OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amarg

El gust amarg és el sabor més marcat entre els gustos que poden identificar els nostres sentits especialitzats. En els humans, els receptors de gust amarg es coneixen com a hTAS2R i es troben a la llengua.

## Característiques

En general, el gust amarg es classifica com a desagradable o repulsiu. La reacció espontània vers el gust amarg quan no s'espera, porta a especular que, fisiològicament, és un mecanisme protector que ha ajudat als humans a identificar substàncies tòxiques.
Tot i així, hi ha molts aliments i begudes que contenen una proporció més o menys gran d'aquest gust. Entre aquests, cal esmentar certes begudes com la cervesa, el bíter, el cafè, l'aigua tònica, el te, el mate i alguns licors, com l'Amaretto i el Fernet.
Entre els aliments, cal destacar la xocolata amb poca llet i sucre, el carbassó amarg, les olives, la pell de llimona, les fulles comestibles de certes plantes com la xicoira, l'escarola i l'endívia, cítrics com l'aranja i l'aranja grossa, així com les ametlles amargues que tradicionalment s'han utilitzat per aromatitzar pastissos, com els "amargos" de Menorca, i licors.
Un dels productes d'amargor més intensa és la quinina, de tal forma que el sostre d'estimulació d'altres substàncies es compara en relació amb la quinina, a la que s'ha atribuït un valor d'1. Tot i així, la substància més amarga coneguda és el producte químic sintètic denatonium, amb un índex de 1.000.

## Referències

* ↑ Maehashi, K., M. Matano, H. Wang, L. A. Vo, Y. Yamamoto, and L. Huang «Bitter peptides activate hTAS2Rs, the human bitter receptors». Biochem Biophys Res Commun, 365, 4, 2008, pàg. 851–855. DOI: 10.1016/j.bbrc.2007.11.070. PMC: 2692459. PMID: 18037373.
* ↑ Glendinning, J. I. «Is the bitter rejection response always adaptive?». Physiol Behav, 56, 6, 1994, pàg. 1217–1227. DOI: 10.1016/0031-9384(94)90369-7. PMID: 7878094.
* 1 2 Guyton, Arthur C. (1991) Textbook of Medical Physiology. (8th ed). Philadelphia: W.B. Saunders
* ↑ Logue, A.W. (1986) The Psychology of Eating and Drinking”. New York: W.H. Freeman & Co.
* 1 2 McLaughlin, S., & Margolskee, R.F. (1994). "The Sense of Taste American Scientist, vol.82, no.6, p. 538-545

## Vegeu també

* Gust
* Agent amargant
Viccionari
# Simon Vouet

Simon Vouet (París, 9 de gener de 1590 - París, 30 de juny de 1649) Fou un pintor francès d'estil barroc.
Format al taller del seu pare Laurent Vouet, va demostrar molt aviat una gran facilitat per a la pintura, als catorze anys ja realitzava retrats a Anglaterra. L'any 1611 es va traslladar a Turquia on va romandre un any en el qual va executar el retrat de Mustafà I.
Es va traslladar a Itàlia entre els anys 1615 i 1627, durant aquests anys va romandre a Venècia, Roma i Gènova i va estar protegit pels Doria i pel cardenal Barberini futur papa Urbà VIII.
A la seva primera època italiana va estar molt influenciat per la pintura de Caravaggio, passant, sota el coneixement de l'obra de Guido Reni, a un barroquisme més virolat.
Va realitzar obres religioses com el Naixement de la Verge per a l'església de Sant Francesc a Ripa i la sèrie de la Vida de Sant Francesc (1629) per a Sant Llorenç in Lucinia (Roma).
A la seva tornada a París, va treballar per a la cort del rei Lluís XIII, realitzant retrats i decoracions per als palaus de la capital francesa, principalment les seves obres van ser de temàtica mitològica i va influir molt a les noves generacions de pintors com Eustache Le Sueur, Nicolas Chaperon i Charles Le Brun.

## Obres

| Títol | Data | Mida | Localització |
| Crucifixió. | 1622 | 375 X 225 cm. | Església de Gesú. Gènova. |
| La Riquesa. | 1630/1635 | 170 X 124 cm. | Museu del Louvre. París. |
| Les muses Urano i Caliope,(Detall de la musa Urano). | 1634 | 79,8 X 125 cm. | Col·lecció Samuel H. Kress. Estats Units. |
| Retrat d'Angélique Vouet, (filla de l'artista). | 1635/1638 | Pastel sobre paper | Museu del Louvre. París. |
| Verge amb Nen "Hesselin". | ? | 97 X 77 cm. | Museu del Louvre. París. |
| Venus dorment. | 1630/40 | 100,5 X 84 cm. | Szépmüvészeti Museum Magyar. Budapest. |
| La presentació de Jesús al Temple | 1641 | 393 x 250 cm. | Museu del Louvre. París. |

## Altres obres

* 1614-Magdalena. Palau del Quirinal. Roma.
* 1620- L'Anunciació. Galleria degli Uffizi. Florència.
* 1621-Retrat de Marcantonio Doria. Museu del Louvre. París.
* 1620/25- Sant Jeroni i l'àngel. Col·lecció Samuel H. Kress. Estats Units.
* 1627-Al·legoria del Temps i la Bellesa. Museu del Prado. Madrid.
* 1628/39- El bany de Venus. Cincinnati Art Museum. Cincinnati.Ohio.
* 1633-Magdalena penedida. Museu de Picardie. Amiens
* 1633-Lot i les seves filles. Museu de Belles Arts. Estrasburg.
* 1637-Diana. Royal Collection Hampton Court.
* 1638-Les quatre virtuts cardinals. Palau de Versalles
* 1640-El Rapte d'Europa. Museu Thyssen Bornemisza. Madrid.
* 1643- Retrat d'Anna d'Austria. Museu Hermitage.Sant Petersburg.
* 1645/46 Saturn vençut per l'amor. Museu de Berry. Bourges.

## Bibliografia

Volum 7. Historia Universal del Arte. Barroco y Rococó. 1989 Barcelona, Editorial Planeta. ISBN 84-320-6687-7
# Nodar Khokhashvili

Nodar Khokhashvili fou un lluitador georgià, especialista en lluita lliure, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant lq dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes ploma del programa de lluita lliure.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze en el Campionat del Món de 1969, una de plata al Campionat d'Europa del mateix any i el campionat soviètic, també de 1969, en tots tres casos en la categoria del pes lleuger.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Nodar Khokhashvili». [Consulta: 17 març 2025].
* 1 2 «ქართული სპორტი». [Consulta: 17 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 17 març 2025].
* ↑ «ХОХАШВИЛИ Нодар Георгиевич | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 17 març 2025].
# Goodsprings

Goodsprings és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 232 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Goodsprings tenia 232 habitants, 107 habitatges, i 64 famílies La densitat de població era de 60,12 habitants per km².
Dels 107 habitatges en un 20,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 40,2% no eren unitats familiars. En el 35,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 3,1% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 64 i un 22,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46,0 anys. Per cada 100 dones hi havia 90,16 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,75 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.430 $ i la renda mediana per família de 58.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.924 $ mentre que les dones 28.594 $. La renda per capita de la població era de 22.282 $. Aproximadament el 0,0% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Goodsprings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Goodsprings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Creu de Cal Parraquer

La Creu de Cal Parraquer és una creu de terme de Berga (Berguedà) situada nord de la ciutat, prop de la cruïlla de les carreteres C-1411z i BV-4241, que mena a Sant Llorenç de Morunys. Està catalogada com a bé cultural d'interès nacional.
És una creu de pedra situada al capdamunt d'un fust del mateix material que a la seva vegada s'erigeix sobre un pedestal o sòcol esglaonat en tres nivells. Aquesta creu presenta una factura força antiga, per bé que resulta difícil de datar.

## Referències

* 1 2 «Creu de Cal Parraquer». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Simó Febrer i Serra

Simó Febrer i Serra (Felanitx, 18 de maig de 1895 - 27 de gener de 1989), de malnom Guixer, fou un ciclista mallorquí que competí a principis del segle xx. Fou campió de l'Estat espanyol de ciclisme els anys 1915 i 1918. Es veié involucrat en una acusació de frau i decidí emigrar a França. Va tornar els anys 50 i morí a Felanitx, on havia nascut.
Participà amb divuit anys a la primera edició a la Volta a Mallorca i guanyà la primera etapa disputada entre Palma i Manacor.

## Palmarès

* 1913
** 3r a la Volta a Mallorca i vencedor d'una etapa
* 1914
** Campió d'Espanya Darrere moto stayer
* 1915
** Campió d'Espanya en ruta
** Campió d'Espanya Darrere moto stayer
* 1916
** Campió d'Espanya Darrere moto stayer
* 1918
** Campió d'Espanya en ruta
** Campió d'Espanya Darrere moto stayer

## Referències

* ↑ «Ha mort en Simó Febrer» p. 8. Felanitx. Setmanari d'interessos locals, 04-02-1989.
* ↑ bestard (*), bartomeu. «Apuntes históricos del ciclismo en Palma» (en castellà), 21-11-2009. [Consulta: 29 juny 2024].
* 1 2 Torrens, Antoni Janer. «Els antics herois dels pedals», 08-04-2023. [Consulta: 29 juny 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a museociclismo.it
# Túnel de Sóller (carretera)

El túnel de Sóller és un túnel de la carretera Ma-11 que comunica Bunyola i Sóller, a Mallorca. Té una longitud de 3.023 metres.
L'obra fou adjudicada l'any 1988 i el túnel fou inaugurat el 19 de febrer de 1997 a Antoni Cuart Ripoll. La construcció comportà un dels casos més importants de corrupció política a les Illes Balears: el Cas Túnel de Sóller, que implicà la dimissió del president del Govern Balear Gabriel Cañellas el juliol de 1995. El 28 de desembre de 2017, el Consell de Mallorca va pagar 16,28 milions d'euros al concessionari per avançar de cinc anys la fi del contracte. D'aleshores ençà el trànsit pel túnel és gratuït.
És considerat un dels túnels més insegurs de tot Europa.

## Referències

* 1 2 Urrutia, Cesar «El túnel de Sóller, en Mallorca, el más peligroso de Europa». El Mundo, 25-04-2003 [Consulta: 28 desembre 2014].
* 1 2 David, Ginard i Féron. «Del túnel de Sóller al cas Andratx». A: Història. Política, societat i cultura dels Països Catalans. Barcelona: Grup Enciclopèdia.
* ↑ Campomar, Rosa «El Suprem declara nul el rescat del túnel de Sóller». Ara Balears, 06-09-2023.
* ↑ Mercè, Gabriel «El túnel de Sóller no espera a los políticos: "Pasen, es gratis"» (en castellà). El Mundo, 28-12-2017 [Consulta: 9 juny 2021].
* ↑ «MÉS insta el Consell a reclamar a la concessionària del túnel de Sóller la devolució de 2,3 milions d'euros». dBalears, 25-07-2024.
# Reydon

Reydon és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 177 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Reydon tenia 177 habitants, 77 habitatges, i 46 famílies. La densitat de població era de 155,3 habitants per km².
Dels 77 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,8% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 39% no eren unitats familiars. En el 37,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.750 $ i la renda mediana per família de 30.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.583 $ mentre que les dones 23.438 $. La renda per capita de la població era de 16.721 $. Cap de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Reydon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Reydon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Rosedale (Oklahoma)

Rosedale és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 66 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rosedale tenia 66 habitants, 26 habitatges, i 19 famílies. La densitat de població era de 318,5 habitants per km².
Dels 26 habitatges en un 38,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,5% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 26,9% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 13,6% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,3 homes.
La renda mediana per habitatge era d'11.875 $ i la renda mediana per família de 15.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 16.750 $. La renda per capita de la població era de 7.285 $. Entorn del 53,3% de les famílies i el 53,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rosedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rosedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Sirius

Sirius és el primer tema de l'àlbum Eye in the Sky de The Alan Parsons Project. És una cançó totalment instrumental. Tot i estar unida musicalment al segon tema de l'àlbum, el popular single "Eye in the sky", les ràdios sempre n'ignoren el preludi, el tema "Sirius". El nom fa referència a una de les estrelles més brillants i que millor es poden veure des de la Terra.
La breu durada i la gradual pujada d'intensitat del tema Sirius l'han convertit en un tema perfecte per a presentacions esportives. Els Nebraska Cornhuskers, els Pittsburgh Steelers, els New Orleans Saints, els Chicago Bulls, els Phoenix Suns i els Kansas City Chiefs l'han utilitzat en el moment de l'entrada dels seus jugadors al camp. Curiosament, la cançó "On the run" del disc The Dark Side of the Moon de Pink Floyd, disc pel qual Alan Parsons va ésser nominat a un Grammy per la seva tasca d'enginyer, era utilitzada pels Chicago Bulls per presentar els jugadors de l'equip rival.

## Referències

* 1 2 Cohen, Jonathan. «Alan Parsons, Writer of Chicago Bulls’ Theme Song and Former Beatles Engineer, Talks ‘Sirius’ and ‘Let It Be’» (en anglès americà), 24-04-2020. [Consulta: 5 maig 2024].
* 1 2 Nast, Condé. «The 200 Best Songs of the 1980s» (en anglès americà), 24-08-2015. [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ «The Dark Side of the Moon (1973) | Biblioteca ULPGC» (en castellà). [Consulta: 5 maig 2024].
# Franca Rame

Franca Rame (Parabiago, 18 de juliol de 1929 - Milà, 29 de maig de 2013) va ser una actriu, dramaturga, activista i política italiana.
Provinent d'una família de professionals del teatre, s'inicià com a actriu de ben petita i debutà professionalment el 1951. Juntament amb el seu marit, el també dramaturg Dario Fo, van fundar la companyia Dario Fo-Franca Rame, que produí espectacles amb un alt contingut polític d'esquerres i sàtires contra l'statu quo.
Rame va continuar treballant amb Fo en diverses obres teatrals i companyies de teatre, amb un gran èxit popular i sovint eludint la censura governamental. El 1969 van cofundar Il Collettivo Teatrale La Comune, que donaria èxits com Mort accidental d'un anarquista.
Durant la dècada dels 70 va començar a escriure obres de teatre (sovint monòlegs escènics), com Grasso è bello! i Tutta casa, letto e chiesa, que presentaven una marcada tendència feminista. El 1973 fou segrestada, violada i torturada per un grup d'extrema dreta, amb la complicitat provada d'alguns oficials d'alt nivell dels carabinieri. Els agressors mai van ser condemnats i ella mai no va deixar de lluitar contra la violència masclista i la cultura patriarcal. Aquest fet donaria lloc a la seva obra més famosa, Lo stupro (La violació, 1981).
Quan Fo guanyà el 1997 el Premi Nobel de Literatura, el dedicà a la seva dona en reconeixement de l'autoria conjunta de molts dels seus muntatges i textos.
En el camp polític, Rame va afiliar-se al Partit Comunista Italià el 1967 i va destacar-se com a activista al Socors Roig Internacional, escrivint cartes per a presos polítics i assistint a les seves famílies i advocats. Posteriorment va ser senadora pel partit Itàlia dels Valors entre 2006 i 2008 amb una agenda de centre-esquerra i contra la corrupció. El 2006 va ser proposada pel seu partit candidata a la presidència d'Itàlia. Des del 2010 va ser membre independent del Partit de la Refundació Comunista.
El 2009 va escriure, juntament amb Dario Fo, la seva autobiografia: Una vita all'improvvisa. Va morir a Milà el 2013, als 83 anys, i està enterrada al Cementiri Monumental de la ciutat. Sempre s'havia imaginat el seu enterrament ple de dones, vestides de vermell i cantant. I aquell dia, les dones acomiadaren Franca Rame davant del teatre Strehler de Milà, vestides amb alguna peça vermella i cantant la cançó antifeixista italiana 'Bella ciao'.

## Referències

* ↑ Torres, Rosana «El teatro europeo y Dario Fo pierden a Franca Rame» (en castellà). El País [Madrid], 29-05-2013. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Muere,Franca Rame» (en castellà). La Vanguardia, 29-05-2013. [Consulta: 27 març 2023].
* 1 2 «Franca Rame (1929-2013) - Find a Grave Memorial» (en anglès). [Consulta: 27 març 2023].
* 1 2 3 «Franca Rame». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Franca Rame» (en castellà). Revista con la A. [Consulta: 27 març 2023].
* ↑ Ragusa, Silvia. «Una historia de plomo y orgullo» (en castellà). El Mundo, 31-05-2013. [Consulta: 27 març 2023].
# West Alexandria

West Alexandria és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.395 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Alexandria tenia 1.395 habitants, 576 habitatges, i 387 famílies. La densitat de població era de 748,1 habitants per km².
Dels 576 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.399 $ i la renda mediana per família de 41.685 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.982 $ mentre que les dones 24.265 $. La renda per capita de la població era de 17.628 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sant Cirgues

Sant Cirgues, Sant Cirgue (occità) o Saint-Cirgues (francès) és un municipi francès al Quercy avui dia administrativament al departament de l'Òlt (regió d'Occitània).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 580 | 595 | 509 | 507 | 421 | 355 | 385 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Georges Bac | |
| 2008- | Christian Venries | |

## Personatges il·lustres

* Guerau d'Orlhac va morir a la vila

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 3 novembre 2010].
# Sour John

Sour John és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 61 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sour John tenia 61 habitants, 23 habitatges, i 18 famílies. La densitat de població era de 4,1 habitants per km².
Dels 23 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,2% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 17,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.750 $ mentre que les dones 11.250 $. La renda per capita de la població era de 23.772 $. Entorn del 15% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sour John». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sour John». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].