OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vanceboro

Vanceboro és una població del Comtat de Craven (Carolina del Nord) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens del 2008 tenia 849 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vanceboro tenia 898 habitants, 385 habitatges i 262 famílies. La densitat de població era de 201,6 habitants per km².
Dels 385 habitatges en un 38,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,9% hi vivien parelles casades, en un 21% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 62,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.655 $ i la renda mediana per família de 41.458 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.306 $ mentre que les dones 22.308 $. La renda per capita de la població era de 14.327 $. Entorn del 16,5% de les famílies i el 18,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vanceboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vanceboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Netlist

En disseny electrònic, una llista de connexions/nodes (netlist) és una descripció de la connectivitat d'un circuit electrònic. En la seva forma més senzilla, una llista de xarxes consisteix en una llista dels components electrònics d'un circuit i una llista dels nodes als quals estan connectats. Una xarxa de nodes és un conjunt de dos o més components interconnectats.
L'estructura, la complexitat i la representació de les llistes de xarxes poden variar considerablement, però el propòsit fonamental de cada llista de xarxes és transmetre informació de connectivitat. Les llistes de xarxa normalment no proporcionen res més que instàncies, nodes i potser alguns atributs dels components implicats. Si expressen molt més que això, normalment es consideren un llenguatge de descripció de maquinari com Verilog o VHDL, o un dels diversos llenguatges dissenyats específicament per a l'entrada a simuladors o compiladors de maquinari (com ara les llistes de xarxa de simulació analògica SPICE).

## Tipus de llistes de nodes

* Física (basada en connexions físiques) o lògica (basada en connexions lògiques)
** Per exemple, connectar tres components a través d'un terminal d'un d'aquests components es consideraria una connexió lògica directa, mentre que cadascun seria connexions físiques discretes.
* Basat en instància (agrupat sobre una instància de component) o basat en nodes (llista exhaustiva de connexions a una xarxa determinada)
** Planes (es mostren totes les connexions) o jeràrquiques (les connexions s'agrupen d'alguna manera; com ara a quina placa física o capa estan connectades. A més, aquestes llistes de xarxa es poden plegar, amagar dades sota un determinat nivell d'abstracció, o desplegar-se, sent exhaustiu i, per tant, potencialment equivalent en contingut a les llistes de xarxes planes.)

## Continguts i estructura d'una llista de nodes

La majoria de les llistes de xarxa contenen o fan referència a descripcions de les peces o dispositius utilitzats. Cada vegada que s'utilitza una part en una llista de xarxes, això s'anomena "instància".
Aquestes descripcions solen enumerar les connexions que es fan amb aquest tipus de dispositiu i algunes propietats bàsiques d'aquest dispositiu. Aquests punts de connexió s'anomenen "terminals" o "pins", entre diversos altres noms.
Una "instància" podria ser qualsevol cosa, des d'un transistor MOSFET o un transistor d'unió bipolar, fins a una resistència, un condensador o un xip de circuit integrat.

## Referències

* 1 2 Holt, Randy. «Schematic vs. Netlist: A Guide to PCB Design Integration» (en anglès americà). blog.optimumdesign.com. Arxivat de l'original el 2019-07-16. [Consulta: 3 abril 2019].
* ↑ «netlist.html» (en anglès). www.vlsiip.com. [Consulta: 3 abril 2019].
* ↑ «Netlist File Format» (en anglès). www.expresspcb.com. [Consulta: 24 agost 2021].
* ↑ «Example Circuits and Netlists | Using The spice Circuit Simulation Program | Electronics Textbook» (en anglès). www.allaboutcircuits.com. [Consulta: 3 abril 2019].
# Ricard Fornesa i Puigdemasa

Ricard Fornesa i Puigdemasa (Gósol, 1883 — 1943) fou un religiós catòlic. Com a administrador apostòlic exercí de bisbe d'Urgell i copríncep d'Andorra entre el 2 de febrer de 1940 i el 15 d'abril de 1943.

## Bibliografia

Nascut l'any 1883, fill de Joan Fornesa i Rodergas, banquer i proprietari de la Banca Fornesa, cursà els estudis de teologia al seminari de la Seu d'Urgell.
Fou vicari general, delegat permanent a Andorra i degà del capítol d'Urgell durant tres anys.
Fou també prefecte de disciplina i professor del Seminari de la Seu d'Urgell. Es llicencià com a doctor de la sagrada teologia, de fet va ser conegut també com a doctor.
Abans de ser nomenat bisbe el 1940 va ser amic i administrà els càrrecs més importants amb l'anterior bisbe, Justí Guitart i Vilardebó.
S'hagué d'exiliar a França durant la Guerra Civil i fou considerat com a talant i catalanista. No es va passar a la zona rebel.

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ «Epistolari de Josep Cartañà, bisbe de Girona (1934-1963)». [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ «Arxiu Vidal i Barraquer: Església i Estat durant la Segona República ...». [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ «La vida del bisbe Ricard» (en castellà). [Consulta: 21 gener 2019].
# Xavier Darasse

Xavier Darasse (París, 3 de setembre, 1934 - París, 24 de novembre, 1992), va ser un organista i compositor francès. Un carrer de Tolosa i un altre de Muret, porten el seu nom. També va donar nom a una tuneladora (fabricada per l'empresa BESSAC amb seu a Saint-Jory) utilitzada durant l'excavació de la línia B del metro de Tolosa entre 2003 i 2004. El festival internacional de Tolosa les Orgues organitza cada 3 anys en el seu honor el Concurs Internacional d'Orgue Xavier Darasse.

## Biografia

Nascut en una família de músics (la seva mare Renée-Marie Laroyenne era organista), Xavier Darasse va estudiar al Conservatori Nacional de Música de París amb Maurice Duruflé, Rolande Falcinelli, Jean Rivier i Olivier Messiaen. Paral·lelament a la seva carrera com a organista de concerts, va ser primer professor a Angers, després professor al Conservatori de Tolosa de Llenguadoc i després al Conservatori Nacional de Música de Lió, la classe d'orgue es va "reubicar" a Tolosa. El seu repertori va des de la música antiga fins al repertori contemporani.
L'any 1976, després d'un greu accident de trànsit, en què va perdre el braç dret (que va ser re empeltat amb èxit sense que se li recuperés la motricitat), va haver de posar fi a la seva carrera concertista. Després es va dedicar a l'ensenyament de l'orgue, així com a la composició, incloent-hi Instants éclats el 1983 per a l'Orquestra Nacional del Capitoli de Tolosa.
Va ser nomenat director del Conservatori de París el 1991.
Va morir prematurament de càncer el 1992, deixant una adaptació a l'òpera inacabada de The Picture of Dorian Gray d'Oscar Wilde.
Xavier Darasse va escoltar l'orgue d'una manera nova. Allà va afavorir la respiració (continua o interrompuda), la parla articulada (la importància del tacte i l'articulació digital) i els registres i els colors (el llegat del seu professor d'anàlisi, Olivier Messiaen).
Durant la seva curta trajectòria, Xavier Darasse va ser un dels organistes més eclèctics de la seva generació, sensible tant a la música antiga, de la qual en coneixia els misteris, com a la música d'orgue contemporània, de la qual va ser un dels grans impulsors. De fet, va gravar un dels primers discs de música d'orgue "contemporània" a l'orgue de Robert Boisseau a l'església Notre-Dame de Royan a finals dels anys 60 (obres de Luis de Pablo i ell mateix). Molt relacionat amb Antoine Tisné i Iannis Xenakis, va crear a Alemanya i França l'única obra d'aquest últim per a orgue: Gmeeoorh (1974).

## Obres

* ↑ toulouse-les-orgues.org/concou... »(Archive.org • Wikiwix • Archive.is • Google • Què fer?).
# Creu de terme de Calella

La Creu de terme de Calella és una creu de terme del municipi de Calella (Maresme) situada a l'encreuament del carrer del Torrent dels Frares i la carretera N-2, al límit amb el terme de Pineda de Mar.
És una creu de pedra contemporània, col·locada en el lloc on antigament n'hi havia hagut una. Està construïda sobre una base quadrangular, sobre el qual hi ha un fust octogonal amb un capitell neogòtic sobre el que hi ha una creu. A la base hi ha escrit: 'CREU DE TERME/ INAUGURADA PEL/ MOLT HBLE. PRESIDENT / DE LA GENERALITAT / SR. JORDI PUJOL I SOLEY/ CALELLA 10-VII-88/ ANY DCL ANIVERSARI'.
El 'Grup Pa, Vi i Moltó' va col·locar la creu del terme, a prop del Convent de les Dues Viles (Convent dels Caputxins i després dels Agustins), en commemoració dels 650 anys de l’atorgament de la carta de poblament de Calella (1338), per Bernat II de Cabrera. La creu es va col·locar el dia 10 de juliol de 1988.
El 2002 la creu va caure a terra i es va trencar per la col·lisió d'un automòbil, essent refeta posteriorment.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Calella». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Un conductor ebri xoca contra la creu de terme de Calella.». Vilaweb, 02-10-2002.
# Dora Muñoz i Martínez

Dora Muñoz i Martínez (Palma, 1954) és una escriptora de novel·la negra i psicopedagoga jubilada mallorquina. Després d'una trajectòria professional dedicada a la docència, va acabar com a orientadora a l'escola d'adults del Centre Penitenciari de Mallorca, on l'interès que sempre havia sentit per conèixer el costat fosc de la realitat, el món de la marginació i el delicte, va trobar un lloc adobat per a reprendre el costum d'escriure.
| « | El més important de la novel·la negra és la crítica social. A mi m'agrada que hi hagi acció i suspens, però que també convidi a la reflexió. La novel·la negra és la novel·la moral dels nostres temps i parteix d'aquest descobriment del que no es veu. | » |
| — Dora Muñoz, Última Hora 14/12/22 |||

## Obra publicada

* Lluna negra (volum compartit amb Pere Morey, Peer Yerømssom i Josep Manuel Vidal-Illanes, Editorial Punto Rojo Libros, 2014)
* Massa mares per a un fill (Llibres del Delicte, 2016)
* Caliu sota les cendres (Llibres del Delicte, 2018)
* Arrels i ales (Llibres del Delicte, 2022, Premi Cubelles Noir 2023 del Festival de Novel·la Negra del Garraf)
* Sol d'hivern (Edicions Xandri, 2024)

## Referències

* ↑ «Es presenta a Palma 'Arrels i Ales', nou llibre de Dora Muñoz». dBalears, 09-12-2022. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ «Dora Muñoz, «Massa mares per un fill»», 13-01-2018. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ Martínez, Núria. «Crítica literària: 'Caliu sota les cendres' de Dora Muñoz», 09-01-2019. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ Estelrich Massutí, Pere. «La escritora mallorquina Dora Muñoz es premiada por 'Arrels i ales'» (en castellà). Diario de Mallorca, 20-08-2023. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ Ferrer, Clara. «La novela negra es la literatura moral de nuestros tiempos» (en castellà). Última Hora, 14-12-2022. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ Ferrer, Clara. «Hay quien prefiere ir a prisión que ingresar en una residencia» (en castellà), 04-02-2025. [Consulta: 17 març 2025].
# Ricardo Balaca y Orejas-Canseco

Ricardo Balaca y Orejas-Canseco (Lisboa, 31 de desembre de 1844 - Aravaca, 12 de febrer de 1880) va ser un pintor espanyol del segle xix.
Va néixer a Lisboa el 31 de desembre de 1844. Va ser fill del pintor José Balaca, llavors exiliat a Portugal. Germà de l'artista Eduardo Balaca.
Es formà amb el seu pare mentre va estar a Lisboa, Londres i París, i s'instal·la el 1850 a Madrid i es matricula a l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran amb Federico de Madrazo. Entre 1858 i 1866 va concórrer recurrentment a l'Exposició Nacional de Belles Arts amb dibuixos i pintures, especialment amb pintures d'història sobre batalles militars. Va assolir força reconeixement en aquests certàmens, destacant l'obra Josué aturant el sol. Balaca va ser mereixedor de diverses medalles i mencions honorífiques al llarg de la seva trajectòria a les exposicions. A més, també es va presentar altres certàmens, com l'Exposició Regional de Cadis de 1865, on va obtenir el primer premi, i la de Sevilla de 1871.
Balaca és un pintor situat entre la generació plenament romàntica i l'eclecticisme de segona meitat de segle. Va conrear el costumisme, el paisatge i el retrat. Són diversos els retrats que va fer, per exemple per a Amadeu I i Alfons XII d'Espanya, que en general es caracteritzen per l'ús d'un dibuix detallat i colorit brillant. També va ser reconegut per les escenes bèl·liques, caracteritzades per un intent notable de versemblança, sense exageracions i una gran riquesa de color i varietat de composició. Destaquen La batalla d'Almansa i Episodi de la batalla de Bailén, que van premiades, i adquirides per l'estat, a les exposicions nacionals de 1862 i 1864. Gràcies a la seva habilitat va rebre l'encàrrec d'acompanyar a Alfons XII el 1876 al nord durant la Tercera Guerra Carlina.
Va ser condecorat en vida amb la Creu de l'Orde de Carles III i la Creu del Mèrit Naval.

## Obres

Conservades al Museu del Prado:
* La batalla d'Almansa (1862)
* Episodi de la batalla de Bailén (1864)
* Autoretrat (ca. 1865)
* Luis González Martínez (ca. 1865) (en dipòsit al Museu de Jaén)
* Santa Creu sobre les aigües (esbós) (ca. 1865) (en dipòsit al Museu de Jaén)
* Autoretrat eqüestre (1870)
* Águeda Bouligny y Timoni (1871)
* Retrat de nena (ca. 1875)
* Retrat de nena (ca. 1875)
* Diverses figures amb un monjo (dibuix)
Altres obres:
* Retrat de Manuela Inocencia Serrano y Cerver, marquesa de Cerralbo (ca. 1859). Museu Cerralbo.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 González Zymla, Herbert. «Ricardo Balaca y Orejas-Canseco» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Real Academia de la Historia. [Consulta: 24 juliol 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 Fernández Martínez, D. «Balaca y Orejas Canseco, Ricardo» (en castellà). Enciclopedia. Museu del Prado. [Consulta: 24 juliol 2023].
* 1 2 3 4 «Ricardo Balaca» (en castellà). Museo Cerralbo - Ministerio de Cultura y Deporte. [Consulta: 24 juliol 2023].
* 1 2 «Retrato de D. Luis González Martínez» (en castellà). Museo de Jaén - Junta de Andalucía. [Consulta: 24 juliol 2023].
# Chesterhill

Chesterhill és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 305 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chesterhill tenia 305 habitants, 131 habitatges, i 91 famílies. La densitat de població era de 218,1 habitants per km².
Dels 131 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 45.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.636 $ mentre que les dones 20.536 $. La renda per capita de la població era de 17.329 $. Aproximadament el 14% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chesterhill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chesterhill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Dennis (Oklahoma)

Dennis és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 185 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dennis tenia 185 habitants, 77 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 15,8 habitants per km².
Dels 77 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 79,2% hi vivien parelles casades, en un 2,6% dones solteres, i en un 15,6% no eren unitats familiars. En el 13% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 3,2% entre 18 i 24, un 20,5% entre 25 i 44, un 33% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.542 $ i la renda mediana per família de 38.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.500 $ mentre que les dones 19.583 $. La renda per capita de la població era de 14.366 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dennis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dennis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# College Corner

College Corner és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 424 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, College Corner tenia 424 habitants, 203 habitatges, i 106 famílies. La densitat de població era de 606,3 habitants/km².
Dels 203 habitatges en un 27,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,4% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 47,3% no eren unitats familiars. En el 40,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.611 $ i la renda mediana per família de 40.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.406 $ mentre que les dones 21.964 $. La renda per capita de la població era de 14.568 $. Aproximadament el 6,3% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- College Corner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- College Corner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Creu Escapçada

La Creu Escapçada és una creu de terme de Calonge de Segarra (Anoia) situada a l'antic camí de les Quadres, a tocar del terme de Calaf.
Està realitzada en pedra del país, formada per la unió de dos elements dissociats (un fust hexagonal i una base quadrada). Es troba a peu d'un dels antics camins de Calaf a Calonge, indicant per tant la partió amb aquest terme. Presenta bon estat de conservació. A la cara oest, s'hi aprecia una inscripció en mal estat, s'hi pot llegir any 1908. Possiblement estava coronada per una creu de pedra o metall actualment desapareguda.

## Referències

* ↑ «Creu Escapçada». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Taphrinomycotina

Els tafrinomicotins (Taphrinomycotina) són un subfílum (o subdivisió) de fongs ascomicots (Ascomycota). Els estudis filogenètics suggereixen que és un grup monofilètic i basal amb la resta dels Ascomycota.

## Taxonomia

La subdivisió Taphrinomycotina inclou sis classes:
* Classe Archaeorhizomycetes.
* Classe Neolectomycetes. Tenen un sol gènere, Neolecta, que pot tenir un estadi de llevat.
* Classe Novakomycetes.
* Classe Pneumocystidomycetes. Inclou un sol gènere, Pneumocystis, que causa un tipus de pneumònia en humans, la pneumònia per Pneumocystis (PCP).
* Classe Schizosaccharomycetes. Inclou un únic gènere de llevats (Schizosaccharomyces) que es reprodueixen per fissió binària més que no pas per gemmació.
* Classe Taphrinomycetes. Són paràsits dimòrfics de plantes (p. e. Taphrina); tenen un estadi de llevat i un estadi d'hifes filamentoses en les plantes que infecten.

## Referències

* 1 2 Hyde, K.D. 2024. The 2024 Outline of Fungi and fungus-like taxa. Mycosphere, 15(1): 5146–6239, Doi 10.5943/mycosphere/15/1/25, ISSN 2077 7019. Versió web.
* ↑ Lutzoni, F., et al. «Assembling the fungal tree of life: progress, classification, and evolution of subcellular traits». Amer. J. Bot., 91, 10, 2004, pàg. 1446–1480. DOI: 10.3732/ajb.91.10.1446. PMID: 21652303.
* ↑ James, T.Y., et al. «Reconstructing the early evolution of Fungi using a six-gene phylogeny». Nature, 443, 7113, 2006, pàg. 818–822. DOI: 10.1038/nature05110. PMID: 17051209.