# Fàbrica Palmerola

La fàbrica Palmerola va ser una indústria cotonera del segle xix, amb seus al carrer de Gombau, 12 de Barcelona i Ripoll.

## Història

Feliu Palmerola i Miarons era un fabricant d'indianes originari de Sant Hipòlit de Voltregà, que el 1815 residia a la casa-fàbrica de Maurici Prat al carrer del Carme. El 1823, la seva vídua Ignàsia Grau va adquirir a Joan Baptista de Queralt i Silva, comte de Santa Coloma, dos masos a la parròquia de Sant Vicenç de Puigmal, sufragània de Sant Bartomeu de Llaés, per 12.000 lliures, de les quals 8.000 eren de l'usdefruit del seu marit i les 4.000 del seu cunyat Antoni.
El 1826, la fàbrica de pintats d'Antoni Palmerola es traslladà des de la casa-fàbrica Salgado al carrer dels Còdols a la de Josep Estrada al carrer de Gombau, i el 1829, els seus veïns Jaume Urell i Miquel Villaret el van denunciar pel fum i els sorolls que causava. També hi vivien Antoni Fons i Palmerola, que a la mort el 1834 de l'indià Francesc Solernou i Vallès n'esdevendria marmessor i tutor dels seus fills menors d'edat Manuel i Josepa, així com el primogènit Francesc Solernou i Fernández. El 1836, Fons hi tenia una fàbrica de cintes de cotó, i a la Guía de forasteros en Barcelona del 1842 hi figurava com a comerciant.
El 1841, va adquirir un antic molí paperer i després filatura de cotó a Ripoll, destruït pel setge de 1839, mogut per la força hidràulica del rec de l'Almoina (anomenat així en referència a l'almoiner del Monestir de Santa Maria de Ripoll), una derivació de la séquia Molinar o de Santa Maria, que uneix el riu Freser a Campdevànol amb el Ter a Ripoll. Un cop reconstruït, seria la seu de la fàbrica de filats i teixits de cotó de la societat Fons, Palmerola i Cia, constituïda aquell mateix any pel mateix Fons, i l'hereu Feliu Palmerola i Grau i Francesc Solernou i Fernández.
El 1842, Palmerola es va casar amb Rosa Cayol i Padró (†1899), filla del comerciant i navilier Llorenç Cayol i Martí (1780-1854). Poc després, Solernou cedí a Fons els drets sobre la fàbrica de Ripoll, dirigida per aquest, i en reciprocitat, Fons va fer el mateix amb la de capdells i madeixes del carrer de Gombau, reconstiuïnt la societat com a Fons i Palmerola. Posteriorment, aquesta canviaria de nom a Palmerola i Solernou, amb seu al carrer de Gombau, on exercia de comerciant i tenia el despatx de la fàbrica de Ripoll. El 1849, la fàbrica del carrer de Gombau era a nom del fabricant de Manresa Josep Gros i Jordana (†1877), casat amb Magdalena Palmerola i Grau, que el 1854 faria construir un nou edifici als carrers de les Freixures i de Sant Pere Més Baix.
El 1860, després de la mort de Fons, el seu fill Antoni Fons i Fàbregas va vendre a Palmerola la seva tercera part de l'edifici i la maquinària de la fàbrica de Ripoll, que continuaria amb el nom d'aquest: «Palmarola, Felio; depósito de hilados, tejidos y torcidos de algodon de varias clases y números para tejer y bordar, en ovillos y madejas; tejidos llamados guineas, de 4, 5 y $^6$/$_4$ de 1.ª y 2.ª clase. La fàbrica se halla en Ripoll, c, del Prado 44. Los pedidos deben efectuarse al depósito. c, Gombau 12.»
Palmerola va morir el 1863, i la fàbrica va continuar amb la seva vídua i el seu fill Feliu Palmerola i Cayol (1843-1920) sota la raó social de Vídua de Palmerola i Fill. El 1877, era en concurs de creditors i se'n cercaven llogaters.

## Referències

* ↑ Diario de Barcelona, 25-11-1817, p. 1792.
* ↑ «FELIO PALMAROLA». geneanet. Carlos de Mena Obiols.
* ↑ Diario de Barcelona, 09-07-1815, p. 994.
* ↑ «IGNACIA GRAU». geneanet. Carlos de Mena Obiols.
* ↑ AHPB, notari Jaume Morelló i Mas, manual 1.222/3, f. 67v-70v, 17-07-1823.
* ↑ Congost, 1989, p. 85.
* ↑ «Documentació sobre Antoni Palmerola, fabricant de pintats». Fons històric de l'Hospital de la Santa Creu. Biblioteca de Catalunya - Fundació Privada Hospital de la Santa Creu i Sant Pau.
* ↑ Diario de Barcelona, 11-01-1826, p. 86.
* ↑ «Jaume Urell. Miquel Villaret. Gombau, 17. Denuncien per fum i sorolls a Antoni Palmarola». C.XIV Obreria C-104 (pendent de classificació). AHCB, 13-11-1829.
* ↑ Diario de Barcelona, 22-08-1833, p. 1872.
* ↑ Diario de Barcelona, 25-11-1834, p. 2725.
* 1 2 3 4 Portavella i Isidoro, 2003.
* ↑ Diario de Barcelona, 25-08-1837, p. 1900.
* ↑ Diario de Barcelona, 05-06-1836, p. 1276.
* ↑ Guía de forasteros en Barcelona, 2a parte, 1842, p. 20.
* ↑ AHPB, notari Joan Elias i Cebrià, manual 1.266/6 (1a part), f. 25-27, 19-02-1841, i f. 28-29v, 21-02-1841.
* 1 2 3 AHPB, notari Josep Elias i Cebrià, manual 1.266/2 (2a part), f. 119v-125, 04-10-1842.
* 1 2 3 4 «Fàbriques tèxtils Palmarola». Palmarola. Tot sobre el cognom.
* ↑ «Guía de forasteros en Barcelona, 2a parte» p. 94, 1842.
* ↑ «FELIO PALMAROLA GRAU». geneanet. Carlos de Mena Obiols.
* ↑ «ROSA CAYOL PADRÓ». geneanet. Carlos de Mena Obiols.
* ↑ «LORENZO CAYOL MARTI». geneanet. Carlos de Mena Obiols.
* ↑ AHPB, notari Josep Elias i Cebrià, manual 1.266/2 (2a part), f. 43-44v, 04-04-1842.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 241.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 199, 287.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 312.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 386.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 16-01-1877, p. 582.
* ↑ Rufé i Majó, Miquel. Les masies de Rubí i la seva gent. Patronat del Museu-Biblioteca de Rubí, 1984, p. 82.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 172, 319.
* ↑ Diario de Barcelona (edición tarde), 12-05-1883, p. 5807.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 148, 256.
* ↑ El Indicador de España y de sus posesiones ultramarinas, 1864, p. 90, 175, 626, 634, 825, 830, 873.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 12-02-1863, p. 1430.
* ↑ «FELIO PALMAROLA CAYOL». geneanet. Carlos de Mena Obiols.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 25-10-1877, p. 12090.

## Vegeu també

* Història de la indústria cotonera a Catalunya
* Casa-fàbrica La Paloma
* Jardins de la Tamarita
* Casa Roviralta

## Bibliografia

* Congost, Rosa «La família Safont, el comte de Santa Coloma i la revolució liberal». Recerques: història, economia, cultura, 22, 1989, pàg. 83-92.
* Portavella i Isidoro, Jesús. Els carrers de Barcelona: Sant Gervasi. Ajuntament de Barcelona, 2003, p. 20-21. ISBN 84-7609-800-6.