# Casa-fàbrica Amat-Llopis

La casa-fàbrica Amat-Llopis era un conjunt d'edificis situat al carrer del Marquès de Barberà, 14-16 del Raval de Barcelona, avui desaparegut.

## Història
### Fàbrica d'indianes de Jaume Amat

El 1759, el mestre de cases Llorenç Claret va fer construir dues cases al carrer de Sant Pau (actuals núms. 55 i 57), en una parcel·la procedent de l'hort de Josep Galceran de Pinós, marquès de Barberà. La propietat va ser heretada per la seva filla Rosa, i posteriorment pels seus nets Melcior (núm. 55) i Caterina Rovira i Claret (núm. 57), casada amb el botiguer de teles Jaume Amat i Pont. El 1792, els cònjuges Amat-Rovira van adquirir en emfiteusi a Josep Esteve Galceran de Pinós i Sureda de Santmartí, marquès de Barberà, uns terrenys amb front al carrer que duu el seu nom, on van fer construir una fàbrica de teixits de cotó i indianes. Segons les cartes de pagament de les obres, que duraren des del juny del 1792 fins al març del 1794, hi intervingueren l'arquitecte i mestre de cases Ignasi March i el fuster Narcís Presas, i el mestre de cases Jaume Calvet s'encarregà del clavegueram i de l'empedrat del carrer. El 1797, Amat va constituir amb Isidre Mayner i altres socis, entre els quals hi havia Antoni Bonaventura Gassó, la societat Amat, Mayner i Cia, sota l'advocació de la Verge de Montserrat i amb un capital de 68.000 lliures barcelonines. El 1802, Mayner va deixar la companyia, que a partir d'aleshores es diria Amat i Cia. Aquell mateix any, i amb motiu de la visita dels reis Carles IV i Maria Lluïsa de Borbó-Parma a Barcelona, Amat va convocar un concurs per al disseny de 12 models de mocadors commemoratius.

### Casa-fàbrica Llopis

El 1795, Jaume Amat i Caterina Rovira vengueren la fàbrica a carta de gràcia al comerciant Josep Francesc Mornau, comissari de guerra honorari dels Reials Exèrcits i marit de Josepa d'Amat i Miquel, neboda de Jaume Amat. El 1821, Josepa d'Amat va demanar permís per a obrir-hi un portal tapiat, segons el projecte del mestre de cases Joan Vila. El 1826, Mornau va demanar permís per a reobrir-ne nou finestres i transformar una altra en balcó, d'acord amb el projecte del mateix autor. El 1828, el seu fill Joaquim Mornau i d'Amat va acordar amb la vídua Caterina Rovira la venda perpètua de la fàbrica a canvi de la cessió d'un terreny al redós de la seva casa i l'assumpció d'un censal que la gravava, i el 1829, la va vendre per 14.000 lliures a Josep Antoni Llopis i Ribera, tinent coronel retirat i capità del Regiment d'Infanteria de Bailén (usufructuari), i la seva esposa Rita Ameller, propietària de la casa veïna del núm. 14, on es situaria el despatx.
El 1830, Llopis va demanar permís per a aixecar-hi un segon pis, d'acord amb el projecte del mestre de cases Jaume Millàs, i el 1838 va demanar permís per a aixecar-hi un tercer pis i un petit entresolat, segons el projecte de l'arquitecte Josep Casademunt. El 1843 va reclamar danys i perjudicis del bombardeig de desembre de 1842, presentant els comptes detallats de les reparacions, que pujaven a un total de 1308 rals i 29 maravedís. El vidrier Manuel Garcia va fer la minuta per separat en dues parts de la fàbrica, una ocupada per Jacint Batlló i l'altra per Josep Castells.

### Batlló Germans

El fabricant de teixits Jacint Batlló i Barrera, que hi era instal·lat des del 1836, es va integrar a la raó social Batlló Germans, que el 1844 hi va fer instal·lar una màquina de vapor de 20 CV, segons el projecte de l'arquitecte Francesc Daniel Molina.
Amb la introducció de la filatura el 1850, la fàbrica va ser reformada amb la remunta d'un quart pis, segons el projecte del mestre d'obres Narcís Nuet. En aquesta època, la indústria de teixits comptava amb 26 telers senzills, 16 compostos, 64 mecànics i 146 operaris, i la de filats amb 3.960 fusos de mule-jennies, 500 de selfactines i 92 operaris. El 1863 s'anunciava així: «Barbará, 16, Fábrica de tejidos é hilados de algodon y blanqueo. Muselinas. Guineas fuertes. Madapolanes. Mariposas. Hamburgos. Cálices. Trafalgares blancos. Mosquiteros pequeños, medianos y grandes, de colores. Sres. Batlló hermanos.»
A la mort de Jacint i Domènec Batlló el 1866, els seus germans Joan i Feliu van endegar el 1868 la construcció d'un gran complex industrial al terme municipal de les Corts sota la raó social Batlló i Batlló, on van traslladar la producció de filats i teixits, deixant el blanqueig a les instal·lacions del Raval. El 1872 es va presentar un projecte per a instal·lar-hi unes noves calderes de blanqueig a la sosa, obra del mestre d'obres Pere Bruguera i que foren trobades el 2013 durant una intervenció arqueològica a l'actual núm. 16 ter.

### Demolició i reedificació

Finalment, entre 1884 i 1886, l'advocat Manuel Llopis i Ameller va fer enderrocar els vells edificis per a construir-hi tres nous blocs d'habitatges (núms. 14, 16 i 16 bis), establint la seva residència al núm. 14 1er.

## Notes

* ↑ A més de la fàbrica del Raval, el matrimoni Mornau-Amat havia reunit la propietat dels dos molins drapers de Sabadell, el molí d'en Mornau i el molí de l'Amat, les dues indústries mogudes per la força hidràulica més grans de Catalunya.
* ↑ El 1792, el marquès de Barberà va establir en emfiteusi una parcel·la al carrer que porta el seu nom a Josepa Miquel, vídua del comerciant Ignasi Pi, on aquesta va fer construir una casa. Posteriorment, la propietat va passar a mans del seu gendre Francesc Coder i Marçal, un adroguer de Puigcerdà afincat a Reus, a qui el papa Lleó XII concedí el títol de baró de Sant Martí i el nomenà cavaller de l'orde de l'Esperó d'Or. Aquest la vengué al metge Ignasi Ameller, que al seu torn la llegà a la seva neboda Rita.

## Referències

* ↑ AHCB. Quaderno de casas rehedificadas desde 1721 inclusive en adelante, f. 1122, 1759.
* ↑ AHPB, notari Ignasi Plana i Fontana, 28-04, 27-06 i 28-07-1792.
* 1 2 3 AHPB, notari Joan Prats, manual 1.216/54 (1a part), f. 192-196v, 04-06-1849. Reconeixement de domini a Josep Xifré i Casas.
* ↑ «Jayme Amat i Pont. Marquès de Barberà. Casa i fàbrica de pintats. Posar estenedors». C.XIV Obreria C-64/1793-148. AHCB, 02-09-1793.
* ↑ AHPB, notari Ignasi Plana i Fontana, manual 1.113/21, f. 520-549v, 29-06-1794.
* ↑ AHPB, notari Ignasi Plana i Fontana, manual 1.113/21, f. 505-520, 25-06-1794.
* ↑ AHPB, notari Ignasi Plana i Fontana, manual 1.113/21, f. 445-445v, 09-05-1794.
* ↑ «Constitució de la societat Amat i Mayner per a fabricar indianes». Servidor documental sobre la saga Bacardí (Julio-Carlos García Castrillón). AHPB, notari Josep Llopart, 20-02-1797.
* 1 2 Grau i Fernández i López, 1974, p. 56.
* ↑ Diario de Barcelona, 06-11-1802, p. 1369-1370.
* ↑ «Josepa D'AMAT MIQUEL». Geneanet. Jan Torra.
* ↑ Canyameres i Ramoneda, 2000, p. 64.
* ↑ Santamaría, Antonio. «La construcción del barrio de Can Deu (1973)» (en castellà). isabadell, 06-05-2018.
* ↑ AHPB, notari Ignasi Plana i Fontana, 06-10-1795.
* ↑ Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 190.
* ↑ «Josepa Mornau d'Amat. Barberá, 28. Obrir un portal de la casa-fàbrica, ara tapiat. Plànol: Joan Vila». C.XIV Obreria C-83. AHCB, 19-05-1821.
* ↑ «Josep Mornau. Comerciant. Marquès de Barberà, 28. Reobrir nou finestres de la planta baixa». C.XIV Obreria C-96. AHCB, 07-06-1826.
* ↑ «Josep Francesc Mornau. Marquès de Barberà. Fer un balcó d'ampit a partir d'una finestra». C.XIV Obreria C-96. AHCB, 22-06-1826.
* ↑ AHPB, notari Eudald Rovira, manual 1.201/13, f. 132-136v, 25-06-1828.
* ↑ AHPB, notari Eudald Rovira, manual 1.201/14, f. 298-303, 24-12-1829.
* 1 2 3 4 AHPB, notari Joan Prats, manual 1.216/54 (1a part), f. 196v-198v, 04-06-1849. Reconeixement de domini a Josep Xifré i Casas.
* ↑ AHPB, notari Ignasi Plana i Fontana, 10-11-1792.
* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. «El títol pontifici de baró de Sant Martí». Armoria. Revista d’informació, anàlisi i recerca de la genealogia i l’heràldica, així com també de la vexil·lologia, la sigil·lografia, la insigniària, la nobiliària i l’emblemàtica general, preferentment en l’àmbit geogràfic i cultural català, 10, 2021, pàg. 309-311.
* ↑ «Josep Antoni Llopis i Ribera. Tinent Coronel graduat i Capità del Regiment d'Infanteria de Bailén 5è lleuger. Marquès de Barberà, 18, vulgarment de la Fontseca. Construir el 2n. pis i modificar obertures». C.XIV Obreria C-105. AHCB, 17-03-1830.
* ↑ AHCB, C.XIV Obreria C-129, 7-1838.
* ↑ AHCB, C.XIV Obreria C-129, 8-1838.
* ↑ AHCB, C.XIV Obreria C-138.
* ↑ Guía de forasteros en Barcelona, 2ª parte, 1842, p. 33.
* ↑ Guia general de Barcelona, 1849, p. 382, 283.
* 1 2 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 382.
* ↑ «Germans Batlló. Marqués de Barberà 29 (ara 16). Instal·lar una màquina de vapor a la fàbrica que tenen en aquesta finca». Q127 Foment 168/1844. AMCB.
* ↑ «José Antonio Llopis. Marquès de Barberà 29. Sol·licitar permís per afegir un quart pis a la fàbrica existent». Q127 Foment 519 bis C. AMCB, 24-08-1850.
* ↑ Anuario general del comercio, de la industria y de las profesiones; de la magistratura y de la administracion, 1863, p. 51, 135, 447, 556, 584, 699, 776, 788, 875, 1052.
* ↑ Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administracion, 1882, p. 624.
* ↑ «Permís sol·licitat per "Batlló Hermanos" per a instal·lar dues noves calderes blanquejadores en la casa número 16 (d)el carrer de Barbará». A183 Comissió de governació C5-A3. AMCB, 30-04-1872.
* ↑ Font Segura, Xavier; Carmona, Maria Carme «Carrer del Marquès de Barberà, 16ter». Anuari d'arqueologia i patrimoni de Barcelona, 2013, pàg. 90-94.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 35.
* ↑ AMCB, Q127 Foment 574 N, 657 N i 494 Ñ.
* ↑ Anuario-Riera, 1896, p. 355.

## Vegeu també

* Casa-fàbrica Sadó
* Casa-fàbrica Gassó
* Casa-fàbrica Vermell-Martí
* Palau Mornau
* Can Deu (masia a Sabadell)
* Casa-fàbrica Batlló-Llenas

## Bibliografia

* Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856, 2019, p. 387-393. ISBN 978-84-9156-216-0.
* Cabana, Francesc «Els Batlló». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.
* Canyameres i Ramoneda, Esteve «Les falsificacions nobiliàries: el cas dels Amat de Palou originaris de la vila de Sabadell». Paratge, 11, 2000, pàg. 63-86.
* Grau, Ramon; López, Marina «Empresari i capitalista a la manufactura catalana del segle xviii. Introducció a l'estudi de les fàbriques d'indianes». Recerques: història, economia, cultura, 4, 1974, pàg. 19-57.