. Lina va debutar amb el seu nou club el 4 de febrer de 2023. El Levante Las Planas va empatar 0-0 amb l'Alhama en un partit de Lliga F. Es va convertir en una titular habitual de l'equip.

## Carrera internacional

Yang va debutar amb la selecció de la Xina el 17 d'agost de 2018 en una victòria per 7-0 als Jocs Asiàtics contra Hong Kong. El 6 d'octubre de 2018, va marcar el seu primer gol en una victòria a un partit amistós per 2-1 contra Finlàndia. El juliol de 2021, va ser nomenada a la plantilla dels Jocs Olímpics de 2020.
El gener de 2022, Yang va ser convocada a la selecció per a la Copa d'Àsia femenina de l'AFC 2022. Va jugar quatre partits al torneig on la Xina va guanyar el seu nové títol continental.

## Referències

* ↑ Yang Lina, Fitxa a Soccerway
* ↑ «Yang Lina prêtée au Paris Saint-Germain» (en francès). Paris Saint-Germain FC, 13-09-2022. [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ «PSG loans China's female footballer Yang Lina for 1 season» (en anglès). chinadailyhk. [Consulta: 15 juliol 2023].
* 1 2 «Lina Yang, la Pirlo del Levante Las Planas» (en castellà). Diario AS, 10-04-2023. [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ Ovalle, Santi. «Lina Yang: "El fútbol femenino es más profesional en España que en China pero allí podemos vivir solo de ello"» (en castellà). cadena SER, 05-05-2023. [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ «亚运打满6场!杨莉娜本命年迎转折 贾秀全叫她皮尔洛» (en xinès), 26-09-2018. [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ «杨莉娜：国家队首球值得纪念» (en xinès), 07-10-2018. [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ «China names women's football squad for Tokyo Olympics». , 10-07-2021 [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ «China unveils squad for 2022 AFC Women's Asian Cup». Xinhuanet, 11-01-2022 [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ «China stage incredible comeback to claim AFC Women’s Asian Cup, beating South Korea from two goals down in dramatic final». South China Morning Post, 06-02-2022 [Consulta: 13 setembre 2022].
# Umbert de Sesagudes

Umbert de Sesagudes, Umbert Odó o Umbert del Montseny.(abans de 1041 - 1071) fou un magnat comtal i senyor de les baronies de Montseny, Montpalau i Palafolls.

## Orígens familiars

Era fill d'Odó de Sesagudes i Gerberga, i per això és anomenat sovint Umbert Odó. Fou el segon nom conegut del llinatge dels Umbert.
| 2. Odó de Sesagudes | 2. Odó de Sesagudes | 2. Odó de Sesagudes | 2. Odó de Sesagudes |
| | | | | 1. Umbert de Sesagudes | 1. Umbert de Sesagudes | 1. Umbert de Sesagudes | 1. Umbert de Sesagudes |
| | | | | | | | | 3. Gerberga | 3. Gerberga | 3. Gerberga | 3. Gerberga |

## Núpcies i descendents

Es va casar amb Sicardis de Montsoriu, filla d'Amat de Montsoriu, vescomte de Girona, vídua de Gaucfred Bernat. Se sap que el 1045 ja estava casat amb Sicardis, i fins i tot, Mallorquí afina la data possible del matrimoni, a 1041. Del matrimoni en varen sortir 6 fills:
* Guillem Umbert I de Montseny, primogènit i hereu de les baronies de Montseny i Montpalau.
* Bernat Umbert, bisbe de Girona.
* Guisla Umbert, qui heretà el castell de Palafolls i es casà amb Bernat Gausfred.
* Ramon de Montseny, ardiaca de Girona.
* Riembau Umbert.
* Udalard Umbert.

## Fets destacables

Umbert Odó se'l suposa present als fets d'Alhama (1040). El 26 de maig de 1041 acompanyava la comtessa Ermessenda en el lliurament del Castell de Benidormiens al Monestir de Sant Feliu de Guíxols. Com també va ser present com a testimoni en d'altres pactes i arbitris de la cort de Ramon Berenguer I i Almondis.
En 1044 comandava una host contra l'emirat de Saraqusta, però es veié frustrat pel Cop d'Estat de 1044, en què Umbert participà. Es rebel·là contra el comte (1054) i continuà la rebel·lió al costat del bisbe de Barcelona Guislabert i del vescomte Udalard II. Reconciliat amb el comte, el 1056 fou testimoni del seu casament amb Almodis de la Marca i adquirí del comte el castell de Lloret que llegà a la seva muller. És consignat entre els magnats que signaren l'assemblea legislativa dels Usatges (1068) i assistí a la consagració de la Castanya (Osona) el 1082. Afavorí l'erecció en abadia del monestir de Sant Marçal de Montseny (8 de desembre de 1066), fundat per la seva mare.

## Referències

* 1 2 3 4 Pons Guri, Josep Maria «El castell de Montpalau. Pervivència de la jurisdicció d'un castell abandonat». Acta historica et archaeologica mediaevalia, 11-01-2003, pàg. 519–539. ISSN: 2339-9996.
* ↑ Mallorquí, Elvis «El terme de Lloret de Mar del segle xi al XVIII: una aproximació cartogràfica». Quaderns de la Selva, 13, 2001, pàg. 67-82 [Consulta: 11 agost 2016].
* ↑ «Umbert de Sesagudes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Antiespanyolisme

L'antiespanyolisme és un sentiment xenofòbic i racista. És l'aversió per l'estat espanyol, pel nacionalisme espanyol, o per la cultura i llengua espanyola. Existeixen diferents llocs, especialment aquells on existeix un fort sentiment nacional propi i/o poc o gens espanyolista, on hi ha un nombre significatiu d'entitats, mitjans o individus antiespanyolistes. Dins de l'antiespanyolisme, també hi ha a vegades una corrent de hispanofòbia, un odi més generalitzat el qual va dirigit també cap els habitants d'un país hispànic arreu del món (com pot ser el Perú, Xile, o l'Equador)

## Antiespanyolisme a Catalunya

Atès que l'aversió a un col·lectiu social o nacional sempre té origen en un conflicte previ de tipus polític, religiós o ètnic, en el cas de la relació entre Castella i la Corona d'Aragó, en general, i Catalunya en particular també és així. Atenent l'historiador Antoni Simon el catalanisme s'origina a la Baixa Edat Mitjana i el Renaixement, atès que en aquest període apareixen les identitats nacionals a Europa. Tot i el conflicte amb la Corona Castellana al llarg dels segles, àdhuc amb guerres com la dels dos Peres, no sembla haver gaire rastre d'hispanofòbia, atesos els testimonis literaris.
És al s. XIX i XX, quan Espanya s'arrossega pel desastre colonial, i alhora la pressió castellana sobre la identitat catalana s'extrema, que apareix com a reacció l'antiespanyolisme. Segons l'escriptor i periodista Vicenç Villatoro, el refús a l'espanyolitat sorgí durant la Guerra de Cuba, com una exaltació de la contribució catalana al conjunt d'Espanya, i la percepció que Catalunya era la «punta de llança de la industrialització en la Península», en un context de «fracàs organitzatiu i polític en el conflicte militar». Tot plegat generaria «una demanda de regeneració, que el catalanisme va fer seva». Segons en Villatoro aquest projecte polític, en origen, «no és solament per a la Catalunya estricta, sinó que vol transformar Espanya».
Posteriorment, sovint l'antiespanyolisme ha coincidit amb moments àlgids de l'anticatalanisme cada cop que Catalunya demanava/aconseguia algun tipus d'autogovern (Mancomunitat, Generalitat, estatuts d'autonomia, etc.), o "concessió".
Alguns periodistes opinen que entitats nacionalistes o de caràcter independentista de Catalunya i del País Basc han abanderat l'antiespanyolisme.

## Referències

* ↑ Giner i les arrels de l'antiespanyolisme Arxivat 2008-06-05 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Antoni Simon, Els orígens històrics de l’anticatalanisme, página 43, L'Espill, nº 24, Universitat de València
* 1 2 Villatoro, Vicenç (2000), Los nuevos horizontes del nacionalismo catalán (castellà), La factoria, 2007
* ↑ Fernández Ulloa, Teresa (2003), La fuerza del mito en el discurso político nacionalista de Sabino Arana Goiri (castellà), Tons (Revista Electrònica de Estudios Filológicos), Universitat de Múrcia [2007]
* ↑ Aranzadi, Juan (2000), Maketos y moros Arxivat 2007-09-10 a Wayback Machine. (castellà), Diari El País, Madrid [2007]

## Vegeu també

* Espanyolisme
* Anticatalanisme
# Josep Caixal Llauradó

Josep Caixal Llauradó (Reus 1892 - Rosario (Santa Fe, Argentina) 15 d'octubre de 1962) va ser un cambrer i anarquista català.
Fill d'Andreu Caixal Miró, inventor, de Montblanc, i de Carme Llauradó Solsona, de Reus. A l'estiu de 1905, amb 13 anys va marxar a Suïssa, a treballar en una empresa d'uns amics del seu pare. Va passar per Alemanya, a l'empresa d'un germà del diputat reusenc Ramon Mayner, també de la colla del seu pare, que li havia ofert feina, i a principis de 1913 va fer cap a Reus, on el van sortejar per fer el servei militar. No es va presentar a la crida i va tornar a Alemanya. L'Ajuntament de Reus el va declarar pròfug, però quan va tornar a Reus sembla que no va tenir represàlies.
Acabada la Primera Guerra Mundial, el gener de 1919 va tornar a la seva ciutat. Sabem per Garcia Oliver, que havia conegut a Barcelona, que el 1920 treballava de cambrer i «de todo, hasta de enterrador, junto con Callejas, cuando la bohemia revolucionaria de ambos los empujaba a buscar algo de que comer» L'any 1921 es va afiliar a la CNT, i va marxar cap a Tarragona, on es va afiliar al Sindicat de l’Alimentació que s’havia constituït l’estiu de l'any anterior. Durant la dictadura de Primo de Rivera va preocupar-se per la detenció de Joan Garcia Oliver, i va fer gestions amb l'advocat Cañellas per aconseguir-ne l'alliberament. El març de 1923, amb J. Roig, va ser nomenat tresorer del Comitè Pro-Presos de Tarragona. Hermós Plaja publicava a Reus un setmanari, Acracia, del qual només en van sortiran cinc números. La redacció era al primer pis de la Raseta de Sales, número 6, un edifici que tenia als baixos la seu del Comitè Pro-presos Provincial. Josep Caixal va viure a Reus uns mesos. Aquesta publicació era també el portaveu del Comitè, on Caixal en publicava els comptes i diversos comunicats de les actuacions en favor dels presos.
Durant la Guerra civil era membre del Comitè de Propaganda i Cultura de la Federació Local de la CNT de Tarragona. Pel mes d'octubre de 1936 era regidor del Consell Municipal de Tarragona. Va ser també delegat del Consell Comarcal de la CNT, i el maig de 1937 fundava amb altres militants la cooperativa de consum «La Reguladora de Vendes. CNT». Publicava també articles a Solidaridad Obrera. Amb la victòria franquista, es va exiliar a França, on el van internar al camp de concentració d’Argelers, des d'on, pocs mesos més tard va fer cap al de Bram, on s’hi va estar una llarga temporada. Més tard va formar part de la Companyia de Treballadors Estrangers (CTE). Després de la Segona Guerra Mundial va formar part de la Federació Local de la CNT de Montpeller i de la Solidaritat Internacional Antifeixista. L'any 1955 va poder marxar a l'Argentina on es va reunir amb la seva filla Natàlia i es va integrar al nucli confederal de la CNT A Rosario, ciutat on va morir.

## Referències

* 1 2 Caixal i Baldrich, Xavier «Josep Caixal i Llauradó: vida i entorn d'un anarquista tarragoní». Kesse, 51, 2019, pàg. 21, 23-28-, 33, 36.
* ↑ Garcia Oliver, Joan. El Eco de los pasos. París: Ruedo Ibérico, 1978, p. 80. ISBN 8485361067.
# Verne Frederick Ray

Verne Frederick Ray, (1905-28 de setembre de 2003) fou un professor d'antropologia a la Universitat de Washington, llicenciat en antropologia a Washington i doctorat (el 1937) per la universitat Yale. Ray fou un dels primers antropòlegs a la UW, que fou cap del Departament d'Antropologia i degà associat de la Graduate School.
Ell és més conegut per ajudar a les tribus del Nord-oest amb la reclamació dels assentaments de terres tribals i es considera com a pioner en el camp de l'etnohistòria. La tribu Cowlitz, a qui va ajudar a obtenir el reconeixement federal, el va fer membre honorari en 2000.
Estava casat amb la companya antropòloga i escriptora Dorothy Jean Ray.

## Publicacions

És autor o editor de 52 llibres que tracten de l'antropologia dels indis d'Amèrica del Nord-oest. En particular, el seu treball amb les tribus Salish de l'interior de Washington després de l'aprovació de la Indian Claims Commission Act el 1946 va donar lloc a la publicació d'una sèrie d'articles importants sobre les tribus, incloent les següents:
* Ray, Verne F. "The Columbia Confederacy: A League of Central Plateau Tribes." In Stanley Diamond, editor, Culture in History: Essays in Honor of Paul Radin. Columbia University Press: New York, 1960, pp. 771–789.
* Ray, Verne F. "Cultural Relations in the Plateau of Northwestern America." Publications of the Frederick Webb Hodge Anniversary Publication Fund, Vol. III. Los Angeles, 1939.
* Ray, Verne F. "Ethnohistorical Notes on the Columbia, Chelan, Entiat, and Wenatchee Tribes," Interior Salish and Eastern Washington Indians IV. Garland Publishing Inc.: New York, 1974.
* Ray, Verne F. "Native Village and Groupings of the Columbia Basin," Pacific Northwest Quarterly. Vol. 27 No. 2, April, 1936.
* Ray, Verne F., The Sanpoil and Nespelem: Salishan Peoples of Northeastern Washington (New Haven, Human Relations Area Files, 1954) [Originally published as Vol. V, University of Washington Publications in Anthropology, 1933].

## Referències

* 1 2 Lydia Ratna. «Verne F. Ray 1905-2003». Columns. University of Washington, 2004-03. [Consulta: 17 juliol 2008].
* ↑ «Anthropologist Aided Land-claim Cases». The Globe and Mail, 04-11-2004. [Consulta: 17 juliol 2008].
* 1 2 John Iwasaki. «UW Anthropologist Helped Tribes Win Land-Claim Suits». Seattle Post-Intelligencer, 22-10-2003. [Consulta: 17 juliol 2008].
* ↑ "OBITUARIES - Verne F. Ray (1905-2003)" by William R Seaburg American anthropologist. 107, no. 1, (2005): 180
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-03-30. [Consulta: 13 novembre 2014].
* ↑ Worldcat
# Stefan Dimitrov (jugador de voleibol)

Stefan Dimitrov (15 de maig de 1956) és un jugador de voleibol búlgar, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Stefan Dimitrov». [Consulta: 24 agost 2023].