OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Liberty (Carolina del Nord)

Liberty és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 2.661 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Liberty tenia 2.661 habitants, 1.033 habitatges i 708 famílies. La densitat de població era de 393,6 habitants per km².
Dels 1.033 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.052 $ i la renda mediana per família de 44.179 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.944 $ mentre que les dones 21.462 $. La renda per capita de la població era de 16.345 $. Entorn del 9,9% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Liberty». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Liberty». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Mar-Mac

Mar-Mac és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 3.004 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mar-Mac tenia 3.004 habitants, 1.232 habitatges i 868 famílies. La densitat de població era de 264,8 habitants per km².
Dels 1.232 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 26,8% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.145 $ i la renda mediana per família de 43.235 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.279 $ mentre que les dones 21.715 $. La renda per capita de la població era de 18.794 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mar-Mac». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mar-Mac». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Peletier

Peletier és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 522 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Peletier tenia 487 habitants, 206 habitatges i 146 famílies. La densitat de població era de 57,2 habitants per km².
Dels 206 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.641 $ i la renda mediana per família de 34.653 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.250 $ mentre que les dones 16.667 $. La renda per capita de la població era de 17.484 $. Entorn del 9,9% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Peletier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Peletier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Priscilla Cohn

Priscilla Cohn (14 de desembre de 1933 - 27 de juny de 2019) va ser una filòsofa i activista dels drets dels animals estatunidenca. Va ser professora emèrita de filosofia a la Universitat Estatal de Pennsilvània, directora associada de l'Oxford Centre for Animal Ethics i coeditora del Journal of Animal Ethics.

## Biografia

Va estudiar a la Haverford Friends School, a The Baldwin School de Bryn Mawr i al Bryn Mawr College, obtenint una llicenciatura, un màster i un doctorat en filosofia, entre 1956 i 1969. Va escriure la seva tesi sobre l'obra de Martin Heidegger amb l'assessorament de Josep Ferrater Mora. Priscilla Cohn es va separar de Willard Cohn el 1969 i quan es van divorciar el 1980 es va casar amb Josep Ferrater Mora el mateix any.
Va ensenyar filosofia durant més de 35 anys a la Universitat Estatal de Pennsilvània, escrivint sobre temes referents als drets dels animals, qüestions ambientals i ètica animal, així com sobre filosofia contemporània i història de la filosofia, publicant tant en anglès com en castellà. Cohn va ser nomenada professora titular de filosofia de la Universitat Estatal de Pennsilvània el 1982 i es va convertir en professora emèrita el 2001. De 1990 a 1993 va ser directora de l'Escola d'Estiu de Drets dels Animals de la Universitat Complutense de Madrid al monestir d'El Escorial. També va impartir el curs de postgrau d'Ètica Aplicada a la Universitat de Santiago de Compostel·la el 1991.

## Obra publicada

* Etica aplicada (Alianza Editorial, 1981)
* Contraception in Wildlife (Edwin Mellen Press, 1996)
* Ethics and Wildlife (Edwin Mellen Press, 1999)
* La filosofia de Ferrater Mora (Documenta Universitaria, 2008)

## Referències

* 1 2 «Transcript of Prof. Priscilla Cohn's Live ARZone Guest Chat» (en anglès). ARZone Podcasts, 18-12-2011. [Consulta: 23 juny 2020].
* ↑ Terricabras, Josep Maria. «Record de l'estimada Priscilla Cohn Ferrater Mora». Ara, 29-06-2019. [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ Kistler, John M. People Promoting and People Opposing Animal Rights: In Their Own Words (en anglès). Westport, Connecticut: Greenwood Publishing Group, 2002, p. 72. ISBN 978-0-313-31322-6.
* ↑ The Review of Metaphysics, 23, 1, 1969, pàg. 176–195. ISSN: 0034-6632. JSTOR: 20125529.
* 1 2 Cook, Bonnie L. «Priscilla T. Neuman Cohn Ferrater Mora, 85, heiress who became philosophy professor, animal-rights activist» (en anglès), 02-07-2019. [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ Terricabras, Josep-Maria «Priscilla Cohn: entre Ferrater Mora y los animales» (en castellà). El País [Madrid], 08-07-2019. ISSN: 1134-6582.

## Bibliografia

* Gruson, Lindsey. "Despite protests, deer hunts are set", The New York Times, 29 September 1985.
* "Editors & Consultant Editors, Journal of Animal Ethics" Arxivat 2020-07-11 a Wayback Machine., University of Illinois Press.

## Enllaços externs

* Articles de Priscilla Cohn a El País (castellà)
# Núñez (sèrie)

Núñez és una sèrie documental de 2023 dirigida per Jordi Call sobre la trajectòria empresarial de Josep Lluís Núñez (1931-2018) i el seu mandat com a president del Futbol Club Barcelona (1978-2000). És una docusèrie de quatre capítols, impactant i irreverent, sobre l'artífex del Barça modern a través de més de 50 entrevistes de primera fila a exfutbolistes, directius, periodistes, familiars, aliats i enemics que el van conèixer i el defineixen com un «visionari» del futbol, un «homenot», un personatge «acomplexat» o algú que buscava reconeixement social, entre moltes altres respostes.

## Argument

Núñez ressegueix cronològicament la figura controvertida de l'home emprenedor des de la seva arribada d'infant a Portbou com a fill d'un policia duaner, el matrimoni amb Maria Lluïsa Navarro i el posterior enriquiment com a constructor immobiliari, la seva victòria el 1978 en les eleccions del FC Barcelona i el seu primer títol important com a president l'any següent: la Recopa d'Europa de Basilea.
En l'àmbit del vestuari, Núñez va haver de fer front a esdeveniments com ara el segrest del davanter Quini el 1981, el caràcter intempestiu de jugadors com Bernhard Schuster o Hristo Stoítxkov, els problemes de salut de Maradona i el Motí de l'Hespèria, fins a la victòria a la Recopa d'Europa de 1989 contra la U.C. Sampdoria, ja amb Johan Cruyff d'entrenador del primer equip amb qui, posteriorment, guanyaria la primera Copa d'Europa de futbol de la història del club el 1992 al Wembley Stadium.
Més endavant, i coincidint amb les primeres investigacions sobre els suborns de l'empresa constructora Núñez i Navarro a inspectors d'Hisenda, Núñez abandonarà la presidència del Barça després de vint-i-dos anys de regència i sota l'atenta mirada d'Elefant Blau i l'escenari de presó. El retrat d'una època plena d'alegries, fracassos, clarobscurs i moltes llàgrimes.

## Referències

* 1 2 Camps Linnell, Jordi. «‘Núñez', la biografia d'un "porter d'escala" que va presidir el Barça». El Punt Avui, 04-01-2024. [Consulta: 4 gener 2024].
* ↑ Macià, Miquel. «Josep Lluís Núñez, el constructor sense manies que va regnar al Camp Nou». Nació Digital, 01-03-2020. [Consulta: 4 gener 2024].
* ↑ «Així va ser el segrest de Quini». El Periódico, 28-02-2018. [Consulta: 4 gener 2024].
* ↑ Frieros, Toni. «El Motín del Hesperia, la página más negra de su mandato» (en castellà). Sport, 03-12-2018. [Consulta: 4 gener 2024].
* ↑ «La docusèrie "Núñez" s'estrena a 3Cat». Esport3, 20-12-2023. [Consulta: 4 gener 2024].
# Palmera d'areca

L'areca (Areca catechu), és una planta amb flors del gènere Areca de la família arecàcies nativa de les Filipines. Floreix al mes de maig-juny-juliol

## Descripció

És una palmera llarga i esvelta que pot arribar fins a 30 m d'alçada. Les fulles fan de 2-3 m de llargada; són pinnades amb folíols de 30-60 cm cadascuna.
Les flors masculines apareixen a la part superior i les femenines a l'inferior.
El fruit és una drupa gran com un ou de gallina amb la carn i un xic més gran que una oliva sense aquesta. És verd fosc i es torna de color groc i taronja una vegada madur.
Les llavors pelades es tornen dures després d'eixugar-se i perdre aigua. Per mastegar les nous es tallen en llesques amb un instrument especial en forma de tisora.
La palmera d'areca és una palmera cultivada principalment per a obtenir la seva llavor, la nou d'areca, utilitzada a l'Àsia del sud i del sud-est conjuntament amb la fulla de betel per les seves propietats lleugerament estimulants. La nou també té propietats medicinals.

## Distribució

És originària del sud-est asiàtic, on és comercialitzada, tot i que en alguns llocs el costum tradicional de mastegar la nou d'areca i la fulla de betel hagi desaparegut.
En certes cultures tradicionals aquesta palmera tenia molta importància i apareix, per exemple, a la bandera de Penang; el nom de llocs com Guwahati a l'Índia, Penang a Malàisia, Ko Mak a Tailàndia i Fua Mulaku a les Maldives tenen llur origen en el nom local de l'areca.

## Taxonomia

Els següents noms són sinònims d'Areca catechu:
* Areca cathechu Burm.f.
* Areca faufel Gaertn.
* Areca himalayana Griff. ex H.Wendl.
* Areca hortensis Lour.
* Areca macrocarpa Becc.
* Areca nigra Giseke ex H.Wendl.
* Sublimia areca Comm. ex Mart.

## Galeria

* Plantació a Taiwan
* Palmera d'areca a Kolkata, West Bengal, Índia
* Detall de la palmera
* Fruit
* Nous seques
* Hort de palmeres
* Dibuix de la palmera a Flora de Filipinas

## Referències

* ↑ «Areca catechu». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ «Areca catechu». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 27 maig 2022].
* 1 2 «Areca catechu» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 27 maig 2022].
* ↑ «Mangyans of Mindoro (Philippines)». Arxivat de l'original el 2012-07-13. [Consulta: 25 març 2021].

## Enllaços externs

* Plant Cultures, història Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine.
* Fotos de la nou; Areca catechu
* Areca catechu; components químics Arxivat 2004-11-14 a Wayback Machine.
* Areca
* OMS - Estudi del costum de mascar la nou d'areca
# Liopleurodon

Liopleurodon (gr. "dents de cares llises") és un gènere de plesiosaures pliosàurids que visqueren durant el Juràssic Mitjà (fa aproximadament entre 160 i 155 milions d'anys), en el que avui és Europa.

## Descripció

Els liopleurodonts eren uns nedadors molt àgils, malgrat la seva enorme grandària, amb un cos musculós i hidrodinàmic, amb quatre aletes molt potents. Per avançar, utilitzava només les dues aletes davanteres, però per augmentar la velocitat accionava cap enrere les aletes posteriors, utilitzant totes quatre. Tot i que aquest sistema no és eficient, ja que les turbulències creades per les aletes davanteres podien interferir amb el moviment de les del darrere, nedar així permetia al Liopleurodon aconseguir grans acceleracions, fet que resulta avantatjós en caçadors d'emboscada.
Podia submergir-se a grans profunditats sense problema. Els estudis del crani han demostrat que podria explorar l'aigua amb els seus orificis del nas per comprovar la procedència de certes olors. Liopleurodon era un supercarnívor i és improbable que tingués algun depredador.

## Referències

* ↑ «Swimming Robot Tests Theories About Locomotion In Existing And Extinct Animals». ScienceDaily, 30-05-2006 [Consulta: 5 febrer 2012]. (anglès)
# Keansburg

Keansburg és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 10.582 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Keansburg tenia 10.732 habitants, 3.872 habitatges, i 2.563 famílies. La densitat de població era de 3.836,7 habitants/km².
Dels 3.872 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,2% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,35.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.383 $ i la renda mediana per família de 45.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.229 $ mentre que les dones 28.398 $. La renda per capita de la població era de 17.417 $. Aproximadament el 15,5% de les famílies i el 17,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Keansburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Keansburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Prova de la marxa de 6 minuts

La prova de la marxa de 6 minuts (PM6M o 6MWT per les sigles en anglès) és una prova mèdica en que es tracta de caminar a un ritme ràpid; on la mesura principal és la distància a peu assolida en 6 minuts, però durant la prova també es poden recollir dades sobre la saturació d'oxigen en sang del pacient i la percepció de falta d'aire durant l'esforç. És una prova segura, fàcil de realitzar, ben tolerada i reflecteix la capacitat en les activitats de la vida diària.

## Ús clínic

Serveix per mesurar la capacitat d'exercici del pacient i avaluar la resposta a diversos tractaments, així com establir el pronòstic en diferents malalties de cor o pulmons, com la insuficiència cardíaca crònica, la hipertensió pulmonar, la malaltia pulmonar obstructiva crònica, la fibrosi pulmonar, etc

## Realització de la prova

El pacient ha de caminar per un passadís (no s'ha d'utilitzar una cinta de córrer on el pacient ajusti la velocitat i/o el pendent) i quan es fa la prova, no s'ha de caminar amb el pacient, que ha de caminar sol, no amb altres pacients. Només s'han d'utilitzar frases estandarditzades mentre es parla amb el pacient, perquè el vostre ànim i entusiasme poden marcar una diferència de fins a un 30% en la PM6M.

## Referències

* 1 2 «Prova de marxa de 6 minuts». Hospital Clínic de Barcelona, 23-05-2019. [Consulta: 14 novembre 2023].
* 1 2 3 4 Enright, Paul L. «The six-minute walk test». Respiratory Care, 48, 8, 8-2003, pàg. 783–785. ISSN: 0020-1324. PMID: 12890299.
* ↑ Du, Huiyun; Wonggom, Parichat; Tongpeth, Jintana; Clark, Robyn A. «Six-Minute Walk Test for Assessing Physical Functional Capacity in Chronic Heart Failure». Current Heart Failure Reports, 14, 3, 6-2017, pàg. 158–166. DOI: 10.1007/s11897-017-0330-3. ISSN: 1546-9549. PMID: 28421409.
* ↑ Zelniker, Thomas A.; Huscher, Dörte; Vonk-Noordegraaf, Anton; Ewert, Ralf; Lange, Tobias J. «The 6MWT as a prognostic tool in pulmonary arterial hypertension: results from the COMPERA registry». Clinical Research in Cardiology: Official Journal of the German Cardiac Society, 107, 6, 6-2018, pàg. 460–470. DOI: 10.1007/s00392-018-1207-5. ISSN: 1861-0692. PMID: 29368137.
* ↑ Agarwal, Mohit; Anand, Shweta; Patro, Mahismita; Gothi, Dipti «Early versus non-early desaturation during 6MWT in COPD patients: A follow-up study». Lung India: Official Organ of Indian Chest Society, 40, 3, 2023, pàg. 235–241. DOI: 10.4103/lungindia.lungindia_404_22. ISSN: 0970-2113. PMID: 37148021.
* ↑ Lancaster, Lisa H. «Utility of the six-minute walk test in patients with idiopathic pulmonary fibrosis». Multidisciplinary Respiratory Medicine, 13, 2018, pàg. 45. DOI: 10.1186/s40248-018-0158-z. ISSN: 1828-695X. PMC: 6291931. PMID: 30559965.
# Pseudophilautus reticulatus

Pseudophilautus reticulatus és una espècie de granota de Sri Lanka. Va ser descrit per K. Manamendra-Arachchi i Rohan Pethiyagoda el 2004. l'espècie inclou inclou totes les observacions de Philautus papillosus, considerat com un sinònim des de 2021.

## Hàbitat

És una espècia arbòria i s'associa amb la planta superior dels hàbitats forestals de capçada tancada. Ocasionalment se'n van observar a arbustos alts i al sòl del bosc. Propablement baixen dels arbres per a reproduir-se. Els individus criden des del dosser del bosc (10-20 m sobre el terra), fins i tot durant el dia. La cria té lloc sense metamorfosi i no depèn de l'aigua.

## Distribució

És endèmica de les parts central i sud-oest de Sri Lanka a elevacions de 30-1.270 m. Té una extensió d'ocurrència (EOO) de 7.646 km².
Segons la Llista Vermella de la UICN és classificat com vulnerable per la pèrdua d'hàbitat natural.

## Referències

* 1 2 3 Manamendra-Arachchi, K.; Pethiyagoda, Rohan «The Sri Lankan shrub-frogs of the genus Philautus Gistel, 1848 (Ranidae: Rhacophorinae), with description of 27 new species». The Raffles Bulletin of Zoology, 12, 1-2005, pàg. 163-303.
* ↑ Ellepola, Gajaba; Herath, Jayampathi; Manamendra-Arachchi, Kelum; Wijayathilaka, Nayana; Senevirathne, Gayani «Molecular species delimitation of shrub frogs of the genus Pseudophilautus (Anura, Rhacophoridae)» (en anglès). Plos One, 16, 10, 19-10-2021, pàg. e0258594. DOI: 10.1371/journal.pone.0258594. ISSN: 1932-6203. PMC: PMC8525734. PMID: 34665841.
* ↑ IUCN SSC Amphibian Specialist Group «Pseudophilautus reticulatus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2020. DOI: 10.2305/iucn.uk.2021-3.rlts.t174266061a156584533.en.
# Fangita

La fangita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor del doctor Jen-Ho Fang (1929–), químic de cristalls de la Universitat d'Alabama.

## Característiques

La fangita és una sulfosal de fórmula química Tl₃AsS₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fangita pertany a «02.KA: Sulfarsenats i sulfantimonats, amb (As, Sb)S₄ tetraedre» juntament amb els següents minerals: enargita, petrukita, briartita, famatinita, luzonita, permingeatita i barquillita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al districte miner de Mercur, al comtat de Tooele (Utah, Estats Units). També ha estat descrita a Lengenbach (Valais, Suïssa) i al dipòsit d'Àlxar (Kavadarci, Macedònia del Nord). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fangite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 maig 2021].
# Powellsville

Powellsville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 259 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Powellsville tenia 259 habitants, 122 habitatges i 71 famílies. La densitat de població era de 277,8 habitants per km².
Dels 122 habitatges en un 17,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,6% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 41% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,7% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 30,1% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.250 $ i la renda mediana per família de 30.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 15.179 $. La renda per capita de la població era de 14.065 $. Entorn del 27,5% de les famílies i el 24,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Powellsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Powellsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].