OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Weldon Spring Heights

Weldon Spring Heights és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 79 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weldon Spring Heights tenia 79 habitants, 32 habitatges, i 27 famílies. La densitat de població era de 338,9 habitants per km².
Dels 32 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 15,6% no eren unitats familiars. En el 12,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,3% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 20,3% entre 25 i 44, un 34,2% de 45 a 60 i un 21,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.625 $ i la renda mediana per família de 78.644 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.750 $ mentre que les dones 43.750 $. La renda per capita de la població era de 25.627 $. Cap de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weldon Spring Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weldon Spring Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Massimo Stano

Massimo Stano (Grumo Appula, Itàlia, 27 de febrer de 1992) és un atleta italià especialitzat en les proves de marxa atlètica. Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla d'or en la prova de 20 quilòmetres marxa dels Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més, ha guanyat 1 medalla d'or en el Campionat del Món d'Eugene 2022.

## Marques personals

| Disciplina | Marca | Seu | Data |
| 20Km marxa | 1:17:45h NR | La Corunya | 8 de juny de 2019 |
| 35Km marxa | 2:23:14h AR, NR | Eugene | 24 de juliol de 2022 |

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2020 | Tòquio | 1 | 20Km marxa |
| Campionat del Món ||||
| 2015 | Pequín | 19a posició | 20Km marxa |
| 2019 | Doha | 14a posició | 20Km marxa |
| 2022 | Eugene | 1 | 35Km marxa |
| 2023 | Budapest | DNF | 20Km marxa |
| 2023 | Budapest | 7a posició | 35Km marxa |
| Campionat d'Europa ||||
| 2014 | Zúric | 24a posició | 20Km marxa |
| 2018 | Berlín | 4a posició | 20Km marxa |
| 2022 | Múnic | 8a posició | 20Km marxa |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). World Athletics. [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Eugene 2022 Massimo Stano da impazzire! Prima medaglia d'oro per l'italia ai mondiali!» (en italià). Eurosport, 25-07-2022.
# Reus Esportiu (local social)

El Local social del Reus Esportiu era un edifici setcentista que albergà l'entitat Reus Deportiu i que estava declarat bé cultural d'interès local a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era un edifici de planta trapezoidal que constava d'un soterrani, planta baixa i dos pisos, un primer pis noble i el segon, d'obertures més petites, unes golfes. La disposició de les obertures era simètrica i ordenada. L'estructura estava fonamentada en murs de càrrega i pilars de maó. La coberta era de teula àrab amb quatre vessants.
Els paviments i sostres tenien cert interès. L'escala central a partir de la porta principal, era de triple tram. La porta principal, únic element que es conserva, té muntants de pedra i un escut, al lloc on correspondria la peça clau de la llinda, que porta la inscripció "ANNO D.N.I.C. 1776", que evidentment identificava la casa. L'interior havia patit moltes reformes, però la façana es conservava igual que quan es va construir.

## Història

L'edifici era una bona mostra de les cases bastides pels comerciants enriquits al llarg del segle xviii. Al llarg dels anys havia donat estatge a diverses entitats i associacions culturals. Abans de la guerra civil va ser la seu del Foment Nacionalista Republicà, i la Guàrdia Civil la va requisar el 1939 i la va utilitzar com a caserna. La casa es va enderrocar durant els anys 1991 i 1992, malgrat les protestes ciutadanes.
L'entitat Reus Deportiu s'hi va establir l'any 1952, i es va convertir en un lloc molt popular i concorregut, fins al punt de donar nom a la casa. El creixement de la ciutat va comportar un canvi de situació dels centres d'interès per al creixement de la ciutat. Si fins en aquell moment semblava que els grans casals reusencs eren situats vora l'església de sant Pere, als carrers de la Font i de l'Abadia, el centre sumptuari es va desplaçar cap a l'actual plaça de Prim i els grans carrers que hi confluïen, entre altres motius, per l'oferta més generosa d'espai edificable. A l'entorn de la plaça s'hi van edificar els casals dels Bofarull, els Miró, els Comes, i una mica més allunyats, els March, els Gai o el casal del comte de Granyena, després conegut com cal Quer.

## Referències

* 1 2 «Edifici al carrer Perla, 2». Patrimoni Gencat. Arquitectura. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 novembre 2015].
* 1 2 3 4 Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 09: tomb de ravals. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 57. ISBN 9788409559381.
* ↑ Anguera, Pere. Urbanisme i arquitectura de Reus. Reus: La Caixa, 1988, p. 73. ISBN 8440423306.
# Riu Aragon Subordan

El riu Aragon Subordan és un riu del nord d'Espanya, un afluent pel marge dret de l'Aragó que discorre per la comunitat autònoma d'Aragó.
Neix en la cara nord de la Serra Bernera per la conjunció d'una sèrie de barrancs que drenen un circ. Travessa, amb un perfil glacial, la Selva d'Oza (on forma l'estret congost conegut com a «Boca de l'infern») i la Val d'Echo, banyant les localitats de Hecho, Embun, Javierregay i Puente la Reina de Jaca.
El riu discorre al llarg d'un total de 50 quilòmetres, fins a desguassar a l'Aragó a l'altura de Puente la Reina. El seu major afluent és el riu Osia, que rega la vall de Aragüés.
La seva conca alberga una de les concentracions de monuments megalítics (dòlmens, cromlecs, cistes, túmuls i menhirs) més important i abundant del Pirineu, els quals s'estenen des de la Selva d'Oza fins a la frontera amb França, entre els 1200 i els 1800 metres d'altitud.

## Referències

* 1 2 «Río Aragón Subordán. Aguas Tuertas. Punto de interés fluvial» (en espanyol europeu). [Consulta: 15 setembre 2024].
# Nancy Robbins

Nancy Robbins (Michigan, 1942) és una interiorista i dissenyadora estatunidenca resident a Catalunya.

## Biografia

Va néixer a Michigan (Estats Units) l'any 1942. Es graduà a Rode Island School of Design (Provindence, Estats Units) l'any 1964. És interiorista, dissenyadora de producte i també ha produït i comercialitzat mobles. Va treballar dissenyant interiors a Dallas i aNova York entre els anys 1964 i 1972. Es traslladà a Girona l'any 1972 junt amb el seu marit, el pintor Edward Robbins. Es dedicà a l’interiorisme i a crear els seus propis mobles fins que l'any 1982 obren una botiga pròpia a Girona anomenada Fénix. L'any 1986 es traslladà a Barcelona i obrí una botiga a l’Eixample. Ha fet dissenys i producció pròpia de llums i mobles, però també obres produïdes per altres com Andreu World o Metalarte.
Nancy Robbins va ser una de les creadores presents a l'exposició Som aquí. Les dones en el disseny 1900-Avui, organitzada el 2023 pel Museu del Disseny de Barcelona, que recuperava les dissenyadores pioneres dels anys 1960, 1970 i 1980 a Catalunya.

## Obra

Ha dissenyat les butaques i sofàs «Gilda», «New York», «Miami» i «Atlanta» per a Cycsa i per a Andreu World les cadires «Nancy», «Urbe», «Tokio» i «Savoy». L'any 1990 va fundar la seva pròpia productora. Un any després va exposar a la sala Vinçon de manera individual i va dissenyar la butaca del Teatre Girona. Va treballar durant un mes a Seúl (Corea) com a dissenyadora convidada. Va dissenyar la botiga/showroom Design Link a Nova York que es va inaugurar l'any 2002. Dissenyà diferents productes, incloent joieria, per a Pertegaz i dissenyà, l'any 2006, el showroom permanent d’Andreu World al Chicago Merchandise Mart. Des de l'any 2003 és Directora de Recursos Creatius a Andreu World America
La seva obra destaca pel gust historicista, claredat formal i intuïció en les proporcions, així com en l’elecció dels materials.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Nuevo diseño español. Barcelona: Editorial G. Gili, 1991. ISBN 978-84-252-1451-6.
* 1 2 3 4 Dones x disseny x dones. Barcelona: Museu del Disseny de Barcelona, Ajuntament de Barcelona, 2023, p. 275. ISBN 9788491565598.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 ¡Mujeres al proyecto! diseñadoras para el hábitat ; Gemma Bernal, Mariví Calvo, Lola Castelló, Nani Marquina, Ana Mir, Marre Moerel, Eva Prego, Nancy Robbins, Margot Viarnés ; Centro de Arte la Regenta del 22 junio al 29 de julio de 2007 ; [exposición]. Las Palmas de Gran Canaria: Gobierno, 2007. ISBN 978-84-7947-446-1.
# Andeca

Andeca o Odiacca va ser rei dels sueus de l'any 584 al 585. Va pujar al tron després d'alçar-se contra el seu cunyat i aleshores rei Eboric. Per tal d'obtenir certa legitimitat es va casar amb l'esposa del rei Miró, Siseguntia. Hom creu que el seu alçament és una reacció contra els pactes de vassallatge fets per Miró i Eboric amb el rei visigot Leovigild. Aquest rei va envair el 585 el Regne dels sueus i va deposar Andeca. Posteriorment el va tonsurar, impedint que pogués exercir la reialesa, i el va tancar a Pax Iulia (Beja). Tot i que podria esser considerat l'últim rei sueu, el mateix any 585, un cop Leovigild havia abandonat la Gallaecia els sueus s'alçaren novament i nomenaren un nou rei, Malaric.

## Notes

* ↑ La tonsura era un procediment religiós, que equivalia a fer-lo monjo i per tant, a incapacitar-lo per a governar.
# Economia de Swazilàndia

Swazilàndia és un petit país tancat pel territori de Sud-àfrica, tenint solament una petita frontera terrestre amb Moçambic. El país depèn gairebé totalment de l'economia sud-africana, origen de més del 90% de les seves importacions i destinació de més del 60% de les seves exportacions. La taxa de canvi de la seva moneda, el lilangeni, és fixada en relació al rand, i la seva política monetària és submisa a la de Sud-àfrica. El govern és molt depenent dels drets duaners de la Unió Duanera Sud-Africana (SACU), i de les divises enviats per ciutadans de Swazilàndia que treballen a Sud-àfrica i complementen la renda produïda al país.
L'agricultura de subsistència és la font de treball de més de 70% de la població. El sector industrial s'hi ha diversificat després de la dècada de 1980, sent el sucre i la polpa de fusta importants productes d'exportació. El 2007 es va intentar modernitzar i diversificar la indústria, com a resposta a una caiguda dels preus del sucre en la Unió Europea. En anys recents la mineria va perdre importància, només l'extracció de carbó i les pedreres de pedra romanen importants.

## Referències

* 1 2 3 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2018-12-24. [Consulta: 18 març 2017].
# Atrek

Atrek és un riu de l'Iran i del Turkmenistan. Neix a territori iranià a les muntanyes de Kopet Dagh, al mont Hazar Masdjid al nord-est de Koçan o Kuçan i a 1225 metres (Iran). Recorre una distància d'uns 515 km en direcció a est-oest i desaigua a la badia d'Hasan Kuli al sud-est de la mar Càspia quan només mesura uns 12 metres d'ample i menys d'un metre de fondo. La seva longitud és de 669 km i la conca de 27300 km². Els primers dos terços corre per les serralades Kūh-e Hazār Masjed, Kūh-e ʿAlī, Kūh-e Šāh Jahān i Kūh-e Bīnālūd. Neix al Kūh-e Hazār Masjed. El darrer terç del riu forma la frontera entre Turkmenistan i l'Iran des de 1882.
L'únic afluent rellevant és el Simbar o Sumbar o Zumbar o Simbar (que rep a la vora de Çatli) i llavors forma la frontera entre l'Iran i Turkmenistan segons el tractat de 1882; per un tractat de 1926 l'aigua del riu es va repartir entre l'Iran i la Unió Soviètica. Antigament s'hi reproduïa l'esturió però la contaminació i la poca aigua la fet desaparèixer.
Correspon al riu clàssic Sarnois (Estrabó) o Zonius (Plini el Vell) de la paraula persa zaranya que vol dir daurat (per tant riu Daurat). A l'època medieval separava Gorgan de Dahistan (al nord); els àrabs l'anomenaven Herand; més tard el nom Arak va aparèixer, suposadament volent dir "riu dels turcs" (l'etimologia popular pensa que deriva del plural de turc = Aträk). Fins al 1869 la regió estava deshabitada a causa de les depredacions dels turcmens però en aquest any els russos van establir un fortí a Chikishlyar, proper al riu, i van dominar a les tribus en pocs anys.

## Referències

* ↑ «Sturgeons in Turkmenistan». Arxivat de l'original el 2012-06-26. [Consulta: 15 octubre 2008].
# Ronas Hill

Ronas Hill, o Rönies Hill, és una muntanya de les Illes Shetland, a Escòcia. Està classificat com a Marilyn, i és amb els seus 450 m el punt més alt de l'arxipèlag. A prop del cim hi ha un cairn d'època neolítica.

## Ubicació

El Ronas Hill (en nòrdic antic rön significa terra pedregosa o tartera) es troba a la península de Northmavine de l'illa de Mainland. El nom nòrdic sens dubte descriu el cim del turó. El Ronas Hill també dona nom al Ronas Voe, que es troba al costat. En un dia clar, des del cim, s'hi pot veure bona part de les Shetland, l'estret de Yell Sound, el mar del Nord i l'oceà Atlàntic i fins i tot els punts més alts de l'illa de Fair.

## Medi ambient
### Botànica

Ronas Hill és un lloc Ramsar, per la presència de moltes plantes rares de l'Àrtic. Curiosament a les Shetland, hi ha diverses espècies de bolets forestals, en particular ceps i cantharellus, que normalment creixen a les arrels dels arbres caducifolis. Cal destacar l'absència d'aquests arbres al Ronas Hill, on si que hi creix àmpliament una espècie de salze, el Salix repens.

## Cairn amb cambra

Al cim del turó, hi ha un cairn amb cambres del neolítics. És inusual per la seva posició al cim d'un turó. La majoria dels cairns britànics neolítics que sobreviuen es troben en llocs destacats, però generalment no al cim de turons alts. Segons els agricultors locals, fins a la construcció de la terminal de Sullom Voe a mitjans de la dècada de 1970, el cairn contenia encara una varietat d'articles de "sacrifici", com ara monedes (algunes "de molt antigues"). Sembla doncs, que abans d'aquest moment, el Ronas Hill hauria estat lluny dels camins habituals.
El túmul de Ronas Hill mostra evidències d'una reconstrucció substancial de la seva estructura superior, com ho demostra la manca de liquen a les pedres sobre el pas d'entrada i el quist principal. El cim actual de pedres de granit rosa és clarament visible des de la vall de sota i pot haver estat aixecat en alçada per servir com a "mede" o marca per als pescadors en segles passats. Sens dubte, el cairn va ser alterat pels soldats durant un exercici militar als anys 60, quan es va construir un mur al voltant de la seva entrada per convertir-lo en una trinxera.

## Referències

* ↑ Haswell-Smith, 2004.
* 1 2 3 «Mapa de la muntanya» (en anglès). streetmap.co.uk. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Visit Shetland» (en anglès). shetland.org. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Ronas Hill - North Roe» (en anglès). JNCC. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Shetland Oil» (en anglès). energyfromtheedge.com. Arxivat de l'original el 2008-09-08. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Ronas Hill, chambered cairn» (en anglès). portal.historicenvironment.scot. [Consulta: 19 abril 2024].

## Bibliografia

* Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands (en anglès). Edinburgh: Canongate, 2004, p. 518. ISBN 978-1-84195-454-7.
# Sabino Bilbao Líbano

Sabino Bilbao Líbano, concegut com a Sabino, (Leioa, País Basc 1897 - Getxo 1983) fou un jugador de futbol basc, que milità a l'Athletic Club de Bilbao i guanyà una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer l'11 de desembre de 1897 a la ciutat de Leioa, població situada a Biscaia i que actualment forma part de l'àrea metropolitana de Bilbao. Va morir a la ciutat de Getxo el 20 de gener de 1983.

## Carrera esportiva
### Trajectòria per clubs

Format a l'equip base de l'Athletic Club de Bilbao, passà a formar part del primer equip l'any 1918 i hi va romandre sis temporades com a migcampista. Al llarg d'aquests anys jugà 76 partits i aconseguí arribar a tres finals de la Copa d'Espanya, de les quals aconseguí guanyar les dels anys 1921 i 1923.

### Trajectòria amb la selecció

Formà part de l'equip que participà amb la selecció espanyola en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 realitzats a Anvers (Bèlgica). En aquesta competició hi jugà dos partits i aconseguí guanyar la medalla de plata. En finalitzar el campionat olímpic no tornà a ser convocat per la selecció.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Sabino». [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ «Sabino | Jugador: Centrocampista | Athletic Club Website Oficial» (en castellà). [Consulta: 12 febrer 2024].
# Sakichi Sato

Sakichi Sato (佐藤 佐吉, Satō Sakichi, nascut el 13 de maig de 1964) és un actor, director i guionista japonès. Ha escrit diverses adaptacions del guió de sèries de manga com ara Tokyo Zombie, Ichi the killer, i Gozu. També va dirigir Miss Boys about cross-dressing schoolboys. A Occident, va interpretar a Charlie Brown a la pel·lícula de Quentin Tarantino de 2003 Kill Bill: Volum 1.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2001 | Ichi the killer | Man Kicking Ichi | guionista |
| 2002 | Man Kicking Ichi | | |
| 2002 | Akarui Mirai | Manager de tenda de reciclatge | |
| 2003 | Gozu | Botiguer de caf+e | guionista |
| 2003 | Last Life in the Universe | Yakuza | |
| 2003 | Kill Bill: Volum 1 | Charlie Brown | |
| 2003 | Joze to tora to sakana tachi | | |
| 2004 | Kill Bill: Volum 2 | Charlie Brown | |
| 2004 | Gakincho rock | | |
| 2004 | Watashi no akachan | | |
| 2005 | Tokyo Zombie | | Director, guionidys |
| 2006 | Yôki na gyangu ga chikyû o mawasu | | |
| 2006 | Kiraware Matsuko no isshô | | |
| 2006 | Niji no megami | | |
| 2007 | Sonna muchana! | | |
| 2008 | Heibon Ponch | Aki Mashima | |
| 2010 | Shîsaido môteru | Torture Victim | |
| 2010 | Insect Detective Yoshimi Yoshida | | Director |
| 2011 | Denjin Zabôgâ | | |
| 2011 | Tokyo Playboy Club | Matsunosuke | |
| 2011 | Miss Boys | | Director |
| 2014 | Kamisama no iu tôri | | |
| 2014 | Tokyo Slaves | | Director, guionista |

## Referències

* ↑ Amelie. «Tokyo Zombie (2005) Movie Review». Horror.com. [Consulta: 7 juny 2012].
* ↑ Messier, Max. «Ichi The Killer». Filmcritic.com. Arxivat de l'original el 14 May 2010. [Consulta: 7 juny 2012].
* ↑ Willmott, Don. «Gozu». Filmcritic.com. Arxivat de l'original el 12 May 2011. [Consulta: 7 juny 2012].
* ↑ Rigney, Todd «Tokyo Zombie Director Sato Sakichi Sticks Pop Stars in Women's Clothing». , 21-09-2011.
* ↑ Jim Smith, Tarantino, Virgin, 2005, p 205
# Salts als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 - Trampolí de 3 metres masculí

Salts als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 :
| Trampolí de 3 m. | homes | dones |
| Palanca de 10 m. | homes | dones |
| < 1928 1936 > |||||
El salt de trampolí de 3 metres masculí fou una de les quatre proves de salts que es disputà dins el programa dels Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles del 1932. La prova es va disputar el 8 d'agost de 1932. Hi van prendre part 13 saltadors de 7 països diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Michael Galitzen (USA) | Harold Smith (USA) | Richard Degener (USA) |

## Resultats

Els saltadors havien de fer 10 salts, cinc d'obligatoris i cinc de lliures. En ser sols 13 saltadors es va disputar la final directa.
| Posició | Atleta | País | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Total |
| Posició | Atleta | País | #1 | #2 | #3 | #4 | #5 | #6 | #7 | #8 | #9 | #10 | Total |
| 1 | Michael Galitzen | Estats Units | 11,48 | 13,76 | 15,12 | 14,40 | 16,34 | 18,90 | 15,12 | 19,78 | 18,00 | 18,48 | 161,38 |
| 2 | Harold Smith | Estats Units | 11,48 | 13,12 | 15,48 | 13,44 | 15,96 | 18,48 | 15,96 | 19,32 | 16,38 | 18,92 | 158,54 |
| 3 | Richard Degener | Estats Units | 11,20 | 13,12 | 14,76 | 14,08 | 15,58 | 20,24 | 16,38 | 13,02 | 14,96 | 18,48 | 151,82 |
| 4. | Alfred Phillips | Canadà | 10,36 | 12,16 | 13,68 | 10,24 | 13,30 | 15,96 | 11,88 | 16,28 | 15,20 | 15,58 | 134,64 |
| 5. | Leo Esser | Alemanya | 10,64 | 10,56 | 14,04 | 10,56 | 14,82 | 15,96 | 11,76 | 15,60 | 12,32 | 18,04 | 134,30 |
| 6. | Kazuo Kobayashi | Japó | 11,20 | 11,84 | 14,40 | 11,84 | 10,26 | 16,72 | 15,54 | 15,96 | 12,80 | 13,20 | 133,76 |
| 7. | Émile Poussard | França | 11,76 | 12,48 | 12,60 | 12,80 | 11,40 | 11,34 | 13,44 | 15,84 | 14,40 | 12,60 | 128,66 |
| 8. | Tetsutaro Namae | Japó | 11,48 | 12,80 | 12,60 | 10,88 | 10,64 | 14,04 | 12,00 | 16,34 | 9,88 | 14,52 | 125,18 |
| 9. | Josef Staudinger | Àustria | 10,92 | 11,84 | 12,60 | 12,16 | 10,26 | 15,54 | 12,60 | 12,80 | 13,20 | 12,58 | 124,50 |
| 10. | Federico Mariscal | Mèxic | 8,68 | 10,88 | 10,80 | 8,96 | 13,30 | 10,44 | 8,40 | 14,08 | 12,80 | 13,64 | 111,98 |
| 11. | Arthur Stott | Canadà | 9,80 | 11,20 | 11,88 | 11,20 | 10,26 | 13,60 | 8,82 | 11,02 | 14,08 | 8,36 | 110,22 |
| 12. | Antonio Mariscal | Mèxic | 5,60 | 7,36 | 10,44 | 8,64 | 9,50 | 11,88 | 10,80 | 7,14 | 13,60 | 12,32 | 97,28 |
| 13. | Alonso Mariscal | Mèxic | 6,72 | 9,60 | 10,08 | 6,40 | 7,98 | 12,60 | 6,80 | 8,82 | 7,44 | 11,88 | 88,32 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Springboard, Men». [Consulta: 26 agost 2024].

## Bibliografia

* Xth Olympiad Committee of the Games of Los Angeles, U.S.A. 1932, Ltd.. «The Games of the Xth Olympiad Los Angeles 1932 - Official Report» p. 638. Xth Olympiad Committee of the Games of Los Angeles, U.S.A. 1932, Ltd., 1933. [Consulta: 30 desembre 2006].
# Itziar Agirre Berriotxoa

Miren Itziar Agirre Berriotxoa (Urretxu, 1975), treballa a la hisenda del Govern Basc des del 2013; primer com a directora de l'Administració Tributària, i després, a partir del 2017, com a viceministra d'Hisenda. Va substituir Jokin Perona com a diputada d'Hisenda i Finances de Guipúscoa el 2024.
Llicenciada en Dret per la Universitat de Deusto, va treballar en una empresa privada abans d'incorporar-se al Govern Basc, on va ocupar càrrecs administratius a Manufacturas Oria del 1999 al 2003, i va ser consultora jurídic a Elkarlan fins al 2013. A més, va ser regidora del Partit Nacionalista Basc a l'Ajuntament d'Urretxu des del 2003, i membre de les Juntes Generals de Guipúscoa durant la legislatura 2007-2013.

## Referències

* ↑ «Itziar Agirre izango da Gipuzkoako Ogasun eta Finantza diputatu berria» (en basc). [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «Itziar Agirre sailburuordeak ordezkatuko du Jokin Perona Ogasun diputatu gisa» (en basc), 20-08-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Matoller del Dja

El matoller del Dja (Bradypterus grandis) és una espècie d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). Es troba a l'interior del Gabon i en petites àrees molt fragmentades al Camerun i la República Centreafricana. El seu hàbitat natural són les zones humides. Pateix la pèrdua d'hàbitat i el seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ «Matoller del Dja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 14 agost 2023 (català)
* ↑ «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 603. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Dja River Swamp-warbler. Bradypterus grandis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2022. [Consulta: 16 agost 2023].