OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yoncalla

Yoncalla és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 1.052 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yoncalla tenia 1.052 habitants, 409 habitatges, i 287 famílies. La densitat de població era de 665,9 habitants per km².
Dels 409 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.625$ i la renda mediana per família de 31.250$. Els homes tenien una renda mediana de 26.806$ mentre que les dones 19.412$. La renda per capita de la població era de 13.756$. Aproximadament el 13,3% de les famílies i el 18,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yoncalla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yoncalla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Teatre Pereira

El Teatre Pereira és un teatre d'Eivissa, a les Illes Balears, inaugurat el 1899.

## Història

Teatre construït a la ciutat d'Eivissa entre els anys 1897 i 1899 en un solar de l'actual carrer del Comte de Rosselló. La iniciativa fou de la societat Sandoval y Cía i en van ser els principals accionistes Abel Matutes Torres, propietari del solar, Josep Tarrés Espinal i Mercedes Sandoval i del Castillo. El nom de Pereira fa referència al comandant militar d'Eivissa Vicent Pereira, espòs de Mercedes Sandoval. Per fer front a les primeres despeses, els principals promotors hi aportaren cadascun 1.400 pessetes, tot i que uns setanta petits accionistes també hi participaren adquirint accions. A poc a poc, però, la família d'Abel Matutes va adquirir totes les accions i es féu amb la propietat del teatre. Marià Villangómez recorda que tenia forma de ferradura, disposava d'una platea amb llotges, un segon pis també amb llotges i un tercer pis, on hi havia el galliner i seients laterals.
Fou inaugurat el 6 d'abril del 1899. La construcció i decoració van costar 65.180,85 pessetes. Els escenògrafs barcelonins Miquel Moragas i Salvador Alarma varen ser els decoradors del teatre i del teló de boca. Durant la dècada del 1920, Joan Roig Tur i Pere Oliver Tur n'eren els impressaris, s'hi feren un seguit de reformes: s'allargà la platea i s'afegiren quatre llotges per banda i a cada pis. Durant la Guerra Civil es va convertir en lloc d'estada de les tropes nacionals insurrectes. Tancat des del 1987, el Grup d'Empreses Matutes i Sirenis Hotels, propietaris de l'edifici, iniciaren el 2011 un projecte de reforma integral dissenyat per l'arquitecte Jordi Carreño.

## Activitat

Durant els primers anys l'activitat fou variada: alternà representacions teatrals amb sarsueles i espectacles de varietats. Al començament s'hi solien represantar els drames de Dicenta (Juan José, El señor feudal) i Echegaray (De mala raza, El gran Galeoto). Tampoc no hi faltà el Don Juan Tenorio, de Zorrilla, ni obres de Benavente, Linares Rivas, els germans Quintero, Muñoz Seca o Marquina. Hi han actuat companyies locals com el Grup Escènic Ebusus, que hi estrenà Angelina o El honor de un brigadier (1954) de Jardiel Poncela, o el Grup Amateur de Teatre (GAT), que hi presentà L'excepció i la regla (1977) de Bertolt Brecht. Al marge de totes aquestes activitats, també ha acollit cinema, concerts, actes polítics i socials, i balls per Carnaval i Cap d'Any.

## Referències

* 1 2 3 4 Perelló, Francesc. «Teatre Pereira». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement).

## Bibliografia

* Torres Planells, Joan Antoni; Perelló Felani, Francesc. «Pereira, teatre». A: Mas, Joan (dir.). . Diccionari del teatre a les Illes Balears. Palma-Barcelona: Lleonard Muntaner & Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006, p. 28–32.
* Villangómez, Marià. «El Cine Serra i el Teatre Pereira». A: El llambreig en la fosca. Eivissa: Institut d'Estudis Eivissencs, 2001, p. 91-92, 97.
# Col·legi Samà

El Col·legi Samà, també conegut com a Escola Pia, és un centre educatiu del municipi de Vilanova i la Geltrú, Garraf, inaugurat el 1879. L'edifici està catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Té el seu origen en un llegat de 30.000 duros que deixà l'indià Salvador Samà i Martí en el seu testament del 24 de març del 1866. Els fons s'havien de dedicar a la construcció d'un col·legi regit pels pares escolapis.
El 30 de setembre de 1876, l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú aprovà el projecte de creació del col·legi, i l'any següent la comunitat dels escolapis arribà a la vila i van instal·lar-se en un edifici provisional, ja amb el nom de Col·legi Samà, mentre els hereus del difunt procedien a construir l'actual. Obra de Jeroni Granell i Mundet, fou inaugurat el 24 de setembre del 1879.
L'any 1984 es restauraren les façanes.

## Edifici

Es tracta d'un edifici aïllat format per un cos central i dues ales laterals simètriques, perpendiculars al pla de la façana. El cos central se subdivideix, també simètricament, en tres parts: la corresponent a l'entrada al col·legi i les que serveixen d'unió amb les ales. La primera té planta baixa, dos pisos, golfes i coberta de teula a dues vessants, mentre que les altres dues presenten planta baixa, dos pisos i coberta a la catalana. La disposició en planta de l'edifici, així com la distribució interna de les dependències (aules, menjadors, etc.) responen a la voluntat d'obtenir una entrada màxima de llum i d'aire del jardí i del parc públic que hi ha al davant.
L'aspecte extern respon a les característiques de l'arquitectura historicista d'inspiració neogòtica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Col·legi Samà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Col·legi Samà». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Joldelund

Joldelund (frisó septentrional Jåålönj, danès Hjoldelund) és un municipi del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. És a 28 kilòmetres al sud-oest de Flensburg i 28 kilòmetres al sud-est de Niebüll. El 31 de desembre del 2023 tenia 802 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# 15è districte de París

El 15è districte és el més poblat dels vint districtes de París, França. Es troba a la Riba Esquerra del Sena. Comparteix el barri de Montparnasse amb el 6è i 14è districtes. El gratacel més alt de París, la Tour Montparnasse; i la gare de Montparnasse es troben al límit del 15è i 14è districtes.
El 15è districte també conté el centre d'exposicions de Porte de Versailles, així com el districte de gratacels de Front de Seine, a prop de la Torre Eiffel.

## Geografia

El 15è districte té una àrea de 8,50 km².

## Demografia

El 15è districte va assolir la seva població màxima el 1962, quan tenia 250.551 habitants. Des d'aleshores, ha perdut al voltant d'una desena part de la seva població. A l'últim cens (1999), la població era de 225.362 habitants, i comptava amb 144.667 llocs de treball.
| Any (dels censos francesos) | Població | Densitat (hab. per km²) |
| 1872 | 75.449 | 8.874 |
| 1954 | 250.124 | 29.419 |
| 1962 (població màxima) | 250.551 | 29.470 |
| 1968 | 244.080 | 28.709 |
| 1975 | 231.301 | 27.205 |
| 1982 | 225.596 | 26.534 |
| 1990 | 223.940 | 26.340 |
| 1999 | 225.362 | 26.507 |

## Barris

Cadascun dels vint districtes de París se subdivideix en quatre barris (quartiers). Aquests són els quatre barris del 15è districte:
* Quartier Saint-Lambert
* Quartier Necker
* Quartier de Grenelle
* Quartier de Javel

## Galeria

* Front de Seine des del Pont Mirabeau
* Le Ciel de Paris
* Columnes d'aigua, Parc André-Citroën
* Péniche Thalassa, Port de Javel-Bas
* Tour Montparnasse des de l'Arc de Triomf
* Pont de Bir-Hakeim
* France Télévisions
* Palais des Sports de Paris
* Globus Air de Paris
* Ile des Cygnes i Saint-Christophe-de-Javel
* Entrada de "La Ruche"
* Hôpital européen Georges-Pompidou. Hall
* Mercat del llibre antic, Parc Georges-Brassens

## Llocs d'interès
### Espais verds

* El parc André-Citroën que es troba on hi havia les antigues fàbriques Citroën.
* El parc Georges-Brassens,que deu el nom al cantant Georges Brassens, que va viure al barri.
* El square Saint-Lambert
* El Jardin Atlantique es troba a sobre de les andanes de la gare Montparnasse.
* L'allée des Cygnes permet passejar-se a l'Illa dels Cignes de París, entre el pont de Grenelle i el pont de Bir-Hakeim.
* El square Violet
* El square du Clos Feuquière
# Futbol a Macedònia del Nord

El futbol és l'esport més popular a Macedònia del Nord.

## Història

El primer partit es jugà a Skopje el 20 d'abril de 1919 entre una selecció de l'exèrcit britànic i l'entitat Napredok.
El primer club de futbol de Macedònia del Nord (integrada dins de Sèrbia) fou el FK Makedonija, fundat el 1911 a la capital Skopje. Després de la Primera Guerra Mundial, Macedònia del Nord s'integra a Iugoslàvia i neixen nous club entre els quals destacaren: Šar Tetovo (1919, actual FK Ljuboten Tetovo), FK Balkan-Streda Skopje (1921), OSK Ohrid (1921), FK Belasica Strumica (1922), FK Osogovo Kočani (1924), FK Tikveš Kavadarci (1926), FK Bregalnica Štip (1926), Borec Titov Veles (1926), Sloga Skopje (1927), FK Napredak Kičevo (1928) i H.A.S.K. (1932). Després de la Segona Guerra Mundial el club més destacat del país fou el FK Vardar Skopje, fundat el 1947. A la dècada dels 90, Iugoslàvia es desintegra i Macedònia del Nord esdevé nació independent, creant la seva federació independent, selecció nacional i competicions domèstiques.

## Competicions

* Lliga macedònia de futbol
* Copa macedònia de futbol

## Principals clubs

| FK Vardar Skopje (Skopje) FK Sloga Jugomagnat (Skopje) FK Rabotnički Kometal (Skopje) FK Makedonija Ğorče Petrov (Skopje) | FK Sileks Kratovo (Kratovo) FK Pobeda Prílep (Prílep) FK Pelister Bitola (Bitola) FK Shkendija 79 (Tètovo) |

## Jugadors destacats

Fonts:
Des de 1940
* Kiril Simonovski
Des de 1950
* Blagoje Vidinić
Des de 1960
* Andon Dončevski
* Sokrat Mojsov
* Metodije Spasovski
Des de 1970
* Kiril Dojčinovski
* Dragan Mutibarić
* Blagoje Istatov
Des de 1980
* Vasil Ringov
* Vujadin Stanojković
Des de 1990
* Ilija Najdoski
* Darko Pančev
* Mitko Stojkovski
Des de 2000
* Goran Pandev

## Principals estadis

| Estadi Filip II (Skopje) Estadi Biljanini Izvori (Ohrid) | Estadi Gradski Tetovo-I Qytetit (Tètovo) Estadi Goce Delčev (Prílep) |

## Referències

* ↑ «Macedonians - Introduction, Location, Language, Folklore, Religion, Major holidays, Rites of passage, Relationships, Living conditions». Everyculture.com, 08-09-1991. [Consulta: 12 abril 2014].
* ↑ «101 Facts on Macedonia». EURM. Arxivat de l'original el 2014-03-06. [Consulta: 12 abril 2014].
* ↑ «Macedonians in form for second century» (en macedonian). Ffm.com.mk. [Consulta: 13 abril 2014].
* ↑ «HISTSORY». BBC. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Macedonian football trivia». fss.rs. Arxivat de l'original el 2014-08-12. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «FYR Macedonia All Stars». pesmitidelcalcio.com. [Consulta: 9 febrer 2018].

## Vegeu també

* Federació Macedònia de Futbol
* Selecció de futbol de Macedònia del Nord

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Federació Macedònia de Futbol Arxivat 2008-12-18 a Wayback Machine.
# Kremlin (Oklahoma)

Kremlin és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 240 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kremlin tenia 240 habitants, 98 habitatges, i 72 famílies. La densitat de població era de 370,7 habitants per km².
Dels 98 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,2% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 26,5% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.417 $ i la renda mediana per família de 38.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.458 $ mentre que les dones 22.000 $. La renda per capita de la població era de 14.156 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kremlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kremlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Rollingstone

Rollingstone és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 697 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rollingstone tenia 697 habitants, 245 habitatges, i 203 famílies. La densitat de població era de 585 habitants per km².
Dels 245 habitatges en un 49,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,6% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 17,1% no eren unitats familiars. En el 13,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.000 $ i la renda mediana per família de 49.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.250 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 17.294 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rollingstone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rollingstone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Ombra della Sera

Ombra della Sera (trad: Ombra del capvespre) és una estatueta votiva etrusca de bronze, procedent de l'antiga Velathri (Volterra). Es conserva al Museu Guarnacci de Volterra.

## Descripció

Representa un nen o adolescent nu, d’una alçada de 57,5 cm. Destaca per la forma allargada del cos, excepte el cap, dotant-la d’un estil modern tot i tractar-se d’una figura datada al segle III aC.
Els bronzers de Volterra ja eren coneguts a l'antiguitat per les seves grans habilitats artístiques i tècniques, que els permetien obtenir bronze fonent els minerals de coure de la Colline Metallifere en un aliatge amb estany.

## Història

No se sap quan va ser trobada ni a on exactament, encara que es creu que va poder ser durant les excavacions arqueològiques de Volterra realitzades entre 1728 i 1737. Una llegenda diu que el pagès que la va descobrir la va utilitzar durant anys com a atiador per al foc.
L'any 1737, l'erudit florentí Anton Francesco Gori va descobrir l'estatueta guardada a la casa de la família aristocràtica Buonarroti a Florència. Gori va publicar-ne la seva existència a l'obra "Museum Etruscum", afirmant la seva procedència de Volterra
Anys més tard, el prelat Mario Guarnacci, desconeixent-se com s’ho va fer per tenir-ne la possessió, la va integrar a la seva col·lecció particular. A l’any 1761 el va donar a la seva ciutat natal (Volterra), que juntament amb la resta de la seva col·lecció i biblioteca, formaria part de l’actual Museu Guarnacci de Volterra.

## Curiositats a l'entorn de la figura

* Es diu que el poeta Gabriele D'Annunzio la va batejar amb el nom d'Ombra della sera, perquè va imaginar-se les allargades ombres que es projecten en la posta de sol, però en realitat el nom és d'origen popular i apareix per primera vegada en un text de l'any 1954, una guia de Volterra escrita pel professor Paolo Ferrini.
* Aquesta obra mestra de l’art etrusc va inspirar clarament les creacions de l'artista del segle XX Alberto Giacometti. Va ser al Louvre, en particular durant l'exposició sobre "L'art i la civilització dels etruscs" de 1955, que Giacometti va descobrir l'art etrusc. El museu de París conserva una altra sorprenent figura filiforme etrusca: la "Diana de Nemi" del segle IV aC.
* L'Ombra della Sera es troba en el centre de la trama principal de la novel·la de misteri "Chimaira" (versió en català: "Quimaira") de Valerio Massimo Manfredi.
* Una reproducció de l'Ombra della Sera es lliura al guanyador del Premi Internacional d'Art i Cultura Teatral del Festival de Teatre Romà de Volterra.

## Referències

* 1 2 3 Carvajal, Guillermo. «Ombra della sera, la escultura etrusca que parece una obra de Giacometti» (en espanyol europeu), 04-10-2022. [Consulta: 14 febrer 2024].
* ↑ «Ombra della Sera a Volterra» (en italià). [Consulta: 14 febrer 2024].
* ↑ «Giacometti et les Étrusques» (en francès). [Consulta: 14 febrer 2024].
* ↑ Antón, Jacinto; Mora, Rosa «La nueva novela de Manfredi inaugura el sello Rosa dels Vents» (en castellà). El País [Madrid], 02-04-2002. ISSN: 1134-6582.
# Ruthton

Ruthton és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 284 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ruthton tenia 284 habitants, 129 habitatges, i 82 famílies. La densitat de població era de 161,3 habitants per km².
Dels 129 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 34,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 26.250 $ i la renda mitjana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mitjana de 25.875 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 13.016 $. Entorn del 10% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ruthton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ruthton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Ahrenviöl

Ahrenviöl (frisó septentrional Årnfjål, danès Arenfjolde) és un municipi del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Viöl, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. És a 15 kilòmetres de Husum. El 31 de desembre del 2023 tenia 521 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Hèctor Moret i Coso

Hèctor B. Moret Coso (Mequinensa, Baix Cinca, 22 de març de 1958) és un poeta, assagista, columnista d'opinió i narrador en llengua catalana, lingüista, crític literari i investigador i historiador de la llengua i la literatura, amb especial atenció a l'Aragó catalanòfon. Des dels 10 anys resideix a Barcelona, on es va llicenciar en Filologia catalana. Des de 1992 fa de professor d'ensenyament secundari a Barcelona i la seua àrea metropolitana, on imparteix la matèria de llengua catalana i literatura.
Com a columnista d'opinió ha publicat -sovint amb l'heterònim Esteve Betrià- a les publicacions periòdiques Temps de Franja, Serra d'Or, L'Ebre, etc.
Com a periodista de redacció -sovint amb l'heterònim Berenguer de Mussots- ha col·laborat en Temps de Franja i Les Notícies de Llengua i Treball.
Com a narrador ha publicat -sovint amb l'heterònim Marc Cornell- contes i narracions en volums col·lectius.

## Obra poètica

* Pentagrama. Barcelona: Edicions Columna, 1987.
* Parella de negres. Barcelona: Edicions Columna, 1988.
* Ròssecs. Ajuntament de Cerdanyola del Vallès, 1992.
* Al cul del sac trobareu les porgueres. València: Edicions Alfons el Magnànim, 1993.
* Antídots. València: Eliseu Climent, 1996.
* Temps pervers. Saragossa: Diputación General de Aragón, 1999.
* In nuce. Antologia Lírica. Calaceit: Associació Cultural del Matarranya, 2005.
* Camp clos/Campo cercado. Saragossa: Prensas Universitarias de Zaragoza, 2006.
* Dat pel sac. Calaceit: Sisalls Edicions, 2020.

## Assaig, investigació i narrativa

* Sobre la llengua de Mequinensa. Fraga: Institut d'Estudis del Baix Cinca, 1994, 1996².
* Estudi descriptiu de la llengua de Fraga. Fraga: IEBC, 1995. [En col·laboració amb Josep Galan]
* Aproximació descriptiva a la llengua de Saidí. Fraga: IEBC, 1996. [En col·laboració amb Màrio Sasot]
* Indagacions sobre llengua i literatura catalanes a l'Aragó. Calaceit-Fraga: ASCUMA-IEBC, 1998.
* Circumloquis i remostrons. Fraga-Calaceit: ASCUMA-IEBC, 2003. [Signat amb l'heterònim Esteve Betrià]
* L’oratge de Mequinensa, Mequinensa: Grup d’Investigació Coses del Poble, 2014.
* Bèsties, bestiotes i bestietes. Una aproximació lèxica a la fauna de Mequinensa. Mequinensa: Grup d'Investigació Coses del Poble, 2021. [Amb fotografies de Manuel Silvestre, Javi Torres i Paquito Copons]
* Contes compromesos, Saragossa: Gara d'Edizions, 2022. [signat amb l'heterònim Marc Cornell]

## Referències

* ↑ «Hèctor Moret i Coso». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* La cultura popular (literatura i costumari) de l'Aragó catalanòfon contenguda en diverses obres lexicogràfiques i folklòriques. Hèctor Moret