OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Palau de Sanjika

El Palau de Sanjika és la residència oficial del president de la República de Malawi. El govern l'ha convertit en la casa oficial des de 1983 i es troba a Blantyre, a la Regió Sud.
Al palau de Sanjika hi viu Lazarus Chakwera, president de la República de Malawi des del 28 de juny de 2020.

## Història

Els primers presidents de Malawi, els dictadors Hastings Kamuzu Banda i Baliki Muluzi, van viure al palau. El president Banda va assegurar que el perseguien dos petits esperits, i és que és habitual al país la creença en fantasmes. Banda, educat per missioners escocesos presbiterians, va voler decorar el palau amb elements escocesos. Banda va viure trenta anys al palau amb Cecilia Tamanda Kadzamira primer com a infermera privada i després com a amfitriona oficial, fins que esdevingué Primera dama de Malawi. La gent del palau tenia més por a Mama Kadzamira que no pas al president.
El president Muluzi tenia malsons amb l'esperit de dos polítics que van morir en un accident de cotxe en estranyes circumstàncies. Un dia s'hi va enfrontar, però després la seva dona i els seus fills van començar a patir un mal de cap permanent. Finalment van abandonar el palau.
S'han relatat altres històries de fantasmes en els darrers anys en aquest palau. El març del 2000 un responsable del govern de Malawi, Bingu wa Mutharika, va passar uns dies a l'oficina de la Unió Europea a Brussel·les, per tractar la situació política. Va explicar que creia que hi havia esperits a la casa, que eren animals invisibles que passejaven a la nit.
El 14 de juny de 2021, un home va rebre trets a les dues cames quan intentava entrar al palau.

## Referències

* 1 2 3 Rattle, Alison; Vale, Allison. Hell House: And Other True Hauntings from Around the World (en anglès). Sterling Publishing Company, Inc., 2008-08, p. 172. ISBN 978-1-4027-6310-6.
* ↑ Shaw, Angus. Mutoko Madness: A Memoir (en anglès). Troubador Publishing Ltd, 2013-04-02. ISBN 978-0-7974-5493-4.
* ↑ said, Fred Vitsitsi. «KAMUZU BANDA MUST HAVE LAUGHED ALL THE WAY TO HIS GRAVE» (en anglès), 19-11-2008. [Consulta: 22 maig 2024].
* ↑ «Guide to the H. K. Banda Archive, 1950s-1990s». [Consulta: 22 maig 2024].
* ↑ Ncozana, S. Sangaya (en anglès). African Books Collective, 2018-12-29, p. 55-56. ISBN 978-99960-982-9-1.
* 1 2 Lafraniere, Sharon «A Ghost Story Turns Very Scary for Malawi Journalists» (en anglès). The New York Times, 29-03-2005. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Chimulala, Maneno. «Man shot on both legs for trespassing at Sanjika Palace» (en anglès americà). The Maravi Post, 14-06-2021. [Consulta: 19 setembre 2023].
# Partit Comunista Obrer de Catalunya

El Partit Comunista Obrer de Catalunya és la branca catalana del Partit Comunista Obrer Espanyol (PCOE) d'Enrique Líster, partit escindit el 1973 del PCE i amb ideologia marxista-leninista. La branca catalana va néixer també el 1973. El seu secretari general fou Albert Farran Oriol, originari de Castelldans, més tard resident a Girona, però que vivia exiliat a França fins que va tornar els anys setanta. Va ser legalitzat el 28 d'octubre de 1977. El seu periòdic és "Endavant".
Quan el PCOE es va unir al PCE el 1986, després de la caiguda de Santiago Carrillo Solares, el PCOC va seguir els seus passos i es va integrar en el PSUC, quedant dissolt. El PCOE fou reconstituït el 2003, refundant-se el PCOC quatre anys més tard, el 2007.

## Resultats electorals
### Eleccions al Parlament

Parlament de Catalunya :
| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 1980 | 12.963 | 0,48 | 0 / 135 | Nou |
| 1984 | 2.593 | 0,09 | 0 / 135 | = |

### Eleccions generals

Congrés dels Diputats :
| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 1982 | 3.143 | 0,09 | 0 / 47 | Nou |

## Referències

* ↑ Isidre Molas (editor), Joan B. Culla i Clarà Diccionari dels partits polítics de Catalunya: segle XX, Diccionaris de l'Enciclopèdia, Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 2000, pàgines 189 & 225, ISBN 9788441204669
# Shell Knob

Shell Knob és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.393 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shell Knob tenia 1.393 habitants, 651 habitatges, i 462 famílies. La densitat de població era de 65,5 habitants per km².
Dels 651 habitatges en un 14,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,9% hi vivien parelles casades, en un 4,5% dones solteres, i en un 29% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,51.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,9% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 15,9% entre 25 i 44, un 33,5% de 45 a 60 i un 31,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 55 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.896 $ i la renda mediana per família de 36.172 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.500 $ mentre que les dones 23.438 $. La renda per capita de la població era de 18.111 $. Entorn del 9,6% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shell Knob». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shell Knob». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Partit Comunista de les Terres Basques

El Partit Comunista de les Terres Basques (en basc: Euskal Herrialdeetako Alderdi Komunista, EHAK) fou un partit polític comunista i abertzale basc. El partit va ser il·legalitzat pel Tribunal Suprem l'any 2008 considerant-lo part de l'estratègia electoral d'ETA.

## Història

Tot i que EHAK es va registrar legalment l'any 2002, no va tenir activitat coneguda fins a les eleccions al Parlament Basc de 17 d'abril de 2005, en les quals després de l'anunci de la il·legalització de la candidatura Aukera Guztiak (AG) en compliment de la Llei de Partits, es va oferir a representar els votants abertzales en el Parlament. Això provocà que el Partit Popular considerés que aquest partit era una ficció perquè les candidatures il·legalitzades poguessin anar a les eleccions sota unes altres sigles, cosa que EHAK negà, ja que existia abans de la il·legalització de Batasuna.
Malgrat les acusacions, el partit finalment es pogué presentar a les eleccions, en poder provar-se que no infringia la Llei de Partits. Nekane Erauskin, cap de llista per Guipúscoa, representà el paper de portaveu durant la campanya. En aquestes eleccions va obtenir 150.188 vots (12,5%) i nou escons, millorant lleugerament els resultats d'Euskal Herritarrok.
No va ser fins a tres anys després de les eleccions que el Tribunal Suprem va dictaminar la seva il·legalització processant cinc càrrecs d'EHAK, considerant que era "una de les marques de Batasuna" en el "complex terrorista liderat per ETA".

## Resultats electorals

Parlament Basc :
| Any | Vots | % | Escons | +/- | Notes |
| 2005 | 150.644 | 12,44 | 9 / 75 | 2 | Respecte els resultats d'EH |

## Referències

* ↑ «Parties and Elections in Europe», 24-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-24. [Consulta: 5 març 2024].
* ↑ Aragón, Heraldo de. «El Supremo acuerda la ilegalización del PCTV» (en castellà), 18-09-2008. [Consulta: 5 març 2024].
* ↑ Yoldi, José «Procesados cinco cargos del PCTV por pertenecer a ETA» (en castellà). El País [Madrid], 18-07-2009. ISSN: 1134-6582.

## Enllaços externs

* Blog no oficial del PCTB Arxivat 2007-06-28 a Wayback Machine.
# Partit Democràtic (Luxemburg)

El Partit Democràtic (Demokratesch Partei) és un partit polític de Luxemburg. Aquest partit polític és liberal i europeista; forma part del partit dels Europeus Liberals, Demòcrates i Reformistes.
Actualment el partit compta amb el 16% del suport popular i és la 3a força, només superada pels demòcratacristians i pels socialdemòcrates. Compta també amb l'alcaldia de la Ciutat de Luxemburg.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | Vots | % | Escons | Escons totals | +/– | Gover |
| 1945 | 366,860 | 18.0 (#3) | 9 / 51 | 9 / 51 | Nou | Coalició |
| 1948 | 97,415 | 11.6 (#3) | 3 / 26 | 9 / 51 | = | Coalició |
| 1951 | 215,511 | 20.9 (#3) | 5 / 26 | 8 / 52 | 1 | Oposició |
| 1954 | 255,522 | 12.3 (#3) | 6 / 52 | 6 / 52 | 2 | Oposició |
| 1959 | 448,387 | 20.3 (#3) | 11 / 52 | 11 / 52 | 5 | Coalició |
| 1964 | 280,644 | 12.2 (#3) | 6 / 56 | 6 / 56 | 5 | Oposició |
| 1968 | 430,262 | 18.0 (#3) | 11 / 56 | 11 / 56 | 5 | Coalició |
| 1974 | 668,043 | 23.3 (#3) | 14 / 59 | 14 / 59 | 3 | Coalició |
| 1979 | 648,404 | 21.9 (#2) | 15 / 59 | 15 / 59 | 1 | Coalició |
| 1984 | 614,627 | 20.4 (#3) | 14 / 64 | 14 / 64 | 1 | Oposició |
| 1989 | 498,862 | 17.2 (#3) | 11 / 60 | 11 / 60 | 3 | Oposició |
| 1994 | 548,246 | 19.3 (#3) | 12 / 60 | 12 / 60 | 1 | Oposició |
| 1999 | 632,707 | 22.4 (#2) | 15 / 60 | 15 / 60 | 3 | Coalició |
| 2004 | 460,601 | 16.1 (#3) | 10 / 60 | 10 / 60 | 5 | Oposició |
| 2009 | 432,820 | 15.0 (#3) | 9 / 60 | 9 / 60 | 1 | Oposició |
| 2013 | 597,879 | 18.3 (#3) | 13 / 60 | 13 / 60 | 4 | Coalició |
| 2018 | 597,080 | 16.9 (#3) | 12 / 60 | 12 / 60 | 1 | Coalició |
| 2023 | 703,833 | 18.7 (#3) | 14 / 60 | 14 / 60 | 2 | Coalició |

### Eleccions europees

| Any | Vots | % | Escons | +/– |
| 1979 | 274,307 | 28.1 (#2) | 2 / 6 | Nou |
| 1984 | 218,481 | 22.1 (#3) | 1 / 6 | 1 |
| 1989 | 198,254 | 19.9 (#3) | 1 / 6 | = |
| 1994 | 190,977 | 18.8 (#3) | 1 / 6 | = |
| 1999 | 207,379 | 20.5 (#2) | 1 / 6 | = |
| 2004 | 162,064 | 14.9 (#4) | 1 / 6 | = |
| 2009 | 210,107 | 18.7 (#3) | 1 / 6 | = |
| 2014 | 173,255 | 14.8 (#3) | 1 / 6 | = |
| 2019 | 268,910 | 21.4 (#1) | 2 / 6 | 1 |
| 2024 | 253,344 | 18.29 (#3) | 1 / 6 | 1 |

## Presidents

* Lucien Dury (1948 - 1952)
* Eugène Schaus (1952 - 1959)
* Lucien Dury (1959 - 1962)
* Gaston Thorn (1962 - 1969)
* René Konen (1969 - 1971)
* Gaston Thorn (1971 - 1980)
* Colette Flesch (1980 - 1989)
* Charles Goerens (1989 - 1994)
* Lydie Polfer (1994 - 2004)
* Claude Meisch (2004 - 2013)
* Xavier Bettel (2013 - 2015)
* Corinne Cahen (2015 - 2022)
* Lex Delles (2022 -)

## Vegeu també

* Joventut Democràtica i Liberal
# Tindall

Tindall és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 65 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tindall tenia 65 habitants, 29 habitatges, i 18 famílies. La densitat de població era de 193,1 habitants per km².
Dels 29 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.563 $ i la renda mediana per família de 35.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.167 $ mentre que les dones 25.833 $. La renda per capita de la població era de 10.721 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tindall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tindall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Twin Oaks (Missouri)

Twin Oaks és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 362 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Twin Oaks tenia 362 habitants, 166 habitatges, i 111 famílies. La densitat de població era de 537,6 habitants per km².
Dels 166 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,6% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 32,6% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.778 $ i la renda mediana per família de 68.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 53.750 $ mentre que les dones 35.000 $. La renda per capita de la població era de 33.316 $. Cap de les famílies i l'1,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Twin Oaks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Twin Oaks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# The Boston Globe

The Boston Globe és un diari estatunidenc de Boston (Massachusetts). Va ser propietat de The New York Times Company des de 1993 fins al 2013, quan va ser comprat pel magnat John W. Henry. El seu principal competidor és el Boston Herald, i, tot i la recent crisi a la premsa escrita, The Globe manté el vuitè lloc en la mitjana de circulació setmanal de diaris nord-americans. Els seus periodistes han guanyat 27 premis Pulitzer (a data de 2024).

## Referències

* ↑ «The Boston Globe 'Encyclo'». Nieman Lab.
* ↑ Haughney, Christine «New York Times Company Sells Boston Globe». The New York Times, 03-08-2013.
* ↑ «Report: Red Sox owner John Henry wants to buy Boston Globe solo after group drops out». The Republican, 31-07-2013. Arxivat de l'original el August 12, 2018. [Consulta: 2 agost 2013].
* ↑ Seiffert, Don «Boston Herald print circulation sees biggest drop in three years». , 01-06-2018.
* ↑ «Boston Globe» (en anglès). Nesmith Library. [Consulta: 5 maig 2024].
# Uelvesbüll

Uelvesbüll (danès Ylvesbøl) és un municipi del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 10 kilòmetres de Husum. El 31 de desembre del 2023 tenia 294 habitants.
És un de mants municipis o llogarets del nord de Slesvig-Holstein amb el sufix -büll en el nom, que és d'origen danès -bøl i que significa ‘casa, habitatge’, la primera part en aquest cas significa ‘nou’. Solen ser assentaments nous que al segle x és van crear a partir d'un poble veí més antic.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ Timmermann, Ulf. «Nordfriesische Ortsnamen [Topònims en frisó septentrional]». A: Munske, Horst Haider. Handbuch des Friesischen (en alemany). Tübingen: M. Niemeyer, 2001, p. 144. ISBN 978-3-484-73048-9.
* ↑ Kok, Johannes. Det Danske folkesprog i Sønderjylland: Forklaret af Oldnordisk, Gammeldansk og de nynordiske Sprog og Sprogarter [El vernacle danès al sud de Jutlàndia: explicat pel nòrdic antic, el danès antic i les llengües i dialectes nòrdics] (facsímil en línia) (en danès). 2. Copenhaguen: Gyldendal, 1867, p. 293.
* ↑ Hamer, Berthold. Topographie der Landschaft Angeln. Husum: Husum Druck- und Verlagsgesellschaft, 1994, p. 25. ISBN 978-3-88042-705-1.

## Enllaços externs

* {{oficial|
# Ovella merina

L'ovella merina és, probablement, la raça sanches més estesa pel món. El seu origen és incert: una història tradicional fa procedir el seu nom dels benimerines (banu marin) del Marroc que van envair la província de Cadis al segle xiv fins a la seva derrota per hola papa
Segons aquesta idea, l'ovella merina seria originària del nord de l'Àfrica i va passar a la península Ibèrica, on va ser adoptada amb rapidesa pel poderós Consell De La Mesta, arribant a ostentar-ne el monopoli durant segles, en detriment de la fins llavors omnipresent ovella manxega. No obstant això, és més probable que la raça s'originés en el que ara és el sud d'Espanya en aquella època o potser un segle abans, encara que també s'ha assenyalat el seu primer origen a Cartago i fins i tot al Pròxim Orient.

## Desenvolupament de la seva cria

Al segle xviii es va introduir per primera vegada a França. Amb el temps la seva cria es va estendre per Europa i Amèrica, i al segle xix, Gran Bretanya la va exportar en gran nombre a les seves colònies d'ultramar.
Actualment la major part dels caps es concentren als Estats Units, l'Argentina, Sud-àfrica, Nova Zelanda i, sobretot, Austràlia, on superen els humans a raó de gairebé un centenar a un.

## Característiques

Es tracta d'una raça compacta, de coll i potes curtes, impressió que es veu reforçada a causa de la seva llana llarga, fina i arrissada. Aquesta és de millor qualitat en els animals que es crien en ambients assolellats i lleugerament sorrencs. El color del mantell és blanquinós, sense taques, i només en casos molt rars els mascles presenten banyes en espiral.
Les ovelles merines han donat lloc a algunes varietats, entre les quals es pot destacar la Rambouillet, la Negretti, la merina americana, la Vermont, la Delaine i la merina australiana.

## Referències

* 1 2 «Raza ovina MERINA» (en castellà). mapa.gob.es. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ Mallett, J «Famous sheep breeds : the Merino». Journal of the Department of Agriculture, Western Australia, Series 4, 1, 1, 01-01-1960, pàg. 33. ISSN: 0021-8618.
* ↑ Jerónimo Estévez, José «El ganado ovino en la historia de España». Anales de la Real Academia de Ciencias Veterinarias de Andalucía Oriental, 1990, pàg. 36. ISSN: 1130-2534.
* ↑ Jerónimo Estévez, José «El ganado ovino en la historia de España». Anales de la Real Academia de Ciencias Veterinarias de Andalucía Oriental, 1990, pàg. 42. ISSN: 1130-2534.
* 1 2 Sabatino Lopez, Robert. El origen de la oveja merina (en castellà). Estudios de Historia Moderna, 1954, p. 130-132.
* ↑ Barajas Vázquez, Florencio «Consideraciones sobre el origen e historia del Ganado Merino». Badajoz Veterinaria, 12, 2018, pàg. 34. ISSN: 2605-2156.

## Enllaços externs

* Razamerina.com Arxivat 2009-11-02 a Wayback Machine.
# Ca l'Arquer (Badalona)

Ca l'Arquer és una masia del barri de Pomar de Dalt a Badalona (Barcelonès), catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

En temps recents, havia pertangut al duc de Solferino, com l'adjacent castell de Godmar. Actualment, la divisió de les finques les ha concedit a diferents hereus.

## Descripció

Situada a la riera de Pomar, és un conjunt format per una masia basilical, de tres cossos. El de la dreta està rematat en forma de torre. Té planta baixa, un pis, amb finestres gòtiques, i golfes amb galeria d'arcs semicirculars. El conjunt, amb les construccions auxiliars, està encerclat per un barri.

## Referències

* 1 2 3 «Masia de Ca l'Arquer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Ca l'Arquer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Ovella merina

L'ovella merina és, probablement, la raça sanches més estesa pel món. El seu origen és incert: una història tradicional fa procedir el seu nom dels benimerines (banu marin) del Marroc que van envair la província de Cadis al segle xiv fins a la seva derrota per hola papa
Segons aquesta idea,p merinaa p a t r i c k eria originària del nord de l'Àfrica i va passar a la península Ibèrica, on va ser adoptada amb rapidesa pel poderós Consell De La Mesta, arribant a ostentar-ne el monopoli durant segles, en detriment de la fins llavors omnipresent ovella manxega. No obstant això, és més probable que la raça s'originés en el que ara és el sud d'Espanya en aquella època o potser un segle abans, encara que també s'ha assenyalat el seu primer origen a Cartago i fins i tot al Pròxim Orient.

## Desenvolupament de la seva cria

Al segle xviii es va introduir per primera vegada a França. Amb el temps la seva cria es va estendre per Europa i Amèrica, i al segle xix, Gran Bretanya la va exportar en gran nombre a les seves colònies d'ultramar.
Actualment la major part dels caps es concentren als Estats Units, l'Argentina, Sud-àfrica, Nova Zelanda i, sobretot, Austràlia, on superen els humans a raó de gairebé un centenar a un.

## Característiques

Es tracta d'una raça compacta, de coll i potes curtes, impressió que es veu reforçada a causa de la seva llana llarga, fina i arrissada. Aquesta és de millor qualitat en els animals que es crien en ambients assolellats i lleugerament sorrencs. El color del mantell és blanquinós, sense taques, i només en casos molt rars els mascles presenten banyes en espiral.
Les ovelles merines han donat lloc a algunes varietats, entre les quals es pot destacar la Rambouillet, la Negretti, la merina americana, la Vermont, la Delaine i la merina australiana.

## Referències

* 1 2 «Raza ovina MERINA» (en castellà). mapa.gob.es. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ Mallett, J «Famous sheep breeds : the Merino». Journal of the Department of Agriculture, Western Australia, Series 4, 1, 1, 01-01-1960, pàg. 33. ISSN: 0021-8618.
* ↑ Jerónimo Estévez, José «El ganado ovino en la historia de España». Anales de la Real Academia de Ciencias Veterinarias de Andalucía Oriental, 1990, pàg. 36. ISSN: 1130-2534.
* ↑ Jerónimo Estévez, José «El ganado ovino en la historia de España». Anales de la Real Academia de Ciencias Veterinarias de Andalucía Oriental, 1990, pàg. 42. ISSN: 1130-2534.
* 1 2 Sabatino Lopez, Robert. El origen de la oveja merina (en castellà). Estudios de Historia Moderna, 1954, p. 130-132.
* ↑ Barajas Vázquez, Florencio «Consideraciones sobre el origen e historia del Ganado Merino». Badajoz Veterinaria, 12, 2018, pàg. 34. ISSN: 2605-2156.

## Enllaços externs

* Razamerina.com Arxivat 2009-11-02 a Wayback Machine.