OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Màgia blanca

S'anomena màgia blanca a aquells actes de litúrgia màgica de naturalesa, mètodes o objectius dels quals són comunament acceptats per la societat on es produeixen. S'utilitza com a antònim de màgia negra.
Segons Guy Bechtel, en tots els temps hi ha hagut homes i dones que deien tenir poders i practicar la màgia. Des de sacerdots fins a emperadors a la història trobem individus que s'atorgaven el títol de mag. Hi havia funcionaris estatals que treballaven d'endevins o àugurs i es dedicaven a augurar qui seria el vencedor en la batalla. Aquests eren els mags. La bruixeria, en canvi, exercida per gent de menor nivell cultural i econòmic, era vista com un subproducte de la màgia. La gent recorria als bruixots i bruixes per espantar la mala sort o millorar les collites. Al principi es tractava d'una bruixeria benèfica. Les bruixes o bruixots practicaven l'anomenada màgia blanca. Això es veia a tant a Occident com a Orient: a l'antiga Roma, l'Antiga Atenes, l'antic Egipte i fins i tot a Àfrica existien talismans contra el mal d'ull, amulets, herbes màgiques i pocions. Recentment amb el cristianisme apareix el concepte de bruixeria com heretgia religiosa lligat principalment a les dones, i el mag (magus) va deixant lloc al bruixot (maleficus), amb el qual el combat contra la màgia es converteix en sinònim de lluita contra el paganisme.
La màgia blanca va en contra de la màgia negra i és la que combat els encanteris malignes, ja que la màgia blanca cerca la prosperitat, la integritat, el desenvolupament físic i mental en connexió amb l'esperit. La seva base és l'harmonització de la bona voluntat humana amb les forces de la Naturalesa, així com qualsevol expressió d'aquesta. Tot i la seva naturalesa positiva, la màgia blanca pot tenir efectes negatius en la persona que la practica. Per evitar aquests efectes s'utilitzen amulets de la sort.

## Adoració de la Deessa

Encara que no és exclusivament una cerca femenina, la màgia blanca moderna sovint s'associa amb conceptes estereotípicamente femenins com el de la Deessa mare, Afrodita, la lluna i altres esperits de la naturalesa. A les històries modernes o en els contes de fades, la idea de màgia blanca sovint s'associa amb una dona sàvia o un esperit maternal afectuós. El vincle entre la màgia blanca i la Mare Terra és un tema habitual en la bruixeria moderna. Un bruixot blanc sempre busca el consell dels déus, esperits i de l'inconscient. Un oracle pot ser, per exemple el Tarot, I-Ching, runes o d'altres.

## Referències

* ↑ Bechtel. «Capítulo 3: La bruja». A: Las cuatro mujeres de dios. Montevideo, editorial Zeta, 2001. ISBN 978-84-96778-78-8.
* ↑ Horoscope, the Magic. «Find out how to use white magic and the four major spells.» (en anglès), 13-09-2018. [Consulta: 31 juliol 2020].
# Isidor Isaac Rabi

Isidor Isaac Rabi (Rymanów, 29 de juliol de 1898 - Manhattan, 11 de gener de 1988) fou un físic i professor universitari nord-americà d'origen austríac que fou guardonat l'any 1944 amb el Premi Nobel de Física.

## Biografia

Nasqué el 29 de juliol de 1898 a la ciutat de Rymanów, actual Polònia, però que en aquells moments formava part de l'Imperi Austrohongarès. Un any després els seus pares es van instal·lar a la ciutat de Nova York. L'any 1927 es va doctorar en física a la Universitat de Colúmbia amb un treball sobre les propietats magnètiques dels cristalls. El 1929 començà a treballar en aquesta universitat, en la qual començà a exercir com a professor de física el 1937.
Va morir l'11 de gener de 1988 a la ciutat de Nova York.

## Recerca científica

Al començament de la dècada de 1930 inicià els seus treballs en el camp de la Física Nuclear, en un projecte d'investigació dels efectes dels camps magnètics externs sobre els nuclis atòmics, desenvolupant el mètode de ressonància magnètica que permet l'estudi de les propietats magnètiques i de l'estructura interna de les molècules, els àtoms i els nuclis. A partir d'aquests estudis es van desenvolupar aplicacions com el làser, el màser, el rellotge atòmic o la ressonància magnètica utilitzada en els diagnòstics mèdics.
Des de 1940 al 1945 va treballar com a director associat del Laboratori de Radiació a l'Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT) en el desenvolupament del radar. Finalitzat aquest període va retornar al Departament de Física de la Universitat de Colúmbia.
El 1944 va rebre el Premi Nobel de Física «pel descobriment del mètode de ressonància gràcies al que és possible verificar el registre de les propietats magnètiques dels àtoms».
Membre de la Comissió per a l'Energia Atòmica des de 1946 fins al 1956, també va ser un dels fundadors del Laboratori Brookhaven i del CERN.

## Galeria d'imatges

* D'esquerra a dreta Ernest Lawrence, Enrico Fermi i Isidor Isaac Rabi

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Isidor Isaac Rabi» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
* ↑ Berger, Marilyn «Isidor Isaac Rabi, a Pioneer in Atomic Physics, Dies at 89». , 12-01-1988, p. A1, A24.
* ↑ Ramsey, 1993, p. 319.
* ↑ «Columbia Nobels». Columbia University. Arxivat de l'original el October 29, 2012. [Consulta: 16 juny 2012].
* ↑ Hewlett i Anderson, 1962, p. 648.

## Bibliografia

* Hewlett, Richard G.; Anderson, Oscar E. The New World, 1939–1946. University Park: Pennsylvania State University Press, 1962. ISBN 0-520-07186-7. OCLC 637004643.
* Ramsey, Norman. I. I. Rabi 1898–1988. 62. Washington, DC: National Academies Press, 1993 (Biographical memoirs). ISBN 0-585-14673-X. OCLC 45729831.
# Algorisme de Needleman-Wunsch

L'algorisme de Needleman–Wunsch és un algorisme àmpliament utilitzat en bioinformàtica per a l'alineament global de seqüències proteiques o nucleotídiques. L'algorisme va ser proposar per primera per Saul Needleman i Christian Wunsch el 1970.
L'algorisme de Needleman–Wunsch és un exemple de programació dinàmica i es considera la primera aplicació de programació dinàmica en la comparació de seqüències biològiques.

## Funcionament de l'algorisme

La puntuació per a l'alineació de seqüències a la matriu de similitud. Aquí, $S(i,j)$ correspon a la matriu de similitud que recull la similitud entre caràcters i i j, en la qual s'utilitza una penalització per buit anomenada d. Per exemple, si la matriu de similitud és:
| - | A | G | C | T |
| A | 10 | -1 | -3 | -4 |
| G | -1 | 7 | -5 | -3 |
| C | -3 | -5 | 9 | 0 |
| T | -4 | -3 | 0 | 8 |
llavors, l'alineament:
amb una penalització per buit de d=-5, tindria la següent puntuació:
Per trobar l'alineament de major puntuació es crea una matriu bidimensional, $F_{ij}$, que conté una columna per cada caràcter de la seqüència A i una línia per a cada caràcter de la seqüència B. Per a cada posició de la matriu F, l'algorisme calcula la l'alineament òptim per als primers i caràcters de la seqüència A i els j primers caràcters de la seqüència B. Els valors òptims de l'alineament es calculen de la manera següent:
A continuació es mostra el pseudocodi de l'algorisme per al càlcul de la matriu F:
Un cop que la matriu F ha estat calculada, es procedeix a la reconstrucció de l'alineament de seqüències que s'inicia a partir de l'última posició de la matriu F. El valor d'aquesta posició es compara amb els valors de Opció1, Opció2, Opció3 per determinar el seu origen. Si l'opció triada és l'Opció1, llavors A(i) i B(j) són alineades. En canvi, si s'escull l'Opció2, A(i) s'alinea amb un buit, mentre que si s'escull l'Opció3, B(j) s'alinea amb un buit. A vegades, existeixen diverses opcions vàlides que donen lloc a alineaments òptims alternatius, tots ells vàlids.

## Vegeu també

* Algorisme de Smith-Waterman
* BLAST
* Distància de Levenshtein

## Referències

* ↑ Needleman SB, Wunsch CD. «A general method applicable to the search for similarities in the amino acid sequence of two proteins». J Mol Biol, 48, 3, 1970, pàg. 443–53. DOI: 10.1016/0022-2836(70)90057-4. PMID: 5420325.

## Enllaços externs

* Algorisme de Needleman-Wunsch en codi Ruby Arxivat 2006-11-01 a Wayback Machine.
* Implementació de l'algorisme de Needleman-Wunsch en Java Arxivat 2007-03-28 a Wayback Machine.
* Explicació del funcionament de l'algorisme de Needleman-Wunsch
* Explicació del funcionament de l'algorisme de Needleman-Wunsch Arxivat 2011-05-15 a Wayback Machine.
# István Szívós

István Szívós (Szeged, 20 d'agost de 1920 - Budapest, 22 de juny de 1992) va ser un waterpolista i nedador hongarès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Era el pare del també waterpolista István Szívós, Jr..
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, va guanyar la medalla d'or en la mateixa competició. El 1956, a Melbourne, va tornar a guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo. En aquests mateixos Jocs va disputar, sense sort, la prova dels 200 metres braça del programa de natació. Fou l'abanderat hongarès en la cerimònia inaugural dels Jocs de Moscou de 1980. Una vegada retirat va exercir d'entrenador de waterpolo a Hongria i Egipte (1964-66).
El 1997 fou inclòs a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – István Szívós, Sr.». [Consulta: 25 abril 2024].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 25 abril 2024].
* ↑ «Istvan Szivos, Sr.» (en anglès americà). [Consulta: 25 abril 2024].
# Boixerola alpina

La boixerola alpina (Arctostaphylos alpinus) és una espècie de la família de les ericàcies. És un arbust prostrat de 10 a 30 cm d'alt. Les fulles són clarament dentades, sovint es tornen vermelles a la tardor i són marcescents: a l'hivern les fulles seques romanen enganxades a la tija i poden persistir diversos anys. Els fruits són de color porpra fosc o bé negres, les flors són blanques

## Ecologia i distribució

És una espècie de distribució boreoalpina que es troba a la zona circumpolar i més enllà, des d'Escòcia a Escandinàvia, Rússia, Alaska, Canadà i Groenlàndia. A Àsia es troba a les muntanyes Altai, i a Amèrica a la Colúmbia Britànica arribant al Maine i Nou Hampshire als Estats Units. Reapareix als Pirineus, els Alps i altres muntanyes del centre i Sud d'Europa.
Als Pirineus es bastant rara, però es troba en matollars d'alta muntanya, ombrívols i ben innivats, en els estatges subalpí i alpí i preferentment en indrets calcaris. A Catalunya només s'ha trobat a les muntanyes de la part més occidental dels Pirineus: al Pallars Sobirà, Alta Ribagorça i la Vall d'Aran.
Segons la legislació catalana, està protegida dins de l'espai del PEIN de Marimanha (Annex III del Decret del PEIN, modificat per DECRET 172/2008, de 26 d'agost, de creació del Catàleg de flora amenaçada de Catalunya)

## Sinònims

* Arctostaphylos alpina (L.) Spreng.
* Arctous alpina Nied.
* Arbutus alpina L.

## Enllaços externs

* fitxa de l'habitat 31: Matollars baixos o prostrats amb Dryas octopetala, Salix pyrenaica, Arctostaphylos alpina (pdf)
* fitxa de l'espècie amenaçada del "Gobierno de Navarra" (en castellà) (pdf)

## Referències

* ↑ Josep Vigo Bonada. L'Alta muntanya catalana. Flora i Vegetació. Centre Excursionista de Catalunya i Institut d'Estudis Catalans, 2008 (2a edició). ISBN 9788492583249.
* ↑ Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.III, pàg.125. ISBN 84-7226-698-2.
* ↑ «Atlas de la Flora de los Pirineos» (en castellà). [Consulta: 17 abril 2024].
# Crinum

Crinum és un gènere de plantes de la família de les amaril·lidàcies (Amaryllidaceae). Pertanyen al grup de plantes que s'anomenen "lliris". Hi ha unes 180 espècies. Cal destacar:
* Crinum abyssinicum
* Crinum africanum
* Crinum amabile
* Crinum americanum
* Crinum ammocharoides
* Crinum amoenum
* Crinum asiaticum - lliri asiàtic
* Crinum augustum
* Crinum bulbispermum
* Crinum buphanioides
* Crinum calamistratum
* Crinum campanulatum
* Crinum commelini
* Crinum congolense
* Crinum crassipes
* Crinum crispum
* Crinum darienensis
* Crinum erubescens
* Crinum giganteum
* Crinum graminicola
* Crinum heterostyla
* Crinum jagus
* Crinum kirkii
* Crinum longifolium
* Crinum macowanii
* Crinum mauritianum
* Crinum minimum
* Crinum moorei
* Crinum pacificum
* Crinum pedunculatum
* Crinum podophyllum
* Crinum powellii
* Crinum procerum
* Crinum purpurascens
* Crinum sanderianum
* Crinum speciosum
* Crinum thaianum
* Crinum urceolatum
* Crinum xanthophyllum
* Crinum zeylanicum

## Notes

* ↑ Llista completa

## Enllaços externs

* African Crinums Arxivat 2016-09-01 a Wayback Machine. (anglès)
# Abrus

Abrus és un gènere amb 18 espècies fanerògames que pertany a la família Fabaceae. L'espècie més coneguda, Abrus precatorius, és altament tòxica.

## Taxonomia

* Abrus aureus
* Abrus baladensis
* Abrus bottae
* Abrus canescens
* Abrus diversifoliatus
* Abrus fruticulosus
* Abrus gawenensis
* Abrus laevigatus
* Abrus longibracteatus
* Abrus madagascariensis
* Abrus parvifolius
* Abrus precatorius
* Abrus pulchellus
* Abrus sambiranensis
* Abrus schimperi
* Abrus somalensis
* Abrus wittei

## Referències

* ILDIS Legume database
# Hawazin

Els hawazin (àrab: هوازن, Hawāzin) són un grup de tribus del nord de l'Aràbia Saudita originades amb Hawazin ibn Mansur. Les tribus que formen el grup són:
* Amir ibn Sasaa
* Thaqif
* Juixam ibn Muàwiya ibn Bakr
* Nasr ibn Muàwiya ibn Bakr
* Banu Sad ibn Bakr
Els hawazin adoraven l'ídol Jihar a Ukaz. Van ser tributaris dels ghatafan quan aquestos estaven governats per Zuhayr ibn Jadhima, però es van independitzar a la mort de Zuhayr. Van estar també en guerra amb els quraixites de la Meca amb els quals els thakif (de Taïf) disputaven l'hegemonia comercial; la guerra més famosa fou l'anomenada 'guerra de fijar' (Harb al-fijar); encara que els quraixites foren derrotats més d'una vegada, van aconseguir el triomf final; es va acordar la pau i el poder a Taïf va passar a la fracció ahlaf dels thakif, que era aliada dels quraixites.
Mahoma va tenir alguns contactes limitats amb els hawazin abans del 630. En aquesta data els hawazin dirigits per Màlik ibn Awi (dels Nasr) concentraven tropes per atacar la Meca, amb paper destacat pels thakif i la seva antiga rivalitat amb aquesta ciutat. Mahoma va reunir dos mil soldats per fer front a l'amenaça i es va lliurar la batalla de Hunayn, de la que el Profeta va emergir victoriós. La generositat de Mahoma amb els derrotats va portar a la tribu al camp musulmà. Van participar en la Rida (632).

## Referències

* ↑ A. P. Caussin de Perceval, Essai sur l'histoire des Arabes avant l'Islamisme.

## Vegeu també

* Khafaja
* Maymuna bint al-Harith
* Salul
# Ivo il tardivo

Ivo il tardivo és una pel·lícula italiana de 1995 dirigida per Alessandro Benvenuti i protagonitzada per Francesca Neri, Davide Bechini, Francesco Casale i el propi Benvenuti.

## Argument

Ivo és un malalt mental que viu en una granja aïllada al poble de Castelnuovo dei Sabbioni. Un dia coneix a Sara, qui se sensibilitza sobre la condició d'Ivo i, després de conèixer-ho millor, ho convenç d'ingressar a una comunitat que alberga pacients psiquiàtrics.

## Repartiment

* Alessandro Benvenuti: Ivo
* Francesca Neri: Sara
* Davide Bechini: Fabio
* Francesco Casale: Andrea
* Antonino Iuorio: Antonio
* Sandro Lombardi: Aldo
* Guido Cerniglia: Padre de Sara
* Lucia Ragni: Tía Augusta
* Daniele Trambusti: Lele

## Reconeixements

Patrizio Fariselli, qui va aportar la música per al film, va guanyar el Ciak d'oro en la categoria de millor banda sonora.

## Referències

* 1 2 «Ivo il tardivo» (en italià). [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ «Alessandro Benvenuti al teatro di Cavriglia per la Festa della Toscana» (en italià), 27-11-2021. [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ «Bertolucci CIAK D' ORO con il film IO BALLO DA SOLA» (en italià). [Consulta: 17 desembre 2021].

## Enllaços externs

* 'Ivo il tardivo': Alessandro Benvenuti ospite in Mediateca Toscana a YouTube
# Llengua fusional

Una llengua fusional és un tipus de llengua flexiva. Es diferencia de les llengües aglutinants perquè empra menys morfemes per a les inflexions o per la tendència a fondre molts morfemes de tal manera que sigui molt difícil diferenciar els uns dels altres.
Alguns exemples representatius d'aquest tipus de llengua sintètica són el llatí i l'alemany, amb el neerlandès com una variant similar. La major part de les llengües europees són relativament fusionals.
Un bon exemple del procés de fusió d'aquestes llengües és el verb català "estimo": l'última lletra, -o, denota veu activa, primera persona del singular del present d'indicatiu. Per canviar qualsevol d'aquests trets només s'ha de reemplaçar el sufix o per un altre.
# J'hayber

J'hayber és una marca valenciana de calçat esportiu caracteritzat per la seva durabilitat i confort, fundada el 1972 a Elx, amb una facturació el 2020 de quinze milions d'euros.

## Història

Els orígens de l'empresa es remunten a l'any 1923 quan Rafel Bernabéu Fernández va fundar una empresa d'espardenyes. El 1972, els seus fills, Rafael i Mariano Bernabéu, van decidir ampliar i diversificar Siober i es van unir a dos empresaris més per calçar el temps de lleure de les persones: Jesús Múrcia, de J'Hay, i Vicente Quiles, de Viqui. El 1991 l'empresa va ser pionera en la protecció i conservació del medi ambient, eliminant el cautxú de la seva producció. El 1996 va crear J'hayber Works, una línia de calçat de seguretat destinada a la protecció en l'àmbit laboral. D'ençà el 2008 J'hayber s'ha introduït en el món del pàdel, on no només fabrica calçat sinó que també fa raquetes, roba esportiva i pistes.

## Referències

* ↑ «J'hayber, las zapatillas de Elche que arrasaron en los años 80» (en castellà), 19-01-2020. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ «J'HAYBER SL» (en castellà). Las Provincias. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ «Las marcas que llevaba la generación EGB y que no olvidaremos. ¿Qué ha sido de ellas?» (en castellà), 12-03-2018. [Consulta: 3 setembre 2023].
* 1 2 Vázquez, Miriam. «J’hayber, la mítica marca ilicitana de calzado deportivo cumple 50 años» (en castellà), 15-10-2022. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ «J'hayber presenta la pista de pádel del futuro: Pádel Multisport X10». Europa Press, 06-06-2023. [Consulta: 3 setembre 2023].
# Peripècia

Una peripècia és tot esdeveniment patit durant el temps en el qual té lloc el desenvolupament d'una història. Generalment té un sentit positiu, perquè es refereix a experiències difícils però al mateix temps resoltes de manera favorable per al protagonista. L'origen del terme és en la Poètica d'Aristòtil, on s'identificava amb qualsevol gir de la trama en què la situació d'un personatge canviava. Com més dràstic era el canvi, més efecte tenia la peripècia en l'espectador.

## Referències

* ↑ «Peripècia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Arma de foc curta

Una arma de foc curta és tota arma de foc portàtil i d'ús individual que té un canó més o menys curt i que pot manejar-se amb una sola mà i del qual el canó no excedeixi 30 cm, com ara pistola i el revòlver. Al si de les armes de foc individuals, les armes de foc curtes contrasten amb les armes de foc llargues. A l'estat espanyol, són sotmés als Reglament d'armes de 2020.

## Referències

* ↑ Nievas López, Francisco Jesús. El reglament d’armes: Perspectiva policial (pdf). Formació Policial Catalunya, p. 5 [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ EAB. «pistola». Gran Enciclopedia Catalana. Grup Enciclopedia. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ EAB. «revòlver». Gran Enciclopedia Catalana. Grup Enciclopedia. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ Flayderman, Norm. Flayderman's guide to antique American firearms-- and their values (en anglès). 9a edició. Iola, WI: Gun Digest, 2007. ISBN 978-0-89689-455-6.
* ↑ «Reial decret 726/2020, de 4 d’agost, pel qual es modifica el Reglament d’armes, aprovat pel Reial decret 137/1993, de 29 de gener». Butlletí Oficial de l'Estat, 5 agnost 2020, pàg. 50.
# Pabna

Pabna (bengalí পাবনা Pabna) és una ciutat i municipi de Bangladesh, capital del districte de Pabna. Té una població d'uns 138.000 habitants (el 1901 eren 18.424 habitants). Està situada a la riba de l'Ichamati. La municipalitat fou constituïda el 1876.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* www.pabna.net Pabna
* www.thebdnews.com Pabna
* Pabna... an old town of Bangladesh Arxivat 2005-09-24 a Wayback Machine.
# Sit cuallarg gorjaclar

El sit cuallarg gorjaclar (Embernagra longicauda) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies de les terres altes de l'est del Brasil. Ateny densitats elevades en zones d'hàbitats mixtes.
La població baixa poc a poc pel desenvolupament agrícola i les activitats mineres degraden l'hàbitat en parts de l'àrea de distribució.

## Referències

* ↑ «Sit cuallarg gorjaclar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
* 1 2 «Embernagra longicauda: BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T22723391A94814529» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. BirdLife International, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22723391a94814529.en.
* ↑ Freitas, Guilherme H. S.; Rodrigues, Marcos «Territory Distribution and Habitat Selection of the Serra Finch (Embernagra longicauda) in Serra Do Cipó, Brazil» (en anglès). The Wilson Journal of Ornithology, 124, 1, 3-2012, pàg. 57–65. DOI: 10.1676/10-143.1. ISSN: 1559-4491.
# Sobrànigues

Sobrànigues és un nucli empordanès del municipi de Sant Jordi Desvalls, a la comarca del Gironès. Està situat al sud del terme i a l'esquerra del riu Ter. És a mig camí entre Sant Jordi Desvalls i Flaçà. El 2022 tenia 41 habitants, segons dades oficials. S'hi arriba per una carretera que arrenca de la carretera Medinyà-Torroella de Montgrí, prop de l'estació i que, passat Sobrànigues, travessa el Ter per un passadís i continua fins a Flaçà. Les seves cases s'agombolen dins del cercle format pels carrers del Nord, de Sant Pere i del Ter, i al bell mig s'hi obre l'espai de la Plaça Vella. La capella de Sant Pere de Sobrànigues està situada en un extrem del nucli de Sobrànigues. Es tracta d'un petit edifici del segle xviii, d'una nau i absis semicircular, amb una porta de llinda monolítica, una finestra petita i estreta i un campanar d'espadanya de grans dimensions. Anteriorment, va pertànyer al capítol de la seu de Girona.

## Referències

* 1 2 «Sobrànigues». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «Nomenclàtor estadístic d'entitats de població de Catalunya (a 01-01-2022): 171668 Sant Jordi Desvalls». Idescat. Codis territorials i d'entitats. Municipis., 2022. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ Rufi i Pagès, Josep Maria. «D'Ulldeter a la Gola. Resseguint el Ter a peu». A: Llibre de la Festa Major de Torroella de Montgrí. Associació del Llibre de la Festa Major de Torroella de Montgrí, 2017, p. 162.
* ↑ «Llocs d'interès». santjordidesvalls.cat. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Sant Pere de Sobrànigues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ Pladevall i Font, Antoni. «Sant Pere de Sobràniques (Sant Jordi Desvalls)». Catalunya Romànica. Gran Encicloèdia Catalana. [Consulta: 26 novembre 2023].