OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kòtxani

Kòtxani (macedònic: Кочани, coneguda igualment per la transliteració Kočani) és una ciutat de Macedònia del Nord, situada a uns 100 quilometres (62 mi) a l'est de la capital Skopje, i és el tercer centre regional de la part oriental del país.
La ciutat s'estén pel vessant nord de la vall de Kòtxani, al llarg de la riba del riu Kòtxani, on abandona els vessants de les muntanyes i travessa la vall. Al nord de la ciutat hi ha la serra d'Osogovo (2.252 m), i 8 quilometres (5.0 mi) al sud la vall està tancada per la muntanya Plačkovica (1.754 m). La ciutat es troba a 350,450 m metres sobre el nivell del mar. La ciutat té un clima subtropical humit, influenciat per un clima mediterrani alterat que penetra al llarg del riu Bregalnica. La temperatura mitjana és 12,9 °C amb 538 mm (21,2 a) de precipitacions.

## Història

A causa de la seva favorable ubicació geogràfica, juntament amb les excel·lents característiques climàtiques naturals, Kòtxani va ser habitada ja en l'antiguitat pels tracis. Més endavant, al segle vi els eslaus van habitar parts de la regió. Ciril i Metodi van romandre a la vall des de l'any 845 fins al 855 i van començar a predicar el cristianisme en llengua eslava.
Tot i que l'assentament va existir molt abans, Kòtxani és esmentada per primera vegada en una carta de l'any 1337 en què el dèspota Jovan Oliver va donar l'església de Sant Demetri a Kòtxani.Les troballes arqueològiques a la mateixa ciutat han revelat restes d'un assentament en els períodes romà i romà d'Orient. A principis del segle xv va caure sota el domini otomà. El cronista i geògraf Evliya Çelebi, que la va visitar el 1662, va registrar que tenia 600 llars, una mesquita, una fonda i 15 botigues d'artesania. Durant el segle xviii i principis del xix, el ritme de creixement de la població de la ciutat es va estancar. Va ser cap al 1878 que la població va començar a augmentar, moment en què tenia unes 450-500 llars. La vila té dues residències feudals en forma de torres que es creu que daten dels segles XVI-XVII.
Almenys 59 persones van morir i 152 van resultar ferides després d'un incendi a la discoteca Pulse durant un concert el 16 de març de 2025.

## Referències

* ↑ «Total resident population, households and dwellings in the Republic of North Macedonia, by settlement, Census 2021». MAKSTAT database. State Statistical Office of the Republic of North Macedonia. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «Куманово е втор град во државата по зелени површини». KumanovoNews. [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ «Куманово е втор град во државата по зелени површини». KumanovoNews. [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ «Death toll from North Macedonia nightclub fire rises to 59» (en anglès britànic). BBC News, 16-03-2025. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «Arrest warrants issued for four people after nightclub fire in North Macedonia kills 59». Sky News.
# Nicèfor Basilaces

Nicèfor Basilaces (grec medieval: Νικηφόρος Βασιλάκης, Nikiforos Vassilakis), sovint esmentat simplement com a Basilaci (Βασιλάκιος, Vassilàkios), fou un general i aristòcrata romà d'Orient d'orígens armenis o paflagonis de la darreria del segle xi que el 1078/79 provà de derrocar l'emperador Nicèfor III Botaniates i fou derrotat per Aleix Comnè.
Basilaces, aleshores dux de Dirràquion, veié la seva oportunitat en el caos que envoltava la deposició de Miquel VII Ducas. Es feu fort a Tessalònica per esperar el resultat del conflicte entre els dos altres rivals pel tron, Nicèfor III i Nicèfor Brienni el Vell, amb la intenció d'actuar ràpidament per esclafar el guanyador abans que tingués temps de recuperar-se.
Entre les seves files hi havia veterans francs, esclavens, albanesos i grecs. Confiat en les seves habilitats i el seu coratge, creia que tenia la victòria al seu abast. Nicèfor III envià el seu millor general, Aleix Comnè, contra Basiliaci. Comnè reeixí el feu caure en un parany en un atac nocturn contra el campament imperial, a la riba del Vàrdar, a una trentena de quilòmetres de Tessalònica. Vençut, Basilaces fugí a Tessalònica, on provà de defensar la ciutat, però els seus propis soldats el lliuraren a Nicèfor III, que manà cegar-lo.

## Referències

* ↑ Kajdan, 1991, «Basilakes» (A. Kajdan).
* 1 2 3 Finlay, 1854, p. 58.

## Bibliografia

* Finlay, George. History of the Byzantine and Greek Empires from 1057 - 1453 (en anglès). Volum 2. William Blackwood & Sons, 1854.
* Kajdan, A. The Oxford Dictionary of Byzantium (en anglès). Oxford University Press, 1991. ISBN 0-19-504652-8.
# Herboristeria Manantial de Salud

L'Herboristeria Manantial de Salud, antigament Guarro, és un establiment situat al carrer d'en Xuclà, 23 de Barcelona, catalogat com a d'interès (categoria E2).

## Història

Va ser obert el 1923 pe l'encarregat major de l'herboristeria del Rei, Josep Guarro. El 1984, va passar a mans de Manantial de Salud, que ja tenia altres botigues obertes a la ciutat des del 1953.

## Descripció

Està situat a l'esquerra del portal d'accés. A l'exterior hi ha una sola obertura de factura moderna que consisteix en una estructura de fusta que inclou la porta de dos fulls de vidre i dos aparadors que la flanquegen. El rètol també és modern. La pintura de l'exterior ha seguit els colors i tons dels mobles de l'interior.
A dins, la botiga ha conservat alguns dels mobles antics ddisposats en un espai allargat i ampli. Hi ha un llarg taulell format per diferents parts amb la base de fusta amb quarterons al frontal decorats amb flors i el sobre de marbre. El moble de darrere el taulell, i que ocupa una bona part dels murs perimetrals, és també original. Té alguns calaixos, però la major part està formada per senzills prestatges sense decoracions excepte l'acabament a la part superior en una cornisa contínua. En alguns llocs al moble s'hi han afegit portes de vidre. Conserva una taula de fusta policromada que representa un jove amb sangoneres, segurament del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Herboristeria Guarro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 3 «Herboristeria Guarro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Kommet, ihr Hirten

"Kommet, ihr Hirten" (Veniu, vosaltres, pastors) és una nadala alemanya de Bohèmia basada en una nadala txeca, "Nesem vám noviny". Reflecteix elements de la Nativitat de Jesús, l'Anunciació als pastors, el seu passeig al pessebre i la seva Adoració, convidant a seguir el seu exemple. La primera estrofa, "Kommet, ihr Hirten, ihr Männer und Fraun", s'adreça als pastors, homes, i dones.

## Història

El text de "Kommet, ihr Hirten" va derivar d'una nadala txeca "Nesem vám noviny". El text alemany va ser escrit com una traducció lliure de l'original txec per Carl Riedel a Leipzig. Es va publicar per primera vegada amb el títol Die Engel und die Hirten (Els àngels i els pastors) el 1870 a la seva col·lecció Altböhmische Gesänge für gemischten Chor (Cants de la Bohèmia antiga per a cor mixt). El cant està en la tradició dels cants de pastors, derivats de l'Anunciació als pastors i de l'Adoració dels pastors de l'Evangeli segons Lluc (Lc 2,8-20). La versió de Riedel és adequada per a un públic ampli.
La cançó encara és popular. S'inclou a l'himnari protestant Evangelisches Gesangbuch com a EG 48, i en algunes seccions regionals de l'himnari catòlic Gotteslob de 1975 i la seva segona edició, el Gotteslob de 2013.
En anglès, la cançó es va conèixer com a "Come, All Ye Shepherds", traduïda per Mari Ruef Hofer el 1912.

## Text

La cançó txeca " Nesem vám noviny " (Portant la notícia) té cinc estrofes. Riedel va escriure una versió en tres estrofes de cinc versos cadascuna, rimant per parelles amb una darrera línia curta final. El principi és " Kommet, ihr Hirten, ihr Männer und Fraun "(Veniu, pastors, homes i dones).
1. Kommet, ihr Hirten, ihr Männer und Fraun, Kommet, das liebliche Kindlein zu schaun, Christus, der Herr, ist heute geboren, Den Gott zum Heiland euch hat erkoren. Fürchtet euch nicht!
2. Lasset uns sehen in Bethlehems Stall, Was uns verheißen der himmlische Schall; Was wir dort finden, lasset uns künden, Lasset uns preisen in frommen Weisen: Halleluja!
3. Wahrlich, die Engel verkündigen heut Bethlehems Hirtenvolk gar große Freud: Nun soll es werden Friede auf Erden, Den Menschen allen ein Wohlgefallen: Ehre sei Gott!

## Melodia

El 1847, la melodia fou publicada per primer cop en la col·lecció Katolicky kancionál a Olmütz. Els manuscrits no estan datats però semblen pertànyer a la primera meitat del segle xix. La melodia és un bordó similar a la música folk.

## Referències

* ↑ Ingeborg Weber-Kellermann: Das Buch der Weihnachtslieder. 10th edition.
* ↑ «Come, All Ye Shepherds». Arxivat de l'original el 2014-03-28. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ Come, All Ye Shepherds bei carols.org.uk
* ↑ Konrad Ameln: Altböhmische Weihnachtslieder.
* ↑ Ernst Anschütz: Musikalisches Schulgesangbuch.

## Enllaços externs

* "Kommet, ihr Hirten" – Carl Riedel, Altböhmisches Weihnachtslied lieder-archiv.de
* Kommet, ihr Hirten Liederprojekt von SWR2 und Carus-Verlag
* Kommet, ihr Hirten Christlichen Liederdatenbank
# Les amigues (banda sonora)

La banda sonora de Les amigues (en rus Подруги, Podrugui), op. 41a, pel·lícula russa estrenada el 1936 dirigida per Lev Arnshtam, va ser composta per Dmitri Xostakóvitx. Aquesta va ser la tercera col·laboració entre Xostakóvitx i Arnshtam. La partitura de la pel·lícula consta de material per a quartet de corda, amb solista addicional de trompeta, piano, veus solistes, orgue, arpa, timbales i theremin.
La va dedicar a l'escriptor Romain Rolland, que en aquell moment era de viatge per Moscou per invitació de Maksim Gorki, viatge que fou utilitzat de manera no oficial com a ambaixada dels artistes francesos a la Unió Soviètica.
La història de la pel·lícula consisteix en l'amistat entre tres noies que comença a una edat primerenca i que finalment acaben com a infermeres al front rus durant la Primera Guerra Mundial. Xostakóvitx ja havia treballat per a Lev Arnshtam a Sola (op. 26, 1931) i Muntanyes daurades (op. 30, 1931), si bé era la primera pel·lícula que dirigia sol. Posteriorment ho faria en quatre ocasions més, a Amics (1938), Zoya (1944), Cinc dies, cinc nits (1960) i Sofia Perovskaya (1967).
A Xostakóvitx li agradava compondre bandes sonores per als amics i la seva relació amb Arnshtam havia començat a una edat primerenca quan van estudiar piano junts al Conservatori de Petrograd i quan Arnshtam va abandonar el teatre de Vsévolod Meierhold, aquest va contractar el febrer de 1929 el jove Dmitri Xostakóvitx com a pianista.

## Referències

* 1 2 «Catàleg d'obres de Dmitri Xostakóvitx» (en anglès). Sikorski Musikverlage Hamburg. Arxivat de l'original el 2 d’agost 2020. [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ Riley, John. «Ressenya del disc» (en anglès). Naxos. Arxivat de l'original el 27 d’abril 2022. [Consulta: 12 gener 2022].
# Der Karneval in Rom

Der Karneval in Rom (El Carnaval a Roma) —també conegut com Karneval in Rom — és una opereta en tres actes composta per Johann Strauss II sobre un llibret de Josef Braun, Richard Genée i Maximilian Steiner. Va ser la segona opereta de Strauss i basada en la comèdia Piccolino de Victorien Sardou de 1861. L'obra es va estrenar l'1 de març de 1873 al Theater an der Wien.

## Papers

| Paper | Tipus de veu | Estrena repartiment, 1 de març de 1873 (Director: Johann Strauss II) |
| Marie, una noia del país | soprano | Marie Geistinger |
| Arthur Bryk, pintor | tenor | Albin Swoboda, Sr. |
| Comte Falconi | baríton | Carl Adolf Friese |
| Comtessa Falconi | soprano | Caroline Charles-Hirsch |
| Robert Hesse, pintor i amic d'Arthur | baríton | Alfred Schreiber (Theaterschauspieler, 1838) |
| Benvenuto Rafaeli, pintor i amic d'Arthur | tenor | Jani Szika |
| Donna Sofronia, directora d'una escola de dones | contralto | |
| Teresa, una jove núvia | soprano | Senyora Charles-Rothier |
| Franz, un jove nuvi | tenor | |
| Toni | tenor | |
| Setembre | tenor | |
| Martín | tenor | |

## Referències

* ↑ Der Karneval in Rom, Chicago Public Library Catalogue
* ↑ Traubner (2003) p. 115
# Caudofoveats

Els caudofoveats (Caudofoveata) són una classe independent o una subclasse de mol·luscs de la classe Aplacophora, també coneguda com a Chaetodermomorpha. Com els solenogastres, no tenen conquilla i per això abans s'agrupaven a la classe dels aplacòfors, avui considerada per molts autors com parafilètica, per bé que estudis més recents basats en filogènia molecular consideren els aplacòfors un clade monofilètic format per dos clades, Solenogastres i Caudofoveata.

## Caractarístiques

Els caudofoveats són petits (1-30 mm) i viuen principalment en aigües profundes. S'assemblen a cucs, sense conquilla ni peu; tenen espines calcàries anomenades esclerites per a moure's. Viuen en forats en sediments tous des d'on s'alimenten en posició vertical. Durant la reproducció sexual la femella pon ous d'on surten larves que naden lliurement.

## Famílies

La subclasse Caudofoveata inclou 11 espècies en tres famílies:
* Família Chaetodermatidae Théel, 1875
* Família Limifossoridae Salvini-Plawen, 1970
* Família Prochaetodermatidae Salvini-Plawen, 1972

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 17 febrer 2021].
* ↑ Paleos: Solenogastres
* ↑ Tree of Life
* ↑ Brusca, R. C. & Brusca, G. J., 2005. Invertebrados, 2ª edición. McGraw-Hill-Interamericana, Madrid (etc.), XXVI+1005 pp. ISBN 0-87893-097-3.
* ↑ Giribet, G.; Okusu, A, A.; Lindgren, A. R., A. R.; Huff, S. W., S. W.; Schrödl, M, M.; Nishiguchi, M. K., M. K. «Evidence for a clade composed of molluscs with serially repeated structures: monoplacophorans are related to chitons». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 103, 20, 5-2006, pàg. 7723-7728. Bibcode: 2006PNAS..103.7723G. DOI: 10.1073/pnas.0602578103. PMC: 1472512. PMID: 16675549.
* ↑ Kocot, K. M.; Cannon, J. T.; Todt, C.; Citarella, M. R.; Kohn, A. B.; Meyer, A.; Santos, S. R.; Schander, C.; Moroz, L. L. «Phylogenomics reveals deep molluscan relationships». Nature, 477, 7365, 2011, pàg. 452–456. Bibcode: 2011Natur.477..452K. DOI: 10.1038/nature10382. PMC: 4024475. PMID: 21892190.
* ↑ Smith, S. A.; Wilson, N. G.; Goetz, F. E.; Feehery, C.; Andrade, S. N. C. S.; Rouse, G. W.; Giribet, G.; Dunn, C. W. «Resolving the evolutionary relationships of molluscs with phylogenomic tools». Nature, 480, 7377, 2011, pàg. 364–367. Bibcode: 2011Natur.480..364S. DOI: 10.1038/nature10526. PMID: 22031330.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 14 febrer 2021].
# Goran Stolevski

Goran Stolevski (nascut el 1985) és un director de cinema i guionista australià macedoni. Va fer el seu debut com a director de llargmetratges amb la pel·lícula de 2022 You Won't Be Alone, que es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance de 2022.
El seu segon llargmetratge, Of an Age, va ser el guanyador del premi a la millor pel·lícula al CinefestOZ el 2022
Stolevski va néixer a la República Socialista de Macedònia i va passar la seva infantesa a Tètovo. Als 12 anys , va emigrar a Austràlia amb la seva família. És obertament gai.

## Filmografia
### Televisió

| Any | Títol | Notes |
| 2018 | Nowhere Boys | 3 episodis |

### Llargmetratges

| Any | Títol | Director | Guionista | Editor |
| 2022 | You Won't Be Alone | Sí | Sí | No |
| 2022 | Of an Age | Sí | Sí | Sí |
| 2023 | Domaḱinstvo za početnici | Sí | Sí | Sí |

## Referències

* ↑ "Filmmakers honoured at Sydney Film Festival’s Closing Night Gala",
* ↑ Williams, Fiona «'Aquarius' wins Sydney Film Prize». Screen Daily, 20-06-2016 [Consulta: 18 novembre 2019].
* ↑ Goldsmith, Jill. «Focus Features Sets Supernatural Horror Thriller 'You Won't Be Alone' For Jan. 2022 Release». Deadline Hollywood, 19-11-2021. [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ Katherine Tulich, "Goran Stolevski’s ‘Of An Age’ Claims Australia’s Richest Film Prize at CinefestOZ". Variety, August 30, 2022.
* 1 2 Maličev, Patricija «Moji filmi so filmi o pripadanju in ljubezni» (en eslovè). Sobotna priloga – Delo, 28-09-2024, p. 52–53.
* ↑ Stephanie Bunbury, "‘My best friends were Hepburn and Bergman’: Aussie director takes critics by storm". The Age, July 28, 2022.
# Sant Salvador de Terrades

Sant Salvador de Terrades és una ermita situada al veïnat de muntanya de Cànoves, al terme municipal de Cànoves i Samalús (Vallès Oriental). L'edifici actual data del 1930 i fou construït sota la direcció de l'arquitecte Josep Maria Pericas i Morros. Aquesta està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
S'hi celebra un aplec el primer diumenge d'agost.

## Descripció

Edifici d'una sola nau amb creuer i absis pentagonal. La coberta és composta: el tros de la nau i el creuer és a doble vessant, una en sentit longitudinal i l'altre transversal, i l'absis té cinc vessants que concorren en un sol punt. La façana està emmarcada per una mena de pilastres que acaben en arquets cecs. En el centre hi ha un gran arc apuntat i en el seu interior la porta allindana i tres finestres d'arc apuntat. A banda i banda hi ha dues finestres d'arc rodó. El capcer és un gran arc parabòlic rematat per una creu de pedra. A la dreta, damunt el creuer, hi ha el campanar de paret amb tres obertures d'arc de mig punt. En el creuer i en el centre de l'absis s'obren grans finestres d'arc apuntat.

## Història

L'ermita forma part d'un veïnat de masies cap al vessant meridional del turó del Pi Novell. Es té constància de l'existència d'una ermita en aquest lloc des de l'any 1226, possiblement fundada pels senyors del castell de Cànoves. L'edifici actual es va aixecar de nou l'any 1930 sota la direcció de l'arquitecte Josep Maria Pericas i Morros. És d'estil neogòtic amb alguns elements del romànic.
L'ermita fou construïda per capritx de Rafael Morató Senesteva, adinerat industrial barceloní amb interessos tèxtils i naviliers. Fou soci de Foment del Treball Nacional i presidí en tres etapes el Reial Club Marítim de Barcelona (1909-15, 1917-19 i 1933-36), del que finalment en fou nomenat President Honorari. Va ser regidor de l’Ajuntament de Barcelona (1930) i va rebre la Placa d’Or del Mèrit Naval. Fou assassinat el 1937 en el context de la Guerra Civil Espanyola.
L'ermita formava part de la seva finca Can Quintana. Acabada la Guerra Civil, la finca passà a mans de la família Volart, qui va fer donació de la capella al Bisbat. Durant el transcurs de l’any 2015, el Bisbat retornà l'ermita a la família Volart.

## Referències

* 1 2 3 «Ermita de Sant Salvador de Terrades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2013].
# Sant Salvador de Terrades

Sant Salvador de Terrades és una ermita situada al veïnat de muntanya de Cànoves, al terme municipal de Cànoves i Samalús (Vallès Oriental), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
S'hi celebra un aplec el primer diumenge d'agost.

## Descripció

Edifici d'una sola nau amb creuer i absis pentagonal. La coberta és composta: el tros de la nau i el creuer és a doble vessant, una en sentit longitudinal i l'altre transversal, i l'absis té cinc vessants que concorren en un sol punt. La façana està emmarcada per una mena de pilastres que acaben en arquets cecs. En el centre hi ha un gran arc apuntat i en el seu interior la porta allindana i tres finestres d'arc apuntat. A banda i banda hi ha dues finestres d'arc rodó. El capcer és un gran arc parabòlic rematat per una creu de pedra. A la dreta, damunt el creuer, hi ha el campanar de paret amb tres obertures d'arc de mig punt. En el creuer i en el centre de l'absis s'obren grans finestres d'arc apuntat.

## Història

L'ermita forma part d'un veïnat de masies cap al vessant meridional del turó del Pi Novell. Es té constància de l'existència d'una ermita en aquest lloc des de l'any 1226, possiblement fundada pels senyors del castell de Cànoves. L'edifici actual es va aixecar de nou l'any 1930 sota la direcció de l'arquitecte Josep Maria Pericas i Morros. És d'estil neogòtic amb alguns elements del romànic.
L'ermita fou construïda per capritx de Rafael Morató Senesteva, adinerat industrial barceloní amb interessos tèxtils i naviliers. Fou soci de Foment del Treball Nacional i presidí en tres etapes el Reial Club Marítim de Barcelona (1909-15, 1917-19 i 1933-36), del que finalment en fou nomenat President Honorari. Va ser regidor de l’Ajuntament de Barcelona (1930) i va rebre la Placa d’Or del Mèrit Naval. Fou assassinat el 1937 en el context de la Guerra Civil Espanyola.
L'ermita formava part de la seva finca Can Quintana. Acabada la Guerra Civil, la finca passà a mans de la família Volart, qui va fer donació de la capella al Bisbat. Durant el transcurs de l’any 2015, el Bisbat retornà l'ermita a la família Volart.

## Referències

* 1 2 3 «Ermita de Sant Salvador de Terrades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2013].
# East Nassau

East Nassau és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 571 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Nassau tenia 571 habitants, 216 habitatges, i 150 famílies. La densitat de població era de 45 habitants/km².
Dels 216 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,2% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.250 $ i la renda mediana per família de 48.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.750 $ mentre que les dones 30.893 $. La renda per capita de la població era de 24.740 $. Entorn del 2,7% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Nassau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Nassau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.