OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miroslav Grčev

Miroslav Grčev (macedoni: Мирослав Грчев) (Skopje, 1955) és un arquitecte, dissenyador gràfic, dibuixant de còmics i caricaturista macedoni. És conegut per haver dissenyat l'actual bandera de Macedònia del Nord i una proposta popular per a un nou escut de Macedònia del Nord.

## Estudis

Grčev va començar a interessar-se pel disseny gràfic a mitjans dels anys setanta, quan va treballar en el disseny de discos LP. El 1979 es va graduar a la Facultat d'Arquitectura de la Universitat Sants Ciril i Metodi de Skopje. És professor d'urbanisme a la Facultat d'Arquitectura de Skopje.

## Política

Fou alcalde del municipi de Centar d'Skopje entre el 1996 i el 2000 per la Unió Socialdemòcrata de Macedònia. Fou força crític amb la política identitària d'"antiquització" (també anomenada de "macedonisme antic") i amb el pla urbanístic associat 2Skopje 2014", dut a terme pels governs posteriors al 2006. Grčev afirma obertament que l'estat macedoni es va crear artificialment dins de Iugoslàvia al final de la Segona Guerra Mundial i allà es van emancipar la nació macedònia, la cultura macedònia, la llengua macedònia i tots els símbols macedonis.
El 26 de desembre de 2014, va promocionar la seva col·lecció d'articles, publicats entre 2006 i 2014, sota el títol „Името на злото“ ("El nom del mal").

## Referències

* ↑ Tomislav Osmanli, „Razvojot na stripot vo Makedonija – sedum decenii stripovno tvoreštvo“, Strip, zapis so čovečki lik, „Mlad borec“, 1987; „Kultura“, Skopje 2002; Proekt Rastko - Makedonija, 14. 5. 2010.
* ↑ «Construction sheet of the flag». Flags Of The World. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ GRAAN, ANDREW. «COUNTERFEITING THE NATION? Skopje 2014 and the Politics of Nation Branding in Macedonia» (en anglès). AnthroSource. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ Василева, Елка «Някой в Скопие призна: Македонската нация е измислена! Прочети още на: https://www.dnes.bg/balkani/2017/11/03/niakoi-v-skopie-prizna-makedonskata-naciia-e-izmislena.358186» (en macedoni). , 03-11-2017 [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ «За Мирослав Грчев македонската држава, нација, јазик и култура се измислени (ВИДЕО)» (en macedoni). MKD, 03-11-2017 [Consulta: 1r setembre 2022]. Arxivat 24 de gener 2022 a Wayback Machine.
* ↑ «Вечерва промоција на „Името на злото“ од Мирослав Грчев» (en macedoni). Info, 28-12-2014. Arxivat de l'original el 28 desembre 2014. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ «"Η FYROM αυτοκτόνησε πολιτιστικά" (βίντεο)». Makpress, 27 desembre 20141llengua=grec [Consulta: 1r setembre 2022].
# Huntington Bay

Huntington Bay és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.496 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Huntington Bay tenia 1.496 habitants, 539 habitatges, i 454 famílies. La densitat de població era de 560,8 habitants/km².
Dels 539 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,9% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 15,6% no eren unitats familiars. En el 12,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 18,9% entre 25 i 44, un 35,4% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 151.816 $ i la renda mediana per família de 163.820 $. Els homes tenien una renda mediana de 100.000 $ mentre que les dones 55.893 $. La renda per capita de la població era de 71.798 $. Cap de les famílies i el 2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Huntington Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Huntington Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Regne de les Illes

El Regne de les Illes o Sodor fou un regne nòrdic-gaèlic que posseí l'illa de Man, les Hèbrides i les illes del Cluaidh des del segle ix fins al segle xiii. Els nòrdics coneixien aquestes illes com a Suðreyjar (‘illes del sud’), en contraposició amb les Norðreyjar (‘illes del nord’), és a dir, les Òrcades i les Shetland. El seu nom en gaèlic escocès és Rìoghachd nan Eilean. El territori es coneix ocasionalment com el Regne de Man i les Illes, encara que aquest títol només fou usat per alguns dels seus últims sobirans. El registre històric del regne, que no existí contínuament durant tot aquest període, és ple de llacunes. Adés els sobirans governaven les illes sense cap mena d'interferència exterior (malgrat que el més corrent era que estiguessin sota el senyoratge de Noruega, Irlanda, Anglaterra, Escòcia o les Òrcades), adés es disputaven tot o part del territori. En conjunt, les illes tenen una superfície terrestre de 8.300 km² i formen un arc de més de 500 km de nord a sud.

## Referències

* ↑ Naismith, 2021, p. 227.

## Bibliografia

* Naismith, R. Early Medieval Britain, c. 500–1000 (en anglès). Cambridge University Press, 2021. ISBN 978-1-108-42444-8.
# Regne de les Illes

El Regne de les Illes o Sodor fou un regne nòrdic-gaèlic que posseí les Hèbrides, les illes del Cluaidh i l'illa de Man des del segle ix fins al segle xiii. Els nòrdics coneixien aquestes illes com a Suðreyjar (‘illes del sud’), en contraposició amb les Norðreyjar (‘illes del nord’), és a dir, les Òrcades i les Shetland. El seu nom en gaèlic escocès és Rìoghachd nan Eilean. El territori es coneix ocasionalment com el Regne de Man i les Illes, encara que aquest títol només fou usat per alguns dels seus últims sobirans. El registre històric del regne, que no existí contínuament durant tot aquest període, és ple de llacunes. Adés els sobirans governaven les illes sense cap mena d'interferència exterior (malgrat que el més corrent era que estiguessin sota el senyoratge de Noruega, Irlanda, Anglaterra, Escòcia o les Òrcades), adés es disputaven tot o part del territori. En conjunt, les illes tenen una superfície terrestre de 8.300 km² i formen un arc de més de 500 km de nord a sud.

## Referències

* ↑ Naismith, 2021, p. 227.

## Bibliografia

* Naismith, R. Early Medieval Britain, c. 500–1000 (en anglès). Cambridge University Press, 2021. ISBN 978-1-108-42444-8.
# Regne de les Illes

El Regne de les Illes o Sodor fou un regne nòrdic-gaèlic que posseí les Hèbrides, les illes del Cluaidh i l'illa de Man des del segle ix fins al segle xiii. Els nòrdics coneixien aquestes illes com a Suðreyjar (‘illes del sud’), en contraposició amb les Norðreyjar (‘illes del nord’), és a dir, les Òrcades i les Shetland. El seu nom en gaèlic escocès és Rìoghachd nan Eilean. Ocasionalment, hom es refereix a aquest territori com el Regne de Man i les Illes, encara que aquest títol només fou usat per alguns dels seus últims sobirans. El registre històric del regne, que no existí contínuament durant tot aquest període, és ple de llacunes. Adés els sobirans governaven les illes sense cap mena d'interferència exterior (malgrat que el més corrent era que estiguessin sota el senyoratge de Noruega, Irlanda, Anglaterra, Escòcia o les Òrcades), adés es disputaven tot o part del territori. En conjunt, les illes tenen una superfície terrestre de 8.300 km² i formen un arc de més de 500 km de nord a sud.

## Referències

* ↑ Naismith, 2021, p. 227.

## Bibliografia

* Naismith, R. Early Medieval Britain, c. 500–1000 (en anglès). Cambridge University Press, 2021. ISBN 978-1-108-42444-8.
# Eatons Neck

Eatons Neck és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.388 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eatons Neck tenia 1.388 habitants, 512 habitatges, i 419 famílies. La densitat de població era de 530,6 habitants per km².
Dels 512 habitatges en un 33,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,6% hi vivien parelles casades, en un 5,5% dones solteres, i en un 18% no eren unitats familiars. En el 14,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 3,2% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 30,8% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 100.663 $ i la renda mediana per família de 104.111 $. Els homes tenien una renda mediana de 94.349 $ mentre que les dones 67.083 $. La renda per capita de la població era de 44.342 $. Entorn de l'1,9% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eatons Neck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eatons Neck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Unió de Centre Nacional Progressista

Unió de Centre Nacional Progressista (grec: Εθνική Προοδευτική Ένωση Κέντρου, EPEK) fou un partit polític grec fundat el 1949 pel general Nikolaos Plastiras i va atraure liberals i demòcrates d'esquerres decebuts. Va predicar un missatge de conciliació que el va fer entrar en conflicte amb el partit de dreta. Juntament amb Sophoklis Venizelos i Georgios Papandreu va formar un govern de coalició el 1950 que va caure quan els seus socis es van retirar.
A les eleccions legislatives gregues de 1951 es mostrà com el partit centrista més fort amb el 23,59% i 74 escons al Parlament. Tanmateix, va guanyar el Reagrupament Grec d'Alexander Papagos amb 114 escons. Atès que cap partit ni coalició tenia la majoria absoluta al Parlament, i que Papagos es negà a participar en un govern d'unitat nacional, el Partit Liberal i l'EPEK van formar un govern minoritari sota la direcció de Plastiras, que va romandre al poder fins a l'11 d'octubre de 1952, quan va dimitir per a presentar-se a la reelecció. El rei Pau I de Grècia convocà noves eleccions legislatives gregues de 1952, en les que el Reagrupament Grec va obtenir el 49,22% dels vots i 249 escons. Plastiras es va retirar i va morir el 26 de juliol de 1953, cosa que provocaria la dissolució del partit.

## Resultats electorals

Parlament Hel·lènic :
| Any | Líder | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 1950 | Nikolaos Plastiras - Emmanouil Tsouderos | 16.4% | 45 / 250 | 54 | 3r | Coalició |
| 1951 | Nikolaos Plastiras | 28.7% | 74 / 300 | 20 | 2n | Coalició |
| 1952 | Nikolaos Plastiras | 34.2% (En aliança amb el Partit Liberal) | 24 / 300 | 50 | 3r | Oposició |
# Sit dels iungues

El sit dels iungues (Rhynchospiza dabbenei) és un ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Descripció

El sit dels iungues és més gros que el seu antic "pare" R. strigiceps. Les parts superiors són marrons amb ratlles més fosques i quantitats variables de marró i gris. És de gris pàl·lid per sota. El cap també és gris amb la capçada de castanya i ratlles postoculars, brida negra i bigoti blanc.

## Distribució i hàbitat

El sit dels iungues és un resident durant tot l'any i endèmic de les iungues andines del sud, una regió estreta a la part oriental dels Andes al sud-oest de Bolívia i al nord-oest d'Argentina. La zona es caracteritza per un clima subtropical de les terres altes i un bosc perenne.

## Vocalització

El cant del sit dels iungues és una sèrie de xiulets que contrasten amb els complexos trinats del sit de coroneta castanya.

## Taxonomia i sistemàtica

El sit dels iungues es va classificar anteriorment com una subespècie de Rhynchospiza strigiceps. Abans d'això, Rhynchospiza s'havia incorporat al gènere Aimophila. Una publicació del 2009 va restaurar el gènere Rhynchospiza i una publicació del 2019 va separar R. dabbenei de R. strigiceps. A partir de la publicació de 2019, el juny de 2020 el Comitè de Classificació Sud-americà (SACC) actualment afiliat a la Unió Internacional d'Ornitòlegs, va dividir R. dabbenei i adoptà el nom en anglès Yungas Sparrow i va rebatejar R. strigiceps sensu stricto anomenant-lo Chaco Sparrow. El Congrés Ornitològic Internacional (COI) va seguir el mateix el gener de 2021.

## Referències

* 1 2 Jaramillo, Alvaro. Stripe-capped Sparrow (Rhynchospiza strigiceps) (en anglès). Cornell Lab of Ornithology, 2020-03-04. DOI 10.2173/bow.stcspa1.01.
* 1 2 3 4 Areta, Juan I.; Depino, Emiliano A.; Salvador, Sergio A.; Cardiff, Steven W.; Epperly, Kevin «Species limits and biogeography of Rhynchospiza sparrows» (en anglès). Journal of Ornithology, 160, 4, 10-2019, pàg. 973–991. DOI: 10.1007/s10336-019-01695-2. ISSN: 2193-7192.
* ↑ DaCosta, Jeffrey M.; Spellman, Garth M.; Escalante, Patricia; Klicka, John «A molecular systematic revision of two historically problematic songbird clades: Aimophila and Pipilo» (en anglès). Journal of Avian Biology, 40, 2, 3-2009, pàg. 206–216. DOI: 10.1111/j.1600-048X.2009.04514.x. ISSN: 0908-8857.
* ↑ «Part A - Recognize Rhynchospiza dabbenei as a distinct species from R. strigiceps» (en anglès). [Consulta: 22 maig 2024].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «New World sparrows, bush tanagers» (en anglès). IOC World Bird List v14.1. [Consulta: 22 maig 2024].
# Fountain (Carolina del Nord)

Fountain és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 533 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fountain tenia 533 habitants, 227 habitatges i 155 famílies. La densitat de població era de 212,2 habitants per km².
Dels 227 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41% hi vivien parelles casades, en un 25,6% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 65,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.656 $ i la renda mediana per família de 26.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.292 $ mentre que les dones 19.643 $. La renda per capita de la població era de 10.944 $. Entorn del 35,6% de les famílies i el 36,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fountain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fountain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
Viccionari
# Mimì - Il principe delle tenebre

Mimì – Il principe delle tenebre és una pel·lícula de terror de 2023 dirigida per Brando De Sica, protagonitzada per Domenico Cuomo i Sara Ciocca.

## Artument

El Mimì és un adolescent orfe nascut amb peus deformats que treballa en una pizzeria de Nàpols. Un mal dia coneix la Carmilla, una noia convençuda que és descendent del comte Dràcula. Junts decideixen fugir d'un món cínic i violent.

## Repartiment

* Domenico Cuomo com a Mimì
* Sara Ciocca com a Carmilla
* Mimmo Borrelli com a Nando
* Giuseppe Brunetti com a Bastianello
* Abril Zamora com a Giusi
* Dino Porzio com el líder dels gots
* Daniele Vicorito com a Rocco

## Llançament

La pel·lícula es va presentar el 9 d'agost de 2023 fora de competició al Festival Internacional de Cinema de Locarno.

## Premis

2023 - Ciak d'oro
* Nominació a Domenico Cuomo com a Reivelació de l'any
* Nominació al millor cartell
2023 - LVI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya
* Menció honorable Noves Visions a la fotografia (Andrea Arnone)
2024 – Premis Vespertilio
* Millor actor protagonista (Domenico Cuomo)
* Millor director debut (Brando De Sica)
* Millor pel·lícula
* Millor muntatge (Francesco Galli)
* Millor banda sonora (Pasquale Catalano)
2024 – Nastro d'argento
* Nastro d'argento Hamilton – Behind The Camera a Brando De Sica i Domenico Cuomo
2024 – Premi Claudio Caligari
* Millor pel·lícula italiana Noir

## Referències

* ↑ Pasquini, Mattia. «Mimì il Principe delle Tenebre, a Locarno 2023 la fuga dalla realtà di Brando De Sica». Ciak Magazine, 07-07-2023. [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ «Mimì. Il principe delle tenebre: l'esordio al lungometraggio di Brando De Sica fuori concorso a Locarno». The Hollywood Reporter, 07-07-2023. [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ Sollazzo, Boris. «Mimì – il principe delle tenebre: che sorpresa la Napoli Gomhorror di Brando De Sica». The Hollywood Reporter, 10-08-2023. [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ «Ciak d'oro 2023, tutti i vincitori», 25-01-2024.
* 1 2 3 4 5 6 7 «MIMI', IL PRINCIPE DELLE TENEBRE: PARTECIPAZIONI - PREMI - NOMINATION».
* ↑ «Nastri Speciali per i protagonisti di 'Io Capitano' e Brando De Sica», 26-06-2024.
* ↑ «Noir in festival, a Mimì - Il Principe delle tenebre il Premio Caligari».
* ↑ «Premio Caligari 2024, vince il Principe ‘Mimì’ di Brando De Sica».

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Regne de les Illes

El Regne de les Illes o Sodor fou un regne nòrdic-gaèlic que posseí les Hèbrides, les illes del Cluaidh i l'illa de Man des del segle ix fins al segle xiii. Els nòrdics coneixien aquestes illes com a Suðreyjar (‘illes del sud’), en contraposició amb les Norðreyjar (‘illes del nord’), és a dir, les Òrcades i les Shetland. El seu nom en gaèlic escocès és Rìoghachd nan Eilean. Ocasionalment, hom es refereix a aquest territori com a Regne de Man i les Illes, encara que aquest títol només fou usat per alguns dels seus últims sobirans. El registre històric del regne, que no existí contínuament durant tot aquest període, és ple de llacunes. Adés els sobirans governaven les illes sense cap mena d'interferència exterior (malgrat que el més corrent era que estiguessin sota el senyoratge de Noruega, Irlanda, Anglaterra, Escòcia o les Òrcades), adés es disputaven tot o part del territori. En conjunt, les illes tenen una superfície terrestre de 8.300 km² i formen un arc de més de 500 km de nord a sud.

## Referències

* ↑ Naismith, 2021, p. 227.

## Bibliografia

* Naismith, R. Early Medieval Britain, c. 500–1000 (en anglès). Cambridge University Press, 2021. ISBN 978-1-108-42444-8.
# Unça (massa)

Una unça (símbol oz) és una unitat de mesura de massa de valor molt variable segons els països o les localitats.
Al segle xix s'usaven les lliures i les unces per a la mesura del pes dels sòlids, i els porrons i els petricons com a unitat de mesura de volum per als líquids. L'unça troy (símbol ozt) s'utilitza en el comerç anglosaxó en metalls preciosos com l'or o l'argent, pedres precioses. Una unça troy equival a 31,103 476 8 grams.
En l'antic sistema de mesures català, l'unça era una unitat de mesura de massa equivalent a 33,33 g, de manera que tres unces fan 100 g al Països Catalans i a Aragó. I dotze unces eren uns 400 g (una lliura). L'unça es dividia en quatre quarts d'unça o en setze argenços.

## Referències

* 1 2 «Unça (massa)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 setembre 2024].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «lliura». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.

## Bibliografia

* Claudi ALSINA i CATALÀ; Gaspar FELIU i MONTFORT; Lluís MARQUET i FERIGLEː Pesos, mides i mesures dels Països Catalans. Barcelona, Curial, 1990
# Island Pond

Island Pond és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 849 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Island Pond tenia 849 habitants, 374 habitatges, i 228 famílies. La densitat de població era de 78,4 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.547 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.577 $ mentre que les dones 23.542 $. La renda per capita de la població era de 13.207 $. Entorn del 14,9% de les famílies i el 19,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Island Pond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Island Pond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Joan Roca Sagarra

Joan Roca Sagarra (Barcelona, 1969) és un advocat català.

## Família

Joan Roca és fill del també advocat Miquel Roca i net de Josep Lluís Sagarra i de Joan Baptista Roca. Alhora, és besnet de Miquel Junyent i nebot de Montserrat Roca.

## Biografia

Neix a Barcelona en 1969. Llicenciat en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona en 1992. Després de cursar el Màster en Dret en la mateixa Universitat, s'incorpora a l'agost de 1992 a la Yale University on es gradua en Màster of Laws al maig de 1994. Completa la seva formació cursant un MBA a Harvard Law School en 2009 així com el programa Executive Education General Manager en el IE Business School en 2013. Inicia la seva carrera professional en 1994 en incorporar-se al despatx espanyol Uría Menéndez. Després de cinc anys, en 1999 s'uneix a Roca Junyent, un projecte promogut pel seu pare, Miquel Roca Junyent. Des de 2018 és President Executiu i soci de Roca Junyent així com membre de la Junta de l'Col·legi d'Advocats de Barcelona.. Desenvolupa la seva activitat professional en l'àmbit bancari i financer, dret mercantil i societari, fusions i adquisicions, Private Equity així com refinançament d'empreses.
Va ser president, en el període 2012-2016, de l'Associació de becaris de "la Caixa". A més, és autor de diferents publicacions, col·labora en revistes d'actualitat econòmica i jurídica, és Copresident en Terralex Government and Regulatory, Copresident del Comitè de Desenvolupament Acadèmic i Professional de la International Bar Association (IBA) i Vocal de la Comissió Jurídica de Foment del Treball. Així mateix, participa activament en associacions de la societat civil, actualment és Patró de la Fundació Catalana de la Síndrome de Down i Women's Link. Està molt vinculat a l'activitat docent, impartint classes a la Universitat Autònoma de Barcelona, la Universitat Pompeu Fabra, ESADE.
També és secretari de consells d'administració de diverses empreses i bancs, com Banc Sabadell d'Andorra. En el període 2005-2019, va formar part de la junta directiva del Cercle d'Economia. En els últims anys ha estat recomanat en els millors directoris internacionals; Chambers and Partners, Legal 500, Leader's League i Best Lawyers.

## Referències

* ↑ Cullell, Pere; Farràs, Andreu. L'oasi català. Barcelona: Planeta, 2001, p. 40.
* ↑ «Joan Roca Sagarra, el abogado que estudió en Yale y Harvard» (en castellà), 20-01-2017. [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ «Roca Junyent se reinventa» (en castellà), 07-08-2018. [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ «Jurídica» (en castellà). [Consulta: 6 maig 2021].