OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Porta i Brunet

Josep Porta i Brunet, també conegut com a Avi Porta, fou un casteller català, fundador de la Colla Vella Xiquets de Tarragona (1926-1936), els Xiquets del Raval a Santa Coloma de Gramenet i membre dels Castellers de Barcelona.
Originari de Valls, Alt Camp, de petit va fer d'enxaneta als Xiquets de Valls i als anys 20 va ser un dels fundadors de la Colla Vella Xiquets de Tarragona. Cap als anys 50 vivia a Santa Coloma de Gramenet i va fundar una colla a la ciutat anomenada Xiquets de l'Arrabal o Xiquets del Raval, que van fer alguns castells durant els principis dels anys 50.
L'any 1969, Josep Porta continuava fent assajos castellers amb nens dels barris propers al riu Besòs, amb la fundació dels Castellers de Barcelona, aquesta colla va contactar amb ell perquè els ajudés amb les construccions. Com que hi havia molta canalla, Josep Porta va oferir el seu hort per fer-hi assajos i per aquesta raó molts dels troncs i poms dels inicis de la colla eren de Santa Coloma. També va portar la canalla en els inicis de la colla.
Josep Porta va continuar formant part dels Castellers de Barcelona fins a la seva mort l'any 1974. Actualment, els Castellers de Santa Coloma celebren una diada en el seu honor al juliol.

## Referències

* ↑ https://arxiusenlinia.cultura.gencat.cat/#/cercabasica/detallunitat/ANC1-1236-N-8487
* 1 2 «FULL INFORMATIU DE LA ASSOCIACIÓ DE VEÏNS DE RAVAL», 01-12-1994.
* 1 2 3 «El Diccionari Biogràfic, els castells fins al segle XXI a través dels seus personatges», 03-06-2022. [Consulta: 1r març 2024].
* ↑ «Butlletí de l'Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet», 07-07-2017.
* 1 2 Blanchar, Clara «Mor de coronavirus Josep Sala, fundador dels Castellers de Barcelona». El País [Madrid], 21-04-2020. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 Andrés, Guillem. «50 anys d’orgull barceloní», 06-06-2019. [Consulta: 1r març 2024].
* ↑ «Arxius en línia». [Consulta: 1r març 2024].
* ↑ «Diada de l'Avi Porta a càrrec de Castellers de Santa Coloma».
# Josep Redorta Lorente

Josep Redorta Lorente (Granollers, 1945) és un advocat i mediador, doctor en psicologia social i expert en gestió de conflictes.
Ha dut a terme diverses accions judicials que han estat mediàtiques. Va defensar pensionistes que havien estat donats d'alta massivament a Sabadell per tenir menys despesa. El mateix any va ser una de les cares visibles del moviment Crida per la Renovació de la Seguretat Social a Catalunya, que va néixer per defensar que la Seguretat Social arribés a tothom. A la dècada del 1990 es va posicionar públicament en diverses ocasions denunciant la lentitud de la justícia, fins al punt que el 1996 el Col·legi d'Advocats de Granollers va demanar explicacions per un cas al CGPJ.
Entre els reconeixements que ha rebut, el més significatiu és el del Congrés Iberoamericà de Mediació Policial, on es va instituir un premi de mediació que duu el seu nom ja que se'l considera "un dels pares de la mediació".

## Llibres

* Manual para la gestión y resolución de conflictos, Almuzara

## Referències

* ↑ Amela, Víctor-M. «La Contra: Josep Redorta» (en castellà). La Vanguardia, 22-11-2012.
* 1 2 Canto, Patricia. «Josep Redorta presenta su libro 'Manual para la gestión y resolución de conflictos'» (en castellà), 12-12-2019. [Consulta: 15 juny 2024].
* ↑ «Magistratura anula las altas médicas masivas concedidas a vecinos de Sabadell» (en castellà). La Vanguardia, 29-06-1988. [Consulta: 2024].
* ↑ «Nace un movimiento ciudadano para que la Seguridad Social garantice una pensión mínima» (en castellà). La Vanguardia, 08-04-1988. [Consulta: 2024].
* ↑ Marchena, Domingo. «El órgano del CGPJ enóargado de velar por la rapidez de la justicia está colapsad» (en castellà). La Vanguardia, 18-07-1996. [Consulta: 2024].
* ↑ «El I Congreso Iberoamericano de Mediación Policial pone en valor la importancia de la mediación con el Premio Josep Redorta» (en castellà). [Consulta: 15 juny 2024].
* ↑ «Premio Josep Redorta 2018 - Congreso Iberoamericano de Mediación Policial» (en castellà). Congreso Mediación Policial, 23-12-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-23. [Consulta: 15 juny 2024].
* ↑ «Vila-real reconoce la labor de Josep Redorta durante el Congreso Iberoamericano de Mediación Policial - Castellon Información» (en castellà). Castellón Información, 14-04-2016. [Consulta: 15 juny 2024].
# Schoppen

Schoppen és un nucli del municipi d'Amel a la província de Lieja de Bèlgica que té 390 habitants.
El poble es troba al cim septentrional del districte de Sankt Vith, al límit del parc natural transfronterer Deutsch-Belgisches Naturpark. Les primeres traces d'habitació humana daten del segle vi. El primer esment escrit data del 1476.

## Fill predilecte de Schoppen

* Karl-Heinz Lambertz, ministre-president de la Comunitat Germanòfona de Bèlgica
* ↑ «Els nuclis d'Amel». Arxivat de l'original el 2011-08-24. [Consulta: 2 novembre 2009].
# Regla de Hückel

La regla de Hückel és una regla emprada a química orgànica que permet predir si un anell de carbonis amb dobles enllaços conjugats presentarà aromaticitat. La regla diu:
    Els anells coplanars que contenen (4n + 2) electrons π, on n = 0, 1, 2,... presenten aromaticitat.
Si es resol l'equació de Schrödinger, aplicant el Mètode d'Orbitals Moleculars, pel sistema d'un poliè monocíclic regular, pla, les energies calculades dels orbitals moleculars tenen una distribució característica molt simple. Existeix sempre un orbital molecular de menor energia, seguit de parelles d'orbitals moleculars d'energia creixent i, finalment, d'un sol orbital d'energia més alta. Aquests sistemes tenen estabilitat aromàtica o de capa saturada si s'omplen tots els orbitals moleculars d'energia més baixa, que són enllaçants. Així passa amb el benzè que té 6 orbitals moleculars (1, 2, 2, 1) omplint els seus 6 electrons π els tres orbitals de més baixa energia. El ciclooctatetraè té vuit orbitals moleculars (1, 2, 2, 2, 1) i segons la regla de Hückel no és aromàtica, la qual cosa és degut al fet que hi ha dos electrons que no poden ocupar orbitals moleculars enllaçants perquè estan ocupats pels altres sis.

## Història

La regla de Hückel va ser descoberta pel químic alemany Erich Hückel el 1931 quan aplicà la teoria d'orbitals moleculars en l'estudi del benzè, els seus derivats i altres anells. Hückel proposà el mètode conceptual de separar el sistema d'enllaços π d'una molècula insaturada i plana del sistema d'enllaços σ i aplicar al sistema π el mètode de Combinació Lineal d'Orbitals Atòmics (LCAO).

## Referències

* ↑ Solomons, T.W.G. Química orgánica (en castellà). Mèxic: Limusa, 1982. ISBN 968-18-0982-3.
* 1 2 Allinger, N.L [et al.].. Química orgánica (en castellà). I. Barcelona: Reverté, 1984. ISBN 84-291-7016-2.
* ↑ Hückel, Erich «Quantentheoretische Beiträge zum Benzolproblem I. Die Elektronenkonfiguration des Benzols und verwandter Verbindungen». Z. Phys., 70, 3/4, 1931, pàg. 204–86..Hückel, Erich «Quanstentheoretische Beiträge zum Benzolproblem II. Quantentheorie der induzierten Polaritäten». Z. Phys., 72, 5/6, 1931, pàg. 310–37..Hückel, Erich «Quantentheoretische Beiträge zum Problem der aromatischen und ungesättigten Verbindungen. III». Z. Phys., 76, 9/10, 1932, pàg. 628–48.
* ↑ Hückel, E. Grundzüge der Theorie ungesättiger und aromatischer Verbindungen (en alemany). Berlin: Verlag Chem, 1938, p. 77–85.
# José Lemos Rodríguez

José Lemos Rodríguez (Salvaterra de Miño, 1 de febrer de 1962 - Vigo, 21 de setembre de 2023) fou un futbolista gallec, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Començà a destacar a les files del Celta de Vigo, amb qui debutà a primera divisió a la campanya 82/83. Durant els següents anys es consolidaria a l'equip gallec, amb el qual jugaria entre la màxima categoria i la Segona Divisió.
L'estiu de 1986, després d'un nou descens del Celta a la categoria d'argent, el defensa fitxà pel Reial Valladolid. Eixa campanya jugà 16 partits, però a partir de la següent es feu amb la titularitat en l'equip val·lisoletà, condició que mantingué fins a 1992, quan el Valladolid baixà a Segona i el gallec deixa l'equip. Posteriorment, milità al Porriño Industrial. En total, va sumar 214 partits i 3 gols a la primera divisió.

## Referències

* 1 2 3 «Muere Pepe Lemos, exfutbolista de Celta y Valladolid» (en castellà). MARCA.
* 1 2 V, R. «Muere a los 61 años Pepe Lemos, exjugador de Celta y Valladolid» (en castellà), 21-09-2023. [Consulta: 21 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# José Miguel Petisco

José Miguel Petisco (Ledesma, 28 de setembre de 1724 - Ledesma, 27 de gener de 1800) fou un jesuïta i hel·lenista espanyol.
Va entrar a la Companyia de Jesús a través del noviciat de Villagarcía. Fou ordenat sacerdot i després de la seva tercera provació feu el seu quart vot el 1758. Viatjà a Lió, on aprofundí durant dos anys en l'estudi del grec i de l'hebreu. Ensenyà després grec i hebreu al col·legi jesuïta de Villagarcía i teologia dogmàtica i interpretació de la Sagrada Escriptura al col·legi jesuïta de Salamanca i, en ser expulsat de l'orde el 1767, se n'anà a Còrsega i després a Bolonya, on ensenyà Sagrades Escriptures, fins a la supressió pontifícia de la Companyia de Jesús el 1773. S'estableix llavors a Bolonya, i després de la traducció a l'italià de la Vulgata per Antonio Martini, del breu pontifici a ell dirigit i de les noves disposicions de la Inquisició Espanyola de 1782, comença a traduir la Vulgata al castellà el 1786; torna a Espanya amb el text ja gairebé acabat el 1798, i mor el 27 de gener del 1800.
Va traduir a més obres de Ciceró i elaborà una gramàtica grega; hom diu que també va traduir els Comentaris de Juli Cèsar, però aquesta traducció va sortir amb el nom del prevere José Goya y Muniain el 1798. Quelcom de semblant s'afirma de la seva traducció de la Bíblia, que aparegué també amb el nom de Fèlix Torres i Amat de Palou. Segons Francisco Lafarga, se li deu també una traducció de l'Esther de Jean Racine amb el títol La innocència triomfant.

## Referències

* 1 2 «José Miguel Petisco | Real Academia de la Historia». [Consulta: 19 gener 2025].
# José Ángel Rebolledo Zabache

José Ángel Rebolledo Zabache (Bilbao, 5 d’octubre de 1941) és un director de cinema, guionista, actor i productor basc. A més, és propietari de la productora Aiete Producciones juntament amb Imanol Uribe, Javier Aguirresarobe i Gonzalo Fernández Berridi.

## Biografia

Va estudiar Enginyeria Industrial a Bilbao però uns anys més tard va deixar la seva professió i va marxar a Madrid per estudiar a l'Escola Oficial de Cinematografia. El 1973 va obtenir el títol de director. L'any 1974 va rodar Arriluce, la seva primera pel·lícula fora de l'escola i des d'aleshores va participar en diverses produccions cinematogràfiques com a muntador, ajudant de direcció, guionista i director.
El 1991 es va doctorar a la Universitat del País Basc amb la tesi "La cualidad narrativa del cine y la organización de sus recursos en ""El diablo dijo no"" de Ernst Lubitsch", i va ser investigador a la Facultat de Ciències Socials i la Comunicació d'aquesta universitat del 1993 al 2011.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula |
| 1985 | Fuego eterno |
| 1988 | Udazkeneko euria |
| 2004 | ¡Hay motivo! |
| 2008 | Txarriboda Zubizarran |

## Referències

* ↑ José Ángel Rebolledo Zabache a Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ José Ángel Rebolledo al web de la Universitat del País Basc
# Mattancheri

Mattancheri (Mattancherry) és una població de Kerala, Índia, antiga capital comercial de l'estat de Cochin, situada a enfront d'Ernakulam (a uns 9 km) i de la ciutat de Kochi (Cochin) que queda a l'est i de la corporació municipal de la qual forma part. Està dins el districte d'Ernakulam. A la ciutat hi ha un palau reial en estil holandès (conegut com a Palau Holandès) on el 1900 vivien els rages i després convertit en el Ginger Restaurant i Heritage Arts. Els temples principals són el temple Konkani de Tirumala Devaswam i el Venkatraman. Hi ha també un bonic temple jainista anomenat Mahajan Wadi. Antigament tenia barri jueu. La població el 1901 era de 20.061 habitants la meitat hindús, 1/4 cristians i 1/4 musulmans (474 jueus); no hi ha estadístiques separades actuals. El comerç estava en mans dels bànies i els cutchis. La ciutat tenia trulls i una presa hidràulica. Es diu que fou la primera capital dels rages de Cochin.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Partit Socialdemòcrata «Harmonia»

El Partit Socialdemòcrata «Harmonia» (en letó: Sociāldemokrātiskā Partija "Saskaņa", S) abreviat com Harmonia, és un partit polític socialdemòcrata de Letònia.
El partit fou fundat el 10 de febrer de 2010 per la majoria de les organitzacions que constituïen l'aliança Centre de l'Harmonia: el Partit de l'Harmonia Nacional (TSP), el Nou Centre (JC) i la Unió Socialdemòcrata, però no el Partit Socialista de Letònia (LSP), que va continuar cooperant amb el nou partit dins de l'aliança Centre de l'Harmonia. Va celebrar el seu primer congrés de partit el 24 d'abril de 2010. El 2011, el Partit de Daugavpils va unir-se al partit.
A partir del 2014, Harmonia i el LSP van decidir dissoldre el Centre de l'Harmonia i presentar-se per separat, resultant els primers els continuadors del potencial institucional de la coalició, mantenint durant tres legislatures la primera posició en la Saeima, malgrat no participar dels governs.
Al 2022, el partit va passar de primera força a anar directament fora del Parlament, perdent tota representació per poques dècimes, ja que només els faltava el 0.14% per arribar al llindar del 5%. Aquest desastre s'atribueix al context de la Guerra d'Ucraïna, que va allunyar als votants ètnics letons, mentre que els russos també es van veure influenciats per l'aparició de noves formacions euroescèptiques com Poder Sobirà (3.28%) o Per l'estabilitat!, que va aconseguir el 6.88% i 11 diputats.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | Líder | Resultats | Resultats | Resultats | Resultats | Pos. | Govern |
| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 2010 | Jānis Urbanovičs | Dins el CH | Dins el CH | 24 / 100 | Nou | 2n | Oposició |
| 2011 | Nils Ušakovs | Dins el CH | Dins el CH | 28 / 100 | 4 | 1r | Oposició |
| 2014 | Nils Ušakovs | 209,887 | 23.15 | 24 / 100 | 4 | = | Oposició |
| 2018 | Vjačeslavs Dombrovskis | 167,117 | 19.92 | 23 / 100 | 1 | = | Oposició |
| 2022 | Ivars Zariņš | 43,943 | 4.86 | 0 / 100 | 23 | 9è | Extraparlamentari |

### Eleccions europees

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– |
| 2014 | Boris Tsilevitch | 57,863 | 13.14 (#3) | 1 / 8 | Nou |
| 2019 | Nils Ušakovs | 82,604 | 17.56 (#2) | 2 / 8 | 1 |
| 2024 | Nils Ušakovs | 37,096 | 7.21 (#6) | 1 / 9 | 1 |

## Referències

* ↑ «Parties and Elections in Europe». [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ «Latvia’s ‘Harmony’ in Jeopardy - Foreign Policy Research Institute» (en anglès americà). [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ «Daugavpils partija iekļaujas 'Saskaņā'; SC veidos divi spēki» (en letó). [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ «Latvian PM's New Unity party ahead in vote, exit poll shows» (en anglès). Reuters.
* ↑ «Verdict: Saeima elections 2022 winners and losers» (en anglès). [Consulta: 7 març 2024].

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial» (en letó).
# Rafael Gratsch

Rafael Gratsch (Muríguino, 6 d'agost de 1932 - Moscou, 14 de juny de 1982) va ser un patinador de velocitat rus, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960..
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Cortina d'Ampezzo, on guanyà la medalla de plata en la prova dels 500 metres del programa de patinatge de velocitat. Quatre anys més tard, als Jocs de Squaw Valley, guanyà la medalla de bronze en aquesta mateixa prova. El 1964, a Innsbruck, disputà, els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics. En aquesta ocasió fou desè en els 500 metres.
En el seu palmarès també destaca el campionat soviètic dels 500 metres de 1960.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Rafael Grach». [Consulta: 30 gener 2025].
* 1 2 «ГРАЧ Рафаэль Давыдович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 30 gener 2025].
# Kaus Australis

Kaus Australis (Èpsilon Sagittarii / ε Sgr / 20 Sgr) és l'estrella més brillant de la constel·lació de Sagitari encara que tingui la denominació de Bayer «èpsilon», la cinquena lletra de l'alfabet grec. El seu nom té un origen mixt: Kaus prové de l'àrab i significa «arc», mentre que Australis prové del llatí i significa «del sud». És una estrella binària amb un component molt lluminós de magnitud aparent 1,79 i un altre molt més tènue de magnitud 14.
Situada a 145 anys llum en direcció al centre de la Galàxia, Kaus Australis A està catalogada com una gegant blanc-blavosa de tipus espectral B9.5III amb una temperatura superficial de 9.200 K. La seva lluminositat és 375 vegades més gran que la solar, més alta que la que caldria esperar per a una gegant de les seves característiques, cosa per la qual també ha estat classificada com a gegant lluminosa. El seu radi, calculat a partir de la mesura directa del seu diàmetre angular, és 7 vegades major que el radi solar. Esgotat i al seu combustible d'hidrogen, probablement té un nucli d'heli inert que s'està contraient i escalfant abans de començar la seva fusió a carboni i oxigen.
Kaus Australis presenta un baix contingut en metall, això pot ser a causa del fet que aquests es troben a la part interna de l'estrella, invisibles a l'observació directa en virtut d'un embolcall exterior de gas format per la seva alta velocitat de rotació, 70 vegades major que la del Sol.

## Referències

* ↑ «Rotational velocities and spectral types of some A-type stars». Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 8-1972, pàg. 584. DOI: 10.1086/129336.
* ↑ Michael W. McElwain «Characterization of Dusty Debris Disks: The IRAS and Hipparcos Catalogs» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 10-05-2007, pàg. 1556-1571. DOI: 10.1086/509912.
* ↑ Claus Fabricius «The Tycho double star catalogue» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 3-2002, pàg. 180–189. DOI: 10.1051/0004-6361:20011822.
* ↑ Andrea Fabiana Torres «Fundamental parameters of B supergiants from the BCD system. I. Calibration of the (λ_1, D) parameters into Teff» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 27-03-2009, pàg. 297–320. DOI: 10.1051/0004-6361/200811147.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical supplements to the ASCC-2.5: Ia. Radial velocities of ∼55000 stars and mean radial velocities of 516 Galactic open clusters and associations». Astronomische Nachrichten, 9, 11-2007, pàg. 889-896. DOI: 10.1002/ASNA.200710776.
* ↑ kausaustralis.html Kaus Australis (e-Sky)
* ↑ australis & NbIdent = 1 & Radius = 2 & Radius.unit = arcmin & submit = submit id Dades astronòmics de Kaus Australis (SIMBAD)
* 1 2 ~ Kaler / sow / kausaus.html Kaus Australis (Stars, Jim Kaler)
# Der Thurm zu Babel

Der Thurm zu Babel (La Torre de Babel) és una òpera sacra en un acte d'Anton Rubinstein sobre un llibret de Julius Rosenberg, basat en la història al Llibre de Genesis, capítol II. L'òpera va ser escrita el 1869 i es va estrenar a Königsberg el 9 de febrer de 1870.

## Origen i context

El terme òpera sacra (geistliche Oper en alemany) va ser inventat per Rubinstein per designar obres escenificades amb "ús de cors polifònicsi un estil sobri i edificant confiant en la 'declamació exaltada'." Rubinstein va compondre tres altres obres d'aquest tipus (Sulamith, Moses i Christus). Una cinquena òpera sagrada, Cain, va quedar incompleta a la seva mort.
El compositor havia esperat una estrena a Berlín, però es va haver de consolar amb una segona producció de l'obra a Viena el 20 de febrer de 1870, (dirigida per Johannes Brahms), després de la qual Rubinstein el va escriure per dir-li que 'havia actuat brillantment i amb molt bona rebuda pel públic.' La primera actuació de l'òpera a Amèrica fou el maig de 1881 a Nova York, dirigida per Leopold Damrosch.
La destrucció de la Torre a Der Thurm zu Babel és imaginativament realitzada per passatges discordants en l'orquestra i amb el cor que comença a cantar en tres llengües diferents. Una actuació dura aproximadament 45 minuts.

## Personatges

| Rol | Tipus de veu |
| Nimrod | baix |
| Abraham | tenor |
| Constructor mestre | baríton |
| Quatre àngels | Les veus dels nens |
| Cor: Shemites, Hamites, Japhetites, dimonis, multitud etc. |||

## Referències

* ↑ Dixon and Taruskin, Sacred opera
* ↑ Rice and Damrosch (1942), p. 272
* ↑ Gerbrand, p. 272

## Fonts

* Graham Dixon i Richard Taruskin. "Òpera sagrada." Grove Music Online accedit 17 abril 2010
* Carl Gerbrand, teatre de música Sagrada: la guia del productor ; segona edició, Bloomington, 2006. Accedit dins Llibres de Google, April 18, 2010
* Edwin T. Arròs i Leopold Damrosch, Personal Recollections de Leopold Damrosch, Musical Trimestral vol. 28 no. 3 (juliol 1942)
* Richard Taruskin. Thurm zu Babel, Der. Grove Music Online accedit 18 abril 2010
# Muixeranga d'Algemesí (colla muixeranguera)

La Muixeranga d'Algemesí, iniciada el 1973, representa la continuïtat d'una tradició muixeranguera, present a la localitat de la Ribera des de l'any 1733. Aquesta pràctica artística pren forma com a ball de les processons celebrades durant la Festa de la Mare de Déu de la Salut. L'agrupació ha experimentat un notable creixement des dels seus modestos inicis, amb tan sols una trentena de membres que actuaren en el seu debut fa més de quaranta anys, per passar a comptar amb més de 522 integrants des de l'any 2017. Aquesta col·lectivitat es troba sota la direcció del mestre Marcos Castell Colomer, succeint a anteriors dirigents com Tomàs Pla Romaguera (1973-2003), Juan Beltran Garcia (2003-2014) i José Donat Castell (2014-2017).
La denominació de "muixeranga" engloba tant les figures com les torres humanes valencianes construïdes, els grups de persones que les executen, la música que les acompanya i fins i tot, en alguns llocs, les pròpies festivitats. En el context d'Algemesí, aquesta expressió cultural es vincula estretament a la celebració de la Mare de Déu de la Salut, constituïnt una de les seves activitats preeminent.
En els seus inicis, la colla muixeranguera estava formada per tan sols trenta membres, la quantitat aparentment determinada per la disponibilitat d'uniformes, concretament vestits arlequinats de tela amb ratlles blaves i roges sobre fons blanc. La indumentària de l'agrupació consisteix en una brusa cenyida i recta, botonada per davant, pantalons llargs, barret orellut i espardenyes de sola prima. La tela emprada, anomenada vulgarment de matalàs, revela les consideracions pràctiques dels antics proveïdors del vestuari en l'origen d'aquesta vestimenta tradicional.

## Referències

* ↑ Bofarull Solé, Joan. Les muixerangues valencianes, Setembre de 2016. ISBN 978-84-16505-34-0.
* 1 2 «Història». [Consulta: 3 maig 2021].