OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Platja de l'Arenal

La platja de l'Arenal és una platja semiurbana del municipi de Vandellós i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp) situada entre l'espigó del port de l'Hospitalet de l'Infant, a llevant, i la punta de Cala Bea, a ponent, que la separa de la platja de la Cala Bea. Orientada al sud, té una longitud 2.285 metres i una amplada mitjana de 57 metres, formada per sorra mitjana, gruixuda, grava i còdols, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. A la part nord és una platja urbana, de fàcil accés des del passeig Marítim, i a la part sud és una platja natural, amb dunes amb vegetació mediterrània, un bosc de pi blanc i un petit aiguamoll amb joncs. Disposa de servei de socorrisme i vigilància, accés per a persones amb mobilitat reduïda, dutxes, lloguer de para-sols i gandules, quiosquets i zona esportiva, a més d'una oficina d'informació turística. L'Estació Nàutica Costa Daurada ofereix un ampli ventall d'activitats, com vela lleugera, kitesurf, windsurf, excursions guiades en caiac o sortides en BTT.
La platja està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis, amés del certificat de qualitat ambiental EMAS i la bandera Ecoplayas. L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Referències

* 1 2 «Platja de l'Arenal». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platja de l'Arenal». L'Hospitalet de l'Infant i la Vall de Llors.
* ↑ «L'Arenal». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «L’Arenal». Terres de Mestral.
* ↑ «95 platges i 23 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2024». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Quatre platges i una cala: L’Hospitalet de l’Infant i la Vall de Llors». Catalunya Diari, 14-08-2020.
# Hyles zygophylli

Hyles zygophylli és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels esfíngids (Sphingidae), pròpia d'Àsia, des de Turquia fins a la Xina.

## Característiques

Té una envergadura alar d'entre 60 i 75 mm. Vola normalment en dues o tres generacions; en el primer cas, des de finals d'abril fins a mitjans de maig primerament, i després durant juliol i agost; en la segona, la tercera comença a mitjans de setembre. A les zones fredes de muntanya pot ser que només n'hi hagi una, de juny a juliol.
L'eruga arriba a un màxim de 80 mm i és polimòrfica. S'alimenta de Zygophyllum, principalment de Zygophyllum fabago, però també accepta Zygophyllum oxianum i fins i tot altres gèneres com Eremurus o Tribulus.

## Distribució

Es troba a l'est i oest de Turquia, Armènia, l'est de la Transcaucàsia, el Daguestan, el nord de Síria, el nord de l'Iran, el Turkmenistan, el Kazakhstan, l'Uzbekistan, el Tadjikistan, el nord de l'Afganistan, i del nord-est del Kirguizstan fins a Xinjiang, Shaanxi i el sud de Mongòlia. S'ha informat de la seva presència a Romania i hi ha una cita aïllada a Croàcia (es tracta d'un individu a un museu etiquetat com a procedent de Dalmàcia).

## Referències

* 1 2 «Sphingidae of the Western Palaearctic - Hyles zygophylli» (en anglès). [Consulta: 10 juny 2024].
* 1 2 «Sphingidae of the Eastern Palaearctic - Hyles zygophylli» (en anglès). [Consulta: 10 juny 2024].

## Enllaços externs

* Sphingidae of the Western Palaearctic (anglès)
* Sphingidae of the Eastern Palaearctic (anglès)
# Rosòidies

Rosoideae és una subfamília de la família Rosaceae.

## Taxonomia

La delimitació de la subfamília Rosoideae va continuant a mesura que es van fent recerques genètiques.

## Gèneres

* Acaena
* Agrimonia
* Aphanes
* Aremonia
* Argentina (gènere)
* Bencomia
* Cliffortia
* Comarum
* Dasiphora
* Dendriopoterium
* Drymocallis
* Filipendula
* Fragaria
* Geum
* Hagenia
* Horkeliella
* Kerria
* Leucosidea
* Marcetella
* Margyricarpus
* Polylepis
* Potentilla, incl les esp. dels gen. Duchesnea, Horkelia i Ivesia
* Poterium
* Purpusia
* Rhodotypos
* Rosa (gènere)
* Rubus
* Sanguisorba
* Sarcopoterium
* Sibbaldianthe
* Sibbaldiopsis
* Spenceria
* Stellariopsis
* Tetraglochin
* Waldsteinia

## Referències

* ↑ Judd, Campbell, Kellogg, Stevens. Botanique systématique : une perspective phylogénétique. Brussel·les: De Boeck université, 2002, p. 297. ISBN 2-7445-0123-9.
* ↑ Eriksson, Torsten; Hibbs, Malin S.; Yoder, Anne D.; Delwiche, Charles F.; Donoghue, Michael J. «The Phylogeny of Rosoideae (Rosaceae) Based on Sequences of the Internal Transcribed Spacers (ITS) of Nuclear Ribosomal DNA and the trnL/F Region of Chloroplast DNA» (en anglès). International Journal of Plant Sciences, 164, 2, 3-2003, pàg. 197–211. DOI: 10.1086/346163. ISSN: 1058-5893.

## Bibliografia

* Kalkman, C. «Rosaceae». A: Klaus Kubitzki (ed.). Flowering plants, Dicotyledons : Celastrales, Oxalidales, Rosales, Cornales, Ericales. Berlín: Springer, 2004, p. 361. ISBN 3-540-06512-1.
# Cudú petit

El cudú petit (Tragelaphus imberbis) és una espècie de mamífer artiodàctil de la subfamília dels bovins. És un antílop autòcton de l'est d'Àfrica i, possiblement, del sud d'Aràbia. Les poblacions de Tanzània i Kenya formen una subespècie a part, el cudú petit meridional (T. i. australis).
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Platja de la Bassa de l'Arena

La platja de la Bassa de l'Arena, o platja del Nen Perdut, és una platja natural de municipi de Deltebre (Baix Ebre), situada a la zona humida dels Salobrars del Nen Perdut, al Parc Natural del Delta de l'Ebre. Limita al nord amb la Gola del Pal, canal de desembocadura de la bassa de l'Estella, que la separa de la platja de la Marquesa, i al sud resta oberta a la platja de Riumar. Orientada al nord-est, té una longitud de 3.297 metres i una amplada mitjana de 56 metres, formada per sorra fina, amb un cordó dunar amb rereduna. Darrera la platja hi ha camps d'arrossars i la bassa del Canal Vell.
A la zona més propera a la platja de la Marquesa s'hi practica el nudisme. Disposa d'una zona habilitada per a gossos, al sud de la platja, de 500 metres de longitud. En tota la platja està permesa la pesca.

## Referències

* ↑ «Fitxes Deltebre - Departament de Territori». Generalitat de Catalunya, Departament de Territori i Sostenibilitat.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* 1 2 «Platja de la Bassa de l’Arena». Diputació de Tarragona.
* ↑ «La millor platja per a gossos de la província, a Deltebre!». Ebre Digital, 15-08-2019.
* ↑ «Aquestes son les sis platges per a gossos de les Terres de l’Ebre». Imagina Ràdio, 25-07-2022.
# Richville (Nova York)

Richville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 274 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Richville tenia 274 habitants, 109 habitatges, i 80 famílies. La densitat de població era de 143 habitants per km².
Dels 109 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,9% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 25,7% no eren unitats familiars. En el 20,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 32,8% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.455 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.938 $ mentre que les dones 21.500 $. La renda per capita de la població era de 16.040 $. Entorn del 8,6% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Richville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Richville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Platja de la Murtra (Sant Pol de Mar)

La platja de la Murtra és una platja seminatural de la costa del Maresme, situada al municipi de Sant Pol de Mar (Maresme). Pel seu extrem nord es troba limitada per una petita formació rocallosa a mode d'escullera natural que la separa de la platja de Can Villar, on hi ha un búnquer de la Guerra Civil espanyola, i pel seu extrem sud es troba limitada per un petit penya-segat que la separa de la platja de les Roques Blanques. Té una longitud e 1.200 m i una amplada mitjana de 37 m de sorra gruixuda, amb un pendent d'entrada a l'aigua molt fort. Hi és permesa la pràctica del nudisme. Es pot accedir a peu per un pas subterrani sota la carretera N-II, però cal travessar per sobre la via del tren.
El juny del 2016 l'Ajuntament de Sant Pol de Mar va habilitar l'accés al gossos al sector de la platja més proper a la platja de Can Villar, anomenat platja de les Banyeretes, d'uns 300 m de longitud, però el setembre del mateix any el Departament de Medi Ambient de la Generalitat de Catalunya va prohibir-hi l'accés dels gossos per a protegir la colònia de corbs marins emplomallats que utilitzen les roques del litoral com espai per a dormir.

## Referències

* 1 2 «Platja de la Murtra». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «La Murtra-El molí». Catalunya.com.
* ↑ «Platges». Ajuntament de Sant Pol de Mar.
* ↑ «Els corbs marins fan fora els gossos de la platja de Sant Pol». El Punt Avui, 02-09-2016.
# Copa del Rei Juvenil de futbol

La Copa del Rei Juvenil de futbol és un torneig espanyol de futbol per a clubs en categoria juvenil. És organitzada per la Federació Espanyola de Futbol. S'inicià l'any 1951. S'anomenà Copa del Generalíssim fins al 1976.

## Historial

* 1957 Real Murcia
* 1958 Atlètic de Madrid
* 1959 FC Barcelona
* 1960 CD Firestone
* 1961 València CF
* 1962 Sevilla FC
* 1963 Athletic Club
* 1964 Athletic Club
* 1965 Athletic Club
* 1966 Athletic Club
* 1967 Athletic Club
* 1968 Reial Madrid
* 1969 Reial Madrid
* 1970 Athletic Club
* 1971 Reial Madrid
* 1972 UD Las Palmas
* 1973 FC Barcelona
* 1974 FC Barcelona
* 1975 FC Barcelona
* 1976 FC Barcelona
* 1977 FC Barcelona
* 1978 Reial Madrid
* 1979 Sevilla Atlético
* 1980 FC Barcelona
* 1981 Reial Madrid
* 1982 Reial Madrid
* 1983 Real Betis
* 1984 Athletic Club
* 1985 Reial Madrid
* 1986 FC Barcelona
* 1987 FC Barcelona
* 1988 Reial Madrid
* 1989 FC Barcelona
* 1990 Real Betis
* 1991 Reial Madrid
* 1992 Athletic Club
* 1993 Reial Madrid
* 1994 FC Barcelona
* 1995 Albacete Balompié
* 1996 FC Barcelona
* 1997 Sevilla FC
* 1998 Real Betis
* 1999 Real Betis
* 2000 FC Barcelona
* 2001 RCD Espanyol
* 2002 FC Barcelona
* 2003 RCD Espanyol
* 2004 RCD Espanyol
* 2005 FC Barcelona
* 2006 FC Barcelona
* 2007 Albacete Balompié
* 2008 Sevilla FC
* 2009 Sevilla FC
* 2010 Athletic Club
* 2011 FC Barcelona
* 2012 RCD Espanyol
* 2013 Reial Madrid
* 2014 Sevilla FC
* 2015 Rayo Vallecano
* 2016 Atlètic de Madrid
* 2017 Reial Madrid
* 2018 Atlètic de Madrid
| Temporada | Campió | Resultat | Finalista | Seu |
| 1951 | FC Barcelona | SE Sueca | 5-1 | Estadi Chamartín, Madrid |
| 1952 | Atlètic de Madrid | Real Sociedad | 4-2 | Estadi Chamartín, Madrid |
| 1953 | Real Madrid | FC Barcelona | 0-0 (5-1 córners) | Estadi Chamartín, Madrid |
| 1954 | AD Plus Ultra | RCD Espanyol | 2-1 | Estadi Chamartín, Madrid |
| 1955 | Real Sociedad | Sevilla FC | 2-0 | Estadi Santiago Bernabéu, Madrid |
| 1956 | Atlètic de Madrid | Real Zaragoza | 4-0 | Estadi Santiago Bernabéu, Madrid |

## Palmarès
### Per club

* 18 FC Barcelona
* 13 Reial Madrid
* 9 0 Athletic Club
* 6 0 Sevilla FC (inclou Sevilla Atlético)
* 5 0 Atlètic de Madrid
* 4 0 Real Betis
* 4 0 RCD Espanyol
* 2 0 Albacete Balompié
* 1 0 AD Plus Ultra
* 1 0 Reial Societat
* 1 0 Real Murcia
* 1 0 CD Firestone
* 1 0 València CF
* 1 0 UD Las Palmas
* 1 0 Rayo Vallecano
* 1 0 Reial Club Deportiu Mallorca

### Per territori

* 22 Catalunya
* 20 Madrid
* 11 País Basc
* 10 Andalusia
* 2 0 Castella-La Manxa
* 1 0 Múrcia
* 1 0 País Valencià
* 1 0 Canàries
* 1 0 Illes Balears

## Enllaços externs

* RSSSF
# Glechoma

Glechoma és un gènere d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies. Conté 8 espècies acceptades, de distribució euroasiàtica, de les quals una, Glechoma hederacea (l'heura de terra), és autòctona de Catalunya.

## Característiques

Plantes perennes i herbàcies. Les tiges tenen capacitat arrelant en els nusos, formant estolons i extenses mates de fulles dentades, arrodonides o ovals, suaument peludes. Les flors són tubulars i axil·lars, florint de finals d'hivern a l'estiu. El seu fruit és una núcula el·lipsoide. El gènere està estretament relacionat amb Nepeta, Stachys o Prunella. Les espècies de Glechoma són aliment per a les larves d'algunes espècies de lepidòpters, incloent Coleophora albitarsella.

## Taxonomia

Espècies acceptades:
* Glechoma biondiana
* Glechoma grandis
* Glechoma hederacea
* Glechoma hirsuta
* Glechoma longituba
* Glechoma x pannonica
* Glechoma sardoa
* Glechoma sinograndis

## Galeria

* Glechoma hirsuta
* Glechoma hederacea

## Referències

* 1 2 «Glechoma». The Plant List. [Consulta: 28 març 2020].
* 1 2 Santiago Castroviejo. Flora ibérica : plantas vasculares de la Península Ibérica e Islas Baleares. Madrid: Real Jardín Botánico, C.S.I.C, 2010. ISBN 978-84-00-09041-8.
* ↑ Flora dels països catalans / 3, (Pirolàcies - Compostes).. Barcelona: Barcino, 1995. ISBN 84-7226-657-5.
* ↑ «HOSTS - a Database of the World's Lepidopteran Hostplants». The Natural History Museum of UK.

## Enllaços externs

* Flora Europaea: Glechoma
* Flora de la Xina: Glechoma
# Lycodes seminudus

Lycodes seminudus és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 51,7 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 96.

## Alimentació

Menja gambes i eufausiacis.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 357-1.400 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Alaska, el Canadà, Groenlàndia, Islàndia, Noruega i Rússia.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Reinhardt J. C. H., 1831. (Bidrag til vor Kundskab om Grönlands Fiske). Pp. 18-24. A: H. C. Örsted. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1830-31. 1-40.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. C. H., 1837. Tillaeg til det förste bidrag til den grönlandske fauna. Tillaeg angaaende en tredie grönlandsk Art af Slaegten Lycodes. Det Kongelige Danske videnskabernes selskabs naturvidenskabelige og mathematiske afhandlinger v. 7: 221-228.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ McAllister, D.E., M.E. Anderson i J.G. Hunter, 1981. Deep-water eelpouts, Zoarcidae, from Arctic Canada and Alaska. Can. J. Fish. Aquat. Sci. 38(7):821-839.
* ↑ Valtysson, H.T., 1995. Feeding habits and distribution of eelpout species (Lycodes sp.) (Rehinhardt) (Pisces: Zoarcidae) in Icelandic waters. Postgraduate thesis, Department of Biology, Universitat d'Islàndia, Reykjavik.
* ↑ Coad, B.W. i J.D. Reist, 2004. Annotated list of the arctic marine fishes of Canada. Can. MS Rep. Fish Aquat. Sci. 2674:iv:+112 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Coad, B.W. i J.D. Reist, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Odontophorus

Odontophorus és un gènere d'ocells de la família dels odontofòrids (Odontophoridae). És el gènere amb més espècies, dins la seva família, i habiten principalment en zones de selva humida de l'àrea neotropical.

## Llistat d'espècies

S'han descrit 15 espècies dins aquest gènere:
* Tocro frontnegre (Odontophorus atrifrons).
* Tocro de Ballivián (Odontophorus balliviani).
* Tocro fumat (Odontophorus capueira).
* Tocro de Veneçuela (Odontophorus columbianus).
* Tocro del Tacarcuna (Odontophorus dialeucos).
* Tocro front-roig (Odontophorus erythrops).
* Tocro comú (Odontophorus gujanensis).
* Tocro pigallat (Odontophorus guttatus).
* Tocro castany (Odontophorus hyperythrus).
* Tocro pitnegre (Odontophorus leucolaemus).
* Tocro dorsifosc (Odontophorus melanonotus).
* Tocro galtanegre (Odontophorus melanotis).
* Tocro pit-roig (Odontophorus speciosus).
* Tocro estelat (Odontophorus stellatus).
* Tocro de collar (Odontophorus strophium).
# Portaavions Hōshō

El portaavions Hōshō (japonès: 鳳翔, fènix volador) va ser el primer portaavions de la història, dissenyat des d'un origen com a tal, en entrar en el servei actiu. Tot i que el HMS Hermes britànic es dissenyà i s'inicià el 1918, avarant-se el 1919, no va entrar en servei fins al 1923.
El Hōshō encara es basava en el disseny d'un creuer, però no es tractava simplement d'una conversió. Sent el primer del seu tipus en entrar en servei, va ser intensament usat per desenvolupar els mètodes i tàctiques necessaris per fer servir aquest nou tipus d'arma durant la dècada dels 20.
La coberta de vol estava lleugerament inclinada cap a baix a la proa, per així facilitar l'enlairament dels avions. El pont estava ubicat a estribord, on també tenien la sortida les 3 xemeneies del vaixell, que podien abatre's a una posició horitzontal durant les operacions d'enlairament i apontatge. Després de diverses proves s'eliminà el pont de comandament, deixant la pista de vol completament lliure.
Serví a la batalla de Shangai de 1932, en la que els seus aparells van bombardejar la ciutat, i als inicis de la Segona Guerra Sinojaponesa. A l'inici de la Segona Guerra Mundial, el Hōshō ja havia quedat superat per altres unitats en actiu, doncs era massa petit i lent per donar cabuda als nous tipus d'avions embarcats, com el Mitsubishi A6M. De tota manera, entrà en combat durant la batalla de Midway, oferint un modest suport aeri a la flota principal.
S'intentà allargar i eixamplar la seva coberta de vol, però les parts suspeses fora del buc minvaven la seva estabilitat i, per tant, la seva capacitat per travessar l'oceà, i finalment va quedar relegat a tasques d'entrenament sense allunyar-se gaire de les costes japoneses des de 1943.
Després de la guerra es va fer servir per repatriar personal japonès fins a juny de 1946, sent desballestat el 1947. El Hōshō va ser un dels 4 portaavions japonesos que van sobreviure a la guerra i, en el moment del seu desballestament, irònicament va ser al mateix temps el primer i el darrer portaavions japonès.
Grup aeri del Hōshō:
* 1932: 9 caces A1N1 (Tipo 3), 3 bombarders B1M2 (Tipus 13), 3 avions de reconeixement C1M (Tipus 10) (15 avions en total)
* 1937: 9 caces A4N1 (Tipus 95), 6 bombarders B3Y1 (Tipus 92) (15 en total)
* 1941: 11 caces A5M4 'Claude', 8 bombarders B4Y1 'Jean' (19 en total)
* 1942: 8 bombarders B5N2 'Kate' (8 en total)

## Enllaços externs

* (anglès) Imatges del Hosho al Naval Historical Center de la Marina dels Estats Units Arxivat 2005-04-07 a Wayback Machine.
# Senftenberg

Senftenberg (alt sòrab: Zły Komorow) és una ciutat alemanya que pertany a l'estat de Brandenburg. Està situada al sud-oest de la regió històrica de la Baixa Lusàcia, a la frontera amb Saxònia. El centre de la ciutat es troba al nord del riu Schwarze Elster i el llac artificial Senftenberg, part de la cadena de la Lausitzer Seenland, aproximadament 20 quilòmetres al nord-oest de Hoyerswerda i a 35 al sud-oest de Cottbus.

## Evolució demogràfica

Habitants de Senftenberg de 1300 a 2007 :
| Any | Habitants | Any | Habitants | Any | Habitants | Any | Habitants | Any | Habitants | Any | Habitants |
| 1300 | 400 | 1858 | 1.517 | 1939 | 17.566 | 1989 | 31.580 | 1996 | 26.647 | 2003 | 29.474 |
| 1474 | 600 | 1867 | 1.638 | 1946 | 17.783 | 1990 | 29.622 | 1997 | 27.109 | 2004 | 29.136 |
| 1555 | 900 | 1875 | 2.847 | 1950 | 18.260 | 1991 | 28.840 | 1998 | 26.424 | 2005 | 28.774 |
| 1575 | 918 | 1890 | 5.134 | 1964 | 24.053 | 1992 | 28.470 | 1999 | 25.576 | 2006 | 28.071 |
| 1680 | 1.150 | 1910 | 13.742 | 1971 | 24.367 | 1993 | 28.123 | 2000 | 24.740 | 2007 | 27.515 |
| 1806 | 979 | 1925 | 17.472 | 1981 | 32.005 | 1994 | 27.637 | 2001 | 30.539 | | |
| 1818 | 819 | 1933 | 17.803 | 1985 | 32.278 | 1995 | 27.336 | 2002 | 29.957 | | |

## Història

Senftenberg va ser esmentada per primera vegada el 1279 escriptura emesa per Enric III de Meissen, marcgravi de Lusàcia. Amb la Baixa Lusàcia, l'assentament va ser adquirit pel Regne de Bohèmia sota Carles IV de Luxemburg el 1368. L'elector Frederic II de Saxònia adquirí Senftenberg el 1448, i després d'això l'àrea fou un bastió de la frontera de la Casa de Wettin i fou separat de la Lusàcia bohèmia, fins que el 1635 tots els territoris lusacians foren entregats a Saxònia per la Pau de Praga. Segons el Congrés de Viena de 1815 la Baixa Lusàcia, va ser annexionada a Prússia i incorporada a la província de Brandenburg.

## Agermanaments

* Püttlingen
* Nowa Sól
* Senftenberg
* Saint-Michel-sur-Orge
* Veszprém
* Žamberk
* Fresagrandinaria

## Ajuntament

El resultat de les eleccions municipals de 2008 fou:
Eleccions municipals de 28 de setembre de 2008 :
| Partit | CDU | SPD | Die Linke. | Bündnis 90/Die Grünen | FDP | SFB$^{1)}$ | AGSUS$^{2)}$ | UWS$^{3)}$ | Alcalde |
| Vots | 5.155 | 8.627 | 7.893 | 620 | 706 | 1.310 | 1.691 | 2.588 | |
| % | 18,03 | 30,17 | 27,61 | 2,17 | 2,47 | 4,58 | 5,91 | 9,05 | |
| Regidors | 6 | 9 | 9 | 1 | 1 | 1 | 2 | 3 | 1 |
Sigles: $^{1)}$ Stimme Freier Bürger; $^{2)}$ Aktionsgruppe gegen soziales Unrecht Senftenberg; $^{3)}$ Unabhängige Wählergruppe Senftenberg

## Fills il·lustres

* Jakob Meiland (1542-1577) músic i mestre de capella.
* Carl Franz Pitsch (1789-1858), organista i compositor.

## Galeria

* Ciutat vella
* Església luterana
* El riu Schwarze Elster gelat a Senftenberg

## Enllaços externs

* Web oficial de Senftenberg
# Hampton (Nebraska)

Hampton és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 439 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hampton tenia 439 habitants, 179 habitatges, i 124 famílies. La densitat de població era de 513,6 habitants per km².
Dels 179 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,7% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 30,7% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.692 $ i la renda mediana per família de 46.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.500 $ mentre que les dones 20.250 $. La renda per capita de la població era de 18.458 $. Aproximadament l'1,5% de les famílies i el 2,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hampton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hampton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.