# Anuradhapura

Anuradhapura (singalès: අනුරාධපුරය; tàmil: அனுராதபுரம்) és la capital de la província central del nord i la capital del districte d'Anuradhapura. La ciutat es troba 205 km al nord de l'actual capital Colombo a la província central nord, a la vora de l'històric riu Malwathu Oya. La ciutat, actualment Patrimoni de la Humanitat, és famosa per les seves ruïnes ben conservades de l'antiga civilització singalesa.
Mentre que Mahāvaṃsa situa la fundació de la ciutat l'any 437 aC, el lloc ha estat habitat durant molt més temps, cosa que el converteix en un assentament humà important a l'illa durant gairebé tres mil·lennis i una de les ciutats més antigues ocupades contínuament d'Àsia. És el bressol de la civilització hidràulica singalesa, del budisme theravada i de la més duradora ⁣antiga capital de Sri Lanka que ha sobreviscut durant 1.500 anys. A més, va ser la primera capital del regne singalès de Rajarata, després dels regnes de Tambapanni i Upatissa Nuwara. Anuradhapura també va ser el centre del budisme Theravada durant molts segles i ha estat un important lloc de pelegrinatge budista amb ruïnes de molts temples budistes antics, inclòs el famós Anuradhapura Maha Viharaya i el Jaya Sri Maha Bodhi, l'arbre plantat documentat més antic que encara viu al món i que es creu que originàriament va ser una branca de la figuera sagrada de Bodh Gaya (Bihar, Índia), sota la qual el Buda va aconseguir la il·luminació. Aquestes vastes xarxes de temples i monestirs antics cobreixen ara més de 100 km² de l'àrea de la ciutat actual.
La ciutat va ser majoritàriament destruïda i en gran part deserta després de l'any 993 dC, amb la invasió Chola des del sud de l'Índia. Encara que els reis singalesos posteriors van fer diversos intents de retornar la capital a Anuradhapura, no es va restablir com a principal nucli de població de l'illa fins a l'⁣era colonial britànica al segle XIX dC. Malgrat la seva decadència política, Anuradhapura va continuar sent un lloc de pelegrinatge vital per als budistes durant tot el període medieval i continua sent una destinació espiritual important fins als nostres dies. El renaixement de la ciutat actual va començar de debò a la dècada de 1870. La ciutat contemporània, gran part de la qual es va traslladar a mitjans del segle XX per preservar el lloc de l'antiga capital, és una important cruïlla viària del nord de Sri Lanka i es troba al llarg d'una línia de ferrocarril. La ciutat és la seu del servei arqueològic de Sri Lanka, i el turisme és un factor important en la seva economia.

## Etimologia

Segons registres històrics com Mahavansa, l'origen del nom Anuradhapura es remunta al ministre anomenat 'Anuradha' a la cort del príncep Vijaya (543–505 aC), el primer rei singalès de l'illa. Segons les llegendes relacionades amb Vijaya, el seu ministre anomenat 'Anuradha' va establir l'assentament que més tard es va convertir en Anuradhapura. Tanmateix, la troballa d'assentaments anteriors a la zona de la ciutadella de la ciutat antiga que es remunten fins al segle X aC faria dubtar d'aquesta afirmació.
El nom "Anuradhapura" significa la "ciutat d'Anuradha" (Anuradha+pura), on "pura" significa "ciutat" en singalès, sànscrit, pali i tàmil. Tanmateix, abans que Anuradhapura fos considerada una ciutat, s'anomenava "Anuradhagrama", que significa "el poble d'Anuradha", de "Anuradha" i "grama". Aquest nom més antic també va ser esmentat en l'obra d'antics estudiosos grecs i romans com Estrabó i Claudi Ptolemeu. Al mapa del món de Ptolemeu del segle II d.C., el lloc es va anomenar "Anourogrammoi". Així, es creu que l'expansió d'aquest assentament més petit anterior anomenat Anuradhagrama a una ciutat durant el regnat del rei singalès Pandukabhaya (474–367 aC) l'any 437 aC va provocar el canvi de nom a Anuradhapura.

## Història primerenca

Anuradhapura és la millor representació dels inicis de la urbanització premoderna a Sri Lanka. El desenvolupament del primer assentament al lloc de la ciutat es pot atribuir al segon cicle global de l'evolució històrica, amb la difusió generalitzada de la tecnologia del ferro al Vell Món durant el primer mil·lenni aC, que va culminar amb l'emergència de moltes civilitzacions històriques. La història d'Anuradhapura s'estén des de la seva fundació tradicional en la història registrada al segle IV aC i el seu posterior traçat per Devanampiya Tissa (250–210 aC) fins al seu abandonament per part de l'últim dels reis d'Anuradhapura a finals del desè segle dC, la seva breu reocupació al segle XI i la restauració d'alguns dels seus principals monuments, a finals del segle XIII dC per Vijayabahu IV (1267–1270 dC).

### Edat del ferro

Tot i que la crònica històrica Mahāvaṃsa (segle V dC) situa la fundació de la ciutat al segle V aC, les dades arqueològiques de l'excavació de la zona de la ciutadella de la ciutat vella situen la data de l'assentament humà al segle X aC. Segons aquestes excavacions, l'edat del ferro protohistòrica de la ciutat abasta des del 900 al 600 aC, amb l'aparició de la tecnologia del ferro, la ceràmica, el cavall, el bestiar domèstic i el cultiu de l'arrossar. En el període 700-600 aC, l'assentament a Anuradhapura havia crescut en una àrea d'almenys 50 ha. Terres de regadiu i fèrtils envolten la ciutat, estratègicament situada amb els principals ports al nord-oest i nord-est de l'illa. La ciutat també es va beneficiar d'un entorn dens de selva, proporcionant una defensa natural dels invasors.
L'excavació a Anuradhapura ha descobert ceràmica grisa pintada (PGW) del període "històric basal primerenc" d'Anuradhapura (600 aC-500 aC) que mostra connexions amb el nord de l'Índia (durant el període vèdic).

### Període històric primerenc

Els detalls del desenvolupament de la ciutat en aquest primer període històric, que va del 500 al 250 aC es poden trobar a les Cròniques singaleses. Segons aquests registres, el rei Pandukabhaya va planificar formalment la ciutat amb portes i barris per als comerciants. La ciutat en aquell moment ocupava una superfície d'un quilòmetre quadrat, la qual cosa la convertia en una de les ciutats més grans del continent en aquell moment. La ciutat va quedar en gran part deserta després de la invasió del rei hindú Chola Tamil Rajaraja I l'any 993 dC i el seu fill Rajendra I l'any 1014 dC. Segons Culavamsa (segle VI dC - segle XVIII dC), Anuradhapura va ser "completament destruït en tots els sentits per l'exèrcit Chola. Tot i això, el lloc va ser habitat contínuament després d'aquest esdeveniment, tal com indiquen els registres de visitants de l'illa com Robert Knox i altres. Així, la ciutat va ser la capital singalesa més duradora de Sri Lanka des del segle V aC (437 aC) fins al segle XI dC (1017 dC), prosperant durant aproximadament 1.500 anys.

### Budisme

Anuradhapura va ser un important centre intel·lectual del primer budisme Theravada, llar de venerats filòsofs budistes, inclòs Buddhaghosa.
Durant el regnat de Dhatusena (455-473) va tenir lloc una redacció del cànon budista Theravada mentre que al mateix temps es van construir 18 nous vihara (complexos de temples) i es va aixecar una estàtua per a Mahinda, el príncep-monjo indi que va introduir el budisme a l'illa.
Durant el període final d'Anuradhapura, la família reial i la noblesa de Sri Lanka van recolzar fermament el budisme. Com a tal, sovint encarregaven obres d'art i donaven aquests articles als temples budistes. A canvi, el temple i la comunitat budista local van donar suport al govern del rei. Les obres d'art amb representacions d'⁣Avalokitesvara, el bodhisattva de la misericòrdia i la compassió, es van fer cada cop més populars.

## Època moderna
### Descobriment europeu

La zona va estar poc habitada durant molts segles, però la població local es va mantenir al corrent de les ruïnes. A l'obra An Historical Relation of the Island Ceilan de 1681 de Robert Knox, va escriure: "En aquesta ciutat d'Anurodgburro s'hi guarda una vigilància, més enllà de la qual ja no hi ha gent que obeeixi al rei de Kandy". L'any 1821, John Davy va escriure que: "Anooradapoora, que durant tant de temps va ser la capital de Ceilan, és ara un petit i pobre poble al mig d'un desert. Les seves restes principals són un gran dipòsit, nombrosos pilars de pedra i dos o tres enormes túmuls (probablement antics dagobahs). Encara es considera un lloc sagrat i és un lloc de pelegrinatge."

### Excavacions

S'han dut a terme diverses excavacions al lloc, començant entre 1884 i 1886 per Stephen Montagu Burrows.

### Ciutat sagrada i ciutat nova

Anuradhapura es va convertir en el centre d'administració de la província central del nord i amb la construcció de la línia de ferrocarril del nord, Anuradhapura es va convertir en una ciutat ferroviària important amb l'obertura de l'⁣estació de ferrocarril d'Anuradhapura el 1904. El govern de Ceilan va encarregar a Oliver Weerasinghe el desenvolupament del Pla de Preservació d'Anuradhapura el 1949, amb l'objectiu d'establir una nova ciutat planificada a l'est de la ciutat existent d'Anuradhapura, establint així la ciutat sagrada d'Anuradhapura, amb l'objectiu de preservar la ciutat antiga. A la "ciutat nova" s'hi van traslladar moltes oficines governamentals i jutjats. Amb aquest objectiu es va crear la Junta de Preservació d'Anuradhapura.
Nissanka Wijeyeratne va ser agent del govern del districte d'Anuradhapura des de 1958 fins a 1962. Sens dubte, va ser el més conegut de tots els agents governamentals de la seva època. La seva estatura va assegurar que la veu d'Anuradhapura fos escoltada als nivells més alts de Colombo. A més de ser agent del govern, va ser president de la Junta de Preservació d'Anuradhapura. Aquest va ser el moment en què la ciutat d'Anuradhapura es trobava en un període de transició històrica. La nova ciutat d'Anuradhapura s'estava construint i els residents de l'antiga estaven sent traslladats a la nova ciutat. Va ser un moment de certa tensió i il·lusió. Va gestionar aquest procés de canvi amb valentia i habilitats polítiques notables. Mentre estava a Anuradhapura, va presentar un monument a HR Freeman, un popular agent del govern britànic que més tard va ser elegit per la gent del districte per representar-los al 1r Consell Estatal de Ceilan. Els esdeveniments futurs projecten les seves ombres abans d'arribar. Una característica destacada dels dies d'Anuradhapura de Wijeyeratne era la seva gran capacitat per veure el panorama general, centrar-se en les qüestions clau i delegar responsabilitats als seus oficials. Mai no es deixava enredar pels detalls. També va establir la Ciutat Sagrada d'Anuradhapura, va traslladar la ciutat urbana a la nova ciutat d'Anuradhapura que s'havia creat i va ser responsable de l'establiment de.

### Llocs de veneració

* Jaya Sri Maha Bodhi
* Ruwanwelisaya
* Thuparamaya
* Lovamahapaya
* Abhayagiri Dagaba
* Jetavanaramaya
* Mirisaveti Stupa
* Lankarama

### Altres estructures

* Dakkhina Stupa
* Isurumuniya
* Kiribath Vehera
* Kuttam Pokuna
* Mahamevnāwa Gardens
* Naka Vihara
* Ranmasu Uyana
* Rathna Prasadaya
* Samadhi Statue
* Sela Cetiya
* Toluvila statue
* Vessagiriya

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Sacred City of Anuradhapura» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ «Herbarium | A Visit to Anuradhapura and Horton Plains, and a Fond Farewell to Sri Lanka». blogs.clemson.edu. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Sacred City of Anuradhapura» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 6 setembre 2022].
* ↑ «Anuradhapura» (en anglès britànic). History Hit. [Consulta: 28 juny 2024].
* ↑ «BuddhaNet.Net: Sacred Island - A Buddhist Pilgrim's Guide to Sri Lanka: Anuradhapura». www.buddhanet.net. [Consulta: 28 juny 2024].
* 1 2 «Anuradhapura: The 1400-year capital of Sri Lanka» (en anglès). Sahapedia. [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ Reisch, Gregor. «The Accuracy of some Mediaeval Maps of the Taprobane Island», 05-03-2018.
* ↑ Abeywardana, Nuwan; Bebermeier, Wiebke; Schütt, Brigitta (en anglès) Water, 10, 12, 12-2018, pàg. 1746. DOI: 10.3390/w10121746. ISSN: 2073-4441 [Consulta: free].
* ↑ Deraniyagala, SU. The Prehistory of Sri Lanka, Vol II, Department of Archaeological Survey, Colombo: 1992. p435.
* ↑ «Anuradhapura» (en anglès). Cultural Triangle, 05-09-2010. [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ Kulatilake, Samanti A Companion to South Asia in the Past, 2016, pàg. 426–436. DOI: 10.1002/9781119055280.ch27.
* ↑ Tyagi, Manisha Proceedings of the Indian History Congress, 67, 2006, pàg. 106–117. ISSN: 2249-1937. JSTOR: 44147927.
* 1 2 Robert Knox (1681), Historical Relation chapter 2, full quote "There are besides these already mentioned, several other ruinous places that do still retain the name of Cities, where Kings have Reigned, tho now little Foot steps remaining of them. At the North end of this Kings Dominions is one of these Ruinous Cities, called Anurodgburro, where they say Ninety Kings have Reigned, the Spirits of whom they hold now to be Saints in Glory, having merited it by making Pagoda’s and Stone Pillars and Images to the honour of their Gods, whereof there are many yet remaining: which the Chingulayes count very meritorious to worship, and the next way to Heaven. Near by is a River, by which we came when we made our escape: all along which is abundance of hewed stones, some long for Pillars, some broad for paving. Over this River there have been three Stone Bridges built upon Stone Pillars, but now are fallen down; and the Countrey all desolate without Inhabitants. At this City of Anurodgburro is a Watch kept, beyond which are no more people that yield obedience to the King of Candy. This place is above Ninety miles to the Northward of the City of Candy. In these Northern Parts there are no Hills, nor but two or three Springs of running water, so that their Corn ripeneth with the help of Rain."
* 1 2 John Davy (1821), An Account, full quote: "Anooradapoora, so long the capital of Ceylon, is now a small mean village, in the midst of a desert. A large tank, numerous stone pillars, two or three immense tumuli, (probably old dagobahs,) are its principal remains. It is still considered a sacred spot; and is a place of pilgrimage. This information was collected partly from the natives, and partly from an officer who visited it during the rebellion."
* ↑ «Anuradhapura | Sri Lanka | Britannica» (en anglès). www.britannica.com. [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ Buddhaghosa.; Ñāṇamoli, Bhikkhu, -1960.. The path of purification : Visuddhimagga. 1st BPE Pariyatti. Seattle, WA: BPE Pariyatti Editions, 1999. ISBN 1928706002. OCLC 44927676.
* ↑ Culavamsa, tr. W.Geiger, London PTS 1971, pp.31-41.
* ↑ Birmingham Museum of Art. Birmingham Museum of Art : guide to the collection. [Birmingham, Ala]: Birmingham Museum of Art, 2010, p. 57. ISBN 978-1-904832-77-5.
* ↑ Department of Archaeology - Sri Lanka Arxivat 2017-11-14 a Wayback Machine.: "The first methodical excavation of the Department of Archaeology had been carried out by Mr. S.M. Burrows in Anuradhapura and Polonnaruwa during 1884 to 1886. Subsequently, the exploration and excavation activities were undertaken mainly in Anuradhapura and Sigiriya with the guidance of Mr. H. C. P. Bell in 1890. Similarly, archaeological excavations in Anuradhapura and other areas of the island were carried out under the supervision of Mr. E. M. Ayrton (1912-1914) and Mr Raja De Silva (1983). Mr. E. M. Hocart who was appointed as the Commissioner of Archaeology in Sri Lanka in 1926, carried out excavations using the method of stratification, in places such as Mathota, Pomparippu, Anuradhapura inner city and Ambalantota."
* ↑ How Freeman won the NCP seat. Island (Sri Lanka), Retrieved 10 March 2010.
* ↑ Vote of Condolence to Dr.Nissanka Wijeyeratne by Parliament of Sri Lanka 10 June 2011
* ↑ වැඩ ගොඩක් හැඩ කළ නිශ්ශංක ලකුණ Arxivat 2022-08-12 a Wayback Machine.. Dinamina (Sri Lanka), Retrieved on 20 August 2021.