OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Platja de la Riera Xica

La platja de la Riera Xica és una platja urbana del municipi de Sitges (Garraf) situada davant del passeig marítim, enfront del barri del Vinyet. La platja es va crear a mitjans dels anys 1970, en construir-se els espigons que la delimiten: el de llevant la separa de la platja de l'Estanyol, i el de ponent de la platja de la Barra.
Té una longitud de 324 metres i una amplada mitjana de 17 metres, formada per sorra fina, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. Disposa de lavabos, dutxes, rentapeus i lloguer de gandules, para-sols i tendals. També té una guingueta. L'accés es fa des del passeig marítim.
La platja de la Riera Xica està adherida a la destinació Costa de Barcelona, certificada per Biosphere des del 2017.
El nom de la platja fa referència a la riera Xica, que hi desembocava.

## Referències

* 1 2 3 «La Riera Xica». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ Vilar, Mario «Les platges de Sitges». Butlletí del Grup d'Estudis Sitgetans, 5-2022.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Topònim: ESTANYOL». Lèxic del parlar del Penedès. Institut d'Estudis Penedesencs.
# White Stone

White Stone és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 358 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, White Stone tenia 358 habitants, 163 habitatges, i 101 famílies. La densitat de població era de 139,6 habitants per km².
Dels 163 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 38% no eren unitats familiars. En el 32,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,8% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 21,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.125 $ i la renda mediana per família de 31.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.500 $ mentre que les dones 22.000 $. La renda per capita de la població era de 17.835 $. Entorn del 6,7% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- White Stone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- White Stone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Smyrna (Nova York)

Smyrna és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 241 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Smyrna tenia 241 habitants, 79 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 372,2 habitants per km².
Dels 79 habitatges en un 39,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 20,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,56.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 12.310 $. Entorn del 15,8% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Smyrna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Smyrna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Drongos

Els drongos són un grup de petites aus de l'ordre dels passeriformes que formen la família dels dicrúrids (Dicruridae). Viuen a les zones tropicals del Vell Món. Aquesta família era considerada molt més ampla, ja que abans s'incloïen dins ella un gran nombre de grups d'ocells australians, com ara els ripidúrids, i els monàrquids. El nom prové d'una de les llengües natives de Madagascar, on fa referència a l'espècie local, però ara s'ha ampliat a tots els membres de la família. Són aus generalment negres o grises amb reflexos metàl·lics.

## Taxonomia

Fa poc aquesta família es classificava en dos gèneres: Chaetorhynchus i Dicrurus. El gènere Chaetorhynchus que conté una única espècie, endèmica de Nova Guinea, que ha tingut una classificació controvertida, actualment és ubicat a la família dels ripidúrids, quedant únicament el gènere Dicrurus amb 28 espècies segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional: (versió 13.2, 2023):
* Gènere Dicrurus.
** Dicrurus aeneus - drongo bronzat.
** Dicrurus remifer - drongo de raquetes petit.
** Dicrurus annectens - drongo becgròs.
** Dicrurus paradiseus - drongo de raquetes gros.
** Dicrurus lophorinus - drongo de Sri Lanka.
** Dicrurus andamanensis - drongo de les Andaman.
** Dicrurus sumatranus - drongo de Sumatra.
** Dicrurus montanus - drongo de Sulawesi.
** Dicrurus bracteatus - drongo escatós.
** Dicrurus megarhynchus - drongo de Nova Irlanda.
** Dicrurus hottentottus - drongo de crinera.
** Dicrurus menagei - drongo de Tablas.
** Dicrurus palawanensis - drongo de Palawan.
** Dicrurus balicassius - drongo balicassiao.
** Dicrurus striatus -- drongo cuacurt.
** Dicrurus densus - drongo de la Sonda.
** Dicrurus leucophaeus - drongo cendrós.
** Dicrurus caerulescens - drongo ventreblanc.
** Dicrurus waldenii - drongo de Mayotte.
** Dicrurus forficatus - drongo de Madagascar.
** Dicrurus aldabranus - drongo d'Aldabra.
** Dicrurus fuscipennis - drongo de Grande Comore.
** Dicrurus modestus - drongo modest.
** Dicrurus adsimilis - drongo cuaforcat.
** Dicrurus macrocercus - drongo reial.
** Dicrurus ludwigii - drongo de Ludwig.
** Dicrurus atripennis - drongo selvàtic.
** Dicrurus sharpei - drongo de Sharpe.

## Referències

* ↑ R Schodde et L Christidis. 2014. Relicts from Tertiary Australasia: undescribed families and subfamilies of songbirds (Passeriformes) and their zoogeographic signal. Zootaxa 3786(5): 501–522.
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.2). doi: 10.14344/IOC.ML.13.2.
# Platja de sa Conca (Cadaqués)

La platja de sa Conca és una platja del municipi de Cadaqués (Alt Empordà), situada a la badia de Cadaqués, al límit sud de la població, a un quilòmetre del centre, entre la punta de sa Conca, que la tanca al nord, i l'anomenada sa Rocassa, al sud, que té a la vora la platja de Pius V. Està orientada a l'est, amb tendència al sud-est. Té una longitud de 100 m i una amplada mitjana d'11 m, formada per grava, amb un pendent d'entrada a l'aigua fort. S'hi practica el nudisme. A la dreta de la platja surt un camí senyalitzat d'uns 3,5 quilòmetres que duu fins al far de Calanans.
El nom deriva d'una enclotada propera al mar.

## Referències

* 1 2 3 «Sa Conca». Catalunya.com.
* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 18-19. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Platja de Sa Conca». Visita Costa Brava.
# Barberton

Barberton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 4.617 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Barberton tenia 4.617 habitants, 1.597 habitatges, i 1.323 famílies. La densitat de població era de 413,6 habitants per km².
Dels 1.597 habitatges en un 40,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,6% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 17,1% no eren unitats familiars. En el 13% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.779 $ i la renda mediana per família de 67.054 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.396 $ mentre que les dones 30.085 $. La renda per capita de la població era de 25.066 $. Aproximadament l'1,6% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Barberton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Barberton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Platja de sa Confitera

La platja de sa Confitera, també anomenada sa platja Confitera, i antigament platja de Confits, és una platja natural del municipi de Cadaqués (Alt Empordà), situada a 2 km de la població, a la península de s'Oliguera, entre la platja de s'Arenella i la platja d'en Sané, molt a prop de l'illa de s'Arenella. Té una longitud de 24 m i una amplada mitjana de 12 m, de sorra fina, grava i còdols. Està envoltada per la pista de terra que voreja a primera línia de mar. Submergides a l'aigua es poden trobar les restes d'un naufragi de 1921, es traca de la caldera del pailebot francès Douaumont.
El nom és deu a que abans a la platja hi havia moltes pedres blanques, cobertes d'una lleu capa de sal per l'acció de les tempestes i el balanceig constant de l'onatge, que tenien l'aparença de confits.

## Referències

* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 44-45. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Catàleg de classificació de trams de platges de Catalunya» p. 5. Direcció General d'Ordenació del Territori i Urbanisme. Generalitat de Catalunya, 01-10-2016.
* ↑ «Platja de Sa Confitera». Visita Costa Brava.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ Vila, Pep «Paraulari de Cadaqués». Vademècum, 9-2020, pàg. 129.
# Simonita

La simonita és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La simonita és un sulfur de fórmula química TlHgAs₃S₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1982. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la simonita pertany a «02.GC - Poli-sulfarsenits» juntament amb els següents minerals: hatchita, wal·lisita, sinnerita, watanabeïta, quadratita, manganoquadratita, smithita, trechmannita, aleksita, kochkarita, poubaïta, rucklidgeïta, babkinita, saddlebackita, tvalchrelidzeïta i mutnovskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'Àlxar, situat a la localitat de Rožden (Kavadarci, Macedònia del Nord). També ha estat descrita a la mina Zareh Shuran, situada al comtat de Takab (Azerbaidjan Occidental, Iran). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Simonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 maig 2021].
# Baring (Washington)

Baring és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 233 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Baring tenia 233 habitants, 105 habitatges, i 59 famílies. La densitat de població era de 53,5 habitants per km².
Dels 105 habitatges en un 22,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 43,8% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,7% tenia menys de 18 anys, un 3% entre 18 i 24, un 37,8% entre 25 i 44, un 29,2% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 122,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.875 $ i la renda mediana per família de 46.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.125 $ mentre que les dones 32.292 $. La renda per capita de la població era de 22.571 $. Aproximadament el 6,9% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Baring». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Baring». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Waddington

Waddington és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 923 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waddington tenia 923 habitants, 405 habitatges, i 259 famílies. La densitat de població era de 164,2 habitants per km².
Dels 405 habitatges en un 21,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 31,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,2% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 30,8% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.615 $ i la renda mediana per família de 46.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.583 $ mentre que les dones 24.773 $. La renda per capita de la població era de 22.568 $. Entorn del 5,8% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waddington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waddington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Platja de ses Torretes

La platja de ses Torretes, anomenada popularment Cala Gogó, nom del càmping que la rodeja, és una platja del municipi de Calonge i Sant Antoni (Baix Empordà), situada en un tram de roquissar amb moltes cales petites, entre les poblacions de Platja d'Aro i Sant Antoni de Calonge. És la continuació de la platja de Can Cristus, de la que està separada per unes roques que arriben fins al mar. Orientada a l'est-sud-est, té una longitud de 167 m i una amplada mitjana de 25 m, formada per sorra mitjana i gruixuda. S'hi accedeix pel camí de ronda, que passa pel darrere de la platja.
Comparteix serveis amb la veïna Can Cristus, a només uns metres. Disposa de vàters, dutxes, punt de socorrisme, primers auxilis, lloguer de para-sols i gandules, lloguer de patins de pedals, un parell de guinguetes i rampes d'accés per a persones amb mobilitat reduïda.
La platja és d'origen fluvial, per la sorra arrossegada per la desembocadura del torrent del Puget de la Cadira.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. La platja ha estat distingida amb el distintiu de Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.

## Referències

* ↑ «Platges». Ajuntament de Calonge i Sant Antoni, 2023.
* 1 2 3 «Cala Gogó-Torretes». Agència Catalana de Turisme.
* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava de Blanes a Palamós. Valls: Cossetània, juny 2011, p. 176-177. ISBN 978-84-9791-895-4.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Cala Cristus-Ses Torretes». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023 a Catalunya». Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
# Selden (Nova York)

Selden és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 21.861 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Selden tenia 21.861 habitants, 6.809 habitatges, i 5.522 famílies. La densitat de població era de 1.811,3 habitants per km².
Dels 6.809 habitatges en un 43% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,2% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 18,9% no eren unitats familiars. En el 15% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.103 $ i la renda mediana per família de 62.708 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.665 $ mentre que les dones 29.973 $. La renda per capita de la població era de 20.577 $. Entorn del 3,1% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Selden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Selden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bèroe (esposa de Glàucies)

Bèroe (grec antic: Βερόη) fou reina d'Il·líria, i estava casada amb el rei Glàucies. Quan varen acollir Eàcides, el rei de l'Epir, foragitat del seu regne el 316 aC, la reina Bèroe es va fer càrrec de Pirros, el fill d'Eàcides, i futur rei de l'Epir.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Beroe». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867, p. 484.
# Teachey

Teachey és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 245 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Teachey tenia 245 habitants, 92 habitatges i 66 famílies. La densitat de població era de 115,4 habitants per km².
Dels 92 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.833 $ i la renda mediana per família de 51.591 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.750 $ mentre que les dones 19.028 $. La renda per capita de la població era de 19.725 $. Entorn del 4% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Teachey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Teachey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Platja del Marjal

La platja del Marjal és una platja semiurbana del municipi d'Alcanar a la comarca del Montsià (Catalunya), a tocar del nucli urbà de les Cases d'Alcanar. Limita al nord-est amb la platja de les Cases d'Alcanar i al sud-oest amb la platja de l'Estanyet. Orientada al sud-est, té una longitud de 300 metres i una amplada mitjana de 35 metres, formada per còdols, amb un pendent d'entrada a l'aigua moderat. Hi desemboca el barranc de les Forques. Disposa de guingueta de refrescos i gelats, senyalització, sanitaris portàtils i dutxes.
Sovint es considera aquesta platja com a part de la platja de Les Cases, tot i que popularment totes dos són ben diferenciades, ja que es considera platja de Les Cases, únicament la que hi ha al nucli urbà de les Cases d'Alcanar. Per tal de poder tenir bandera blava la platja de les Cases i la del Marjal es van reunificar amb el nom i ara totes dues són anomenades, artificialment, platja del Marjal-Les Cases. D'aquesta manera totes dues tenen més serveis de socorrisme i més seguretat.
Té el seu origen al voltant d'antics salobrars i bassals atapeïts de canyes. Actualment, però, el passeig del Marjal ha eliminat la majoria de zones verges que hi restaven.
La platja, juntament amb la platja de les Cases d'Alcanar, està guardonada des del 1994 amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis. L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Referències

* 1 2 3 «Les Cases d'Alcanar». Agència Catalana de Turisme.
* 1 2 «Platja del Marjal». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «El Marjal». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «La platja del Marjal d’Alcanar, 25 anys amb el distintiu de Bandera Blava». Ebre Digital, 10-05-2019.
* ↑ «95 platges i 23 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2024». Generalitat de Catalunya.