# Star Trek: The Undiscovered Country

Star Trek: The Undiscovered Country és una pel·lícula de ciència-ficció estatunidenca del 1991 dirigida per Nicholas Meyer, que també va dirigir la segona pel·lícula de Star Trek, La còlera del Khan. És el sisè llargmetratge basat en la sèrie de televisió Star Trek de 1966–1969. Va tenir lloc després dels esdeveniments de Star Trek: L'última frontera, és l'última pel·lícula amb tot el repartiment principal de la sèrie de televisió original. La destrucció de la lluna Klingon Praxis porta l'Imperi Klíngon a buscar la pau amb el seu antic adversari, la Federació; la tripulació de la nau estelar de la Federació USS Enterprise ha de competir contra conspiradors invisibles amb una agenda militarista.
Després de la decepció crítica i comercial de L'última frontera, la següent pel·lícula va ser inicialment planejada com una preqüela, amb actors més joves interpretant la tripulació de l' Enterprise mentre assistien a l'Acadèmia de la Flota Estel·lar. La idea va ser descartada a causa de la reacció negativa del repartiment original i dels fans. Per tal de produir una nova pel·lícula a temps per al 25è aniversari de Star Trek, el director Nicholas Meyer i Denny Martin Flinn van escriure un guió basat en un suggeriment de Leonard Nimoy sobre què passaria si el el Mur caigués a l'espai", tocant els esdeveniments contemporanis de la Guerra Freda.
La fotografia principal va tenir lloc entre l'abril i el setembre de 1991. A causa de la manca d'espai d'escenari sonor al lot de Paramount, moltes escenes es van filmar a Hollywood. Meyer i el director de fotografia Hiro Narita pretenien un estat d'ànim més fosc i dramàtic, alterant els decorats que s'estaven utilitzant per a la sèrie de televisió Star Trek: La nova generació (algunes de les quals havien estat originalment construïdes per a Star Trek: La pel·lícula i utilitzades en pel·lícules posteriors abans de ser reutilitzades per a la sèrie). El productor Steven-Charles Jaffe va dirigir una segona unitat a una glacera d'Alaska que va substituir un gulag klíngon. Cliff Eidelman va produir la partitura de la pel·lícula, que és intencionadament més fosca que les ofertes anteriors de Star Trek.
Star Trek VI: The Undiscovered Country es va estrenar a Amèrica del Nord el 6 de desembre de 1991. Va obtenir crítiques positives, amb publicacions que elogiaven l'actuació alegre, l'ambientació i les referències burlesques, i va tenir un gran rendiment a la taquilla. Va suposar el cap de setmana d'estrena més gran de la sèrie abans de guanyar 96,8 milions de dòlars a tot el món. La pel·lícula va obtenir dues nominacions als Oscar, al Millor Maquillatge i al Millor Efecte de So i és l'única pel·lícula de Star Trek que ha guanyat el Premi Saturn a la millor pel·lícula de ciència ficció. La pel·lícula s'ha estrenat en diversos formats de mitjans domèstics, inclosa una edició especial per a col·leccionistes el 2004, per a la qual Meyer va fer petites modificacions a la pel·lícula. Va ser seguida per la setena pel·lícula, Star Trek: Generations, el 1994.

## Argument

El 2293, la nau USS Excelsior, comandada pel capità Hikaru Sulu, descobreix que la lluna klíngon de Praxis ha estat destruïda en un accident miner. La pèrdua de Praxis i la consegüent destrucció de la capa d'ozó del món natal dels klíngons fa caure l'Imperi Klíngon. Els klíngons ja no es poden permetre la guerra amb la Federació Unida de Planetes, així que busquen la pau. La Flota Estel·lar envia l'USS Enterprise per reunir-se amb el canceller klíngon Gorkon i acompanyar-lo a les negociacions a la Terra. El capità James T. Kirk, el fill del qual David va ser assassinat pels klingons, s'oposa a la conciliació i es molesta per l'encàrrec.
L' Enterprise i el creuer de batalla de Gorkon es troben i continuen cap a la Terra, amb les dues tripulacions de comandament compartint un àpat tens a bord de l' Enterprise. Més tard aquella nit, l' Enterprise sembla disparar torpedes a la nau klíngon, desactivant la seva gravetat artificial. Durant la confusió, dos homes que portaven vestits espacials de la Flota Estel·lar i botes magnètiques entren a bord de la nau klíngon, maten dos membres de la tripulació klíngon i fereixen mortalment Gorkon abans d'escapar. Kirk es rendeix per evitar el conflicte armat i arriba a bord de la nau klíngon amb el doctor Leonard McCoy en un intent de salvar la vida d'en Gorkon. El canceller mor, i el cap de personal de Gorkon, General Chang, arresta i jutja Kirk i McCoy pel seu assassinat. La parella és declarada culpable per un tribunal klíngon i condemnada a cadena perpètua al planetoide congelat Rura Penthe. Azetbur, la filla de Gorkon es converteix en la nova canceller i continua les negociacions diplomàtiques; per motius de seguretat, la conferència es trasllada i la nova ubicació es manté en secret. Mentre que diversos oficials superiors de la Flota Estel·lar volen rescatar Kirk i McCoy, el president de la Federació es nega a arriscar-se a una guerra a gran escala, fins i tot si la Federació té moltes possibilitats de guanyar. Azetbur també es nega a envair l'espai de la Federació.
Kirk i McCoy arriben a les mines de Rura Penthe i es fan amics d'una metamorfa anomenada Martia, que els ofereix una via d'escapament; en realitat, és un enginy fer que les seves morts concertades semblin accidentals. Un cop revelada la seva traïció, Martia es transforma en el doble de Kirk i lluita contra ell, però els guàrdies de la presó la maten per silenciar els testimonis. Kirk i McCoy són transportats a bord de l' Enterprise pel capità Spock, que havia assumit el comandament i ha emprès una investigació en absència de Kirk. Determinar que l' Enterprise no va disparar els torpedes i que els assassins encara són a bord; la tripulació ha començat a buscar-los. Els dos assassins són trobats morts, assassinats per un altre còmplice desconegut. Kirk i Spock anuncien a la tripulació que els assassins encara són vius i seran interrogats, posant com a esquer al tercer còmplice. Quan el culpable arriba a la infermeria per acabar amb ells, Kirk i Spock descobreixen que l'assassí és la protegida de Spock, Valeris. Per descobrir la identitat dels altres conspiradors, Spock inicia una fusió mental forçada i s'assabenta que un grup d'oficials de la Federació, klíngons i romulans van conspirar per sabotejar les converses de pau. Els torpedes que van impactar el creuer de Gorkon provenien de la nau de Chang, que té l'habilitat única de disparar les seves armes mentre és camuflat.
L' Enterprise i l' Excelsior corren cap a Khitomer, el lloc de les converses de pau. La nau encoberta de Chang ataca i causa greus danys a les dues naus estel·lars. A proposta d'Uhura, Spock i McCoy modifiquen un torpede per concentrar-se en les emissions de gas de gas de la nau de Chang. L'impacte del torpede revela la ubicació de Chang, i l' Enterprise i l' Excelsior destrueixen la seva nau amb una descarga de torpedes. La tripulació d'ambdues naus es dirigeix ​​a la conferència i frustra un atemptat contra la vida del president de la Federació.
El Comandament de la Flota Estel·lar ordena a l' "Enterprise" que torni a la Terra per ser donat de baixa. Kirk decideix portar la seva nau en un últim creuer i anota al seu registre que l' Enterprise i una nova tripulació continuaran amb el seu llegat.

## Repartiment

The Undiscovered Country és l'aparició final de tots els principals membres del repartiment de la sèrie de televisió original com a grup. Per als nous personatges, la directora de càsting Mary Jo Slater va carregar la pel·lícula amb tantes estrelles de Hollywood com es podia permetre la producció, inclosa una aparició menor de Christian Slater, el seu fill, com a cadet de la Flota Estel·lar. Meyer estava interessat a seleccionar actors que poguessin projectar i articular sentiments, fins i tot a través d'un maquillatge pesat.$^{:47}$ El productor Ralph Winter va dir: "No buscàvem algú que digués 'D'acord, ho faré', sinó gent que s'entusiasmés amb el material [...] i el tractaria com si fos la pel·lícula més gran que s'ha fet mai."$^{:51}$
* William Shatner com a James T. Kirk, el capità de l'USS Enterprise. Malgrat el seu odi personal als klíngons per matar el seu fill David, Kirk rep l'ordre d'escortar l'alt canceller klíngon a la Terra. Shatner va pensar que, tot i que dramàtic, el guió feia que Kirk semblés massa prejudiciós.
* Leonard Nimoy com a Spock, l'oficial científic de l'Enterprise i segon al comandament. Spock obre primer negociacions amb els klíngons després de la destrucció de Praxis i acompanya voluntàriament Kirk i l' "Enterprise" per escortar el canceller Gorkon a la Terra.
* DeForest Kelley com a Leonard McCoy, el director mèdic de l' Enterprise. L'aparició de Kelley com a McCoy a The Undiscovered Country va ser el seu darrer paper d'imatge real abans de la seva mort el 1999. Amb Leonard Nimoy com a productor executiu de la pel·lícula, Kelley, de 71 anys, va rebre un pagament de d'un milió de dòlars pel seu paper, assegurant una jubilació còmoda per a l'actor. Kelley i Shatner van rodar les seves escenes de presó al llarg de sis a vuit nits; els dos actors es van conèixer millor que mai.$^{:298–304}$
* James Doohan com a Montgomery Scott, enginyer en cap a bord de Enterprise. Scott descobreix la roba dels assassins amagada al menjador poc abans que els dos homes es trobin morts.
* George Takei com a Hikaru Sulu, antic timoner de l' Enterprise i ara capità de l'USS Excelsior; tot i haver pres el seu propi comandament, Sulu es manté lleial als seus vells amics i desafia les seves ordres d'ajudar-los. The Undiscovered Country va marcar la primera menció canònica del primer nom de Sulu, que es va esmentar per primera vegada a la novel·la de Vonda McIntyre de 1981 The Entropy Effect. Es va incloure quan Peter David, autor de l'adaptació del cómic de la pel·lícula, va visitar el plató i va convèncer Nicholas Meyer perquè l'inserís.
* Walter Koenig com a Pavel Chekov, pilot i cap de seguretat de l' Enterprise. Chekov troba sang klíngon al costat dels coixinets del transport, el que porta a Spock a ampliar la recerca de la nau.
* Nichelle Nichols com a Uhura, l'oficial de comunicacions de l' Enterprise. Se suposava que Uhura havia de pronunciar un discurs dramàtic en klíngon durant la pel·lícula, però a mitjan de producció el discurs es va descartar i es va afegir una escena en què Uhura parlava en klíngon distorsionat mentre estava envoltada de llibres per a més humor. Nichols va protestar contra l'escena, preguntant-se per què encara hi havia llibres al segle XXIII, però va acceptar el canvi ja que seria l'última pel·lícula de Star Trek on apareixeria. Com que era afroamericana, Nichols se sentia incòmode amb alguns dels matisos racials del diàleg. Nichols havia de dir originalment la frase "Endevina qui ve a sopar" quan els klíngons arriben a l' Enterprise; Nichols es va negar a dir la frase, que es va donar al personatge de Koenig a la impressió final. Nichols també es va negar a dir la frase "sí, però t'agradaria que la teva filla es casés amb un [a klíngon]", i es va eliminar de la pel·lícula per complet.
* Kim Cattrall com a Valeris, el nou timoner de l' Enterprise i la primera vulcaniana a graduar-se al capdavant de la seva promoció a l'Acadèmia de la Flota Estel·lar. Valeris és la protegida del capità Spock, que pretén que sigui la seva substituta. Inicialment, el personatge de Saavik, que va aparèixer de la segona a la quarta pel·lícules de Star Trek, pretenia ser el traïdor, però Gene Roddenberry es va oposar a convertir un personatge estimat pels fans en un vilà. Cattrall no volia ser la tercera actriu a interpretar Saavik (un paper per al qual havia fet una audició original), però va acceptar el paper quan es va convertir en un personatge diferent. Cattrall va escollir l'element Eris del nom del personatge, per a la deessa grega de la lluita, que va ser vulcanitzada per l'addició del "Val" a instàncies del director Nicholas Meyer. Durant el rodatge, Cattrall va participar en una sessió de fotos al pont buit de l' Enterprise, on no portava més que les orelles vulcanianes. Nimoy va arrencar personalment diverses de les fotografies quan es va assabentar de la sessió fotogràfica no autoritzada, perquè temia que perjudiqués la franquícia si mai sortia a la llum.$^{:24}$
* Christopher Plummer havia treballat amb Shatner en obres de ràdio i va demanar un aspecte més humà per al seu personatge, que implicava portar un maquillatge Klingon "menys sever". Christopher Plummer com a Chang, un general klíngon borni que serveix com a cap d'estat major de Gorkon. Plummer i Shatner havien actuat junts en diversos papers d'actuació a Mont-real. Meyer va escriure el paper de Plummer, que inicialment es va mostrar reticent a acceptar-lo.
* David Warner com a Gorkon, el canceller de l'Alt Consell Klingon que espera forjar una pau entre el seu poble i la Federació. El paper de Gorkon es va oferir inicialment a Jack Palance.$^{:47}$ Warner havia aparegut a la primera pel·lícula de Meyer, la pel·lícula de ciència-ficció de 1979 Els passatgers del temps, i havia interpretat l'ambaixador humà de L'última frontera. El maquillatge de Warner es va fer per semblar-se a Abraham Lincoln, com una altra manera d'humanitzar el líder klíngon, d'altra banda alienígena. Quan es filmava la mort del seu personatge, un gran llum va esclatar i va ploure a trossos sobre Warner i Kelley; una peça pesada gairebé impacta al cap de Warner, que Kelley estava segur que l'hauria matat.$^{:303}$
* Rosanna DeSoto com Azetbur, la filla del canceller Gorkon que succeeix al seu pare després de la seva mort.
* Iman com a Martia, un extraterrestre que canvia de forma al planeta presó Rura Penthe que porta a Kirk i McCoy a una trampa. Quan Flinn va desenvolupar originalment el personatge, tenia en ment un pirata espacial que va descriure com el "costat fosc de Han Solo". Flinn va imaginar una actriu com Sigourney Weaver en el paper, que era "tan diferent com la nit i el dia" d'Iman.$^{:51}$ Meyer va descriure Martia com "la dona dels somnis de Kirk", i quan els artistes de maquillatge van saber que Iman va ser seleccionada van decidir millorar el seu elegant aspecte d'ocell amb plomes. Les lents de contacte grogues van completar el look.$^{:55–7}$
* Brock Peters com a Almirall Cartwright, un oficial d'alt rang de la Flota Estel·lar que protesta amb vehemència per la immigració klíngon a l'espai de la Federació. Peters havia aparegut anteriorment com a Cartwright a Missió salvar la Terra. Meyer va fer que Peters tornés en part per la seva actuació com l'home negre condemnat injustament Tom Robinson a To Kill a Mockingbird. Meyer va pensar que el discurs vitriòlic de Cartwright seria especialment esgarrifós i significatiu provinent de la boca d'una minoria reconeguda. El contingut del discurs va ser tan repugnant per a Peters que no va poder pronunciar-lo en una sola presa. Peters després va retratar Joseph Sisko, el pare del personatge principal Benjamin Sisko a Star Trek: Deep Space Nine.
* Kurtwood Smith com a president de la Federació
* René Auberjonois com el coronel West, el possible assassí del president de la Federació. Meyer era amic d'Auberjonois i li va oferir l'oportunitat de fer un cameo mesos abans del rodatge. La seva part va ser retallada de la versió cinematogràfica però es va restaurar al vídeo casolà.$^{:173}$ Auberjonois va interpretar més tard el cap de seguretat Odo a la sèrie Star Trek: Deep Space Nine.
* Michael Dorn com el coronel Worf, l'àrbitre imperial klingon que defensa Kirk i McCoy en el seu judici per la mort de Gorkon. Més tard desenmascara l'assassí klíngon a Khitomer com el coronel West (en el metratge retallat de la versió cinematogràfica però restaurat al vídeo casolà).

## Producció
### Desenvolupament

L'última frontera, la pel·lícula anterior de la sèrie, va ser una decepció crítica i financera; a Paramount li preocupava que la franquícia no es pogués recuperar del cop. Amb l'aproximació del 25è aniversari de la sèrie original el 1991, el productor Harve Bennett va revisar una idea Ralph Winter amb versions joves de Kirk i Spock a l'Acadèmia de la Flota Estel·lar. La preqüela va ser dissenyada per ser una manera de mantenir els personatges, si no els actors, en el que es va anomenar "Top Gun a l'espai exterior". Bennett i l'escriptor de L'última frontera David Loughery van escriure un guió titulat The Academy Years, on el doctor Leonard McCoy parla de com va conèixer Kirk i Spock mentre es dirigieix a un grup de graduats de l'Acadèmia. El guió mostra l'educació de Kirk i Spock, la seva trobada amb McCoy i Montgomery Scott a l'Acadèmia i la derrota d'un vilà abans de separar-se. El guió hauria establert que George Kirk, el pare de James T. Kirk, era un pilot que va desaparèixer —presum que va morir— durant un experiment de curvatura amb Scott. El guió està ambientat abans de la "il·luminació" de la Federació; l'esclavitud i el racisme són comuns, i Spock és assetjat perquè és l'únic estudiant vulcanià. Hi ha cameos de la infermera Christine Chapel al clímax del guió.$^{:35–6}$
L'actor James Doohan va afirmar que el cap de Paramount Frank Mancuso havia acomiadat Bennett després de la reacció negativa del repartiment principal, Roddenberry i els fans.$^{:24}$ Bennett va afirmar que després de reescriure el guió per incloure Shatner i Nimoy, Paramount encara l'havia rebutjat i que va decidir que era hora de deixar la franquícia.$^{:92}$ Va dir: "El meu mandat havia acabat. Em van oferir 1,5 milions de dòlars per fer Star Trek VI i vaig dir: "Gràcies, no vull fer-ho. Vull fer l'Acadèmia".$^{:24}$ L'actor Walter Koenig es va acostar a Mancuso amb un nou esquema de guió amb el nom en clau "In Flanders Fields"; en ell, els romulans s'uneixen a la Federació i van a la guerra amb els klíngons. La tripulació de l' Enterprise, excepte Spock, es veu obligada a retirar-se per no complir les proves de condició física. Quan Spock i la seva nova tripulació són capturats per una monstruosa raça d'extraterrestres semblant a un cuc (que Koenig va descriure com "coses de les quals van evolucionar els monstres d' Aliens"), l'antiga tripulació ha de rescatar-los. Al final, tots els personatges, excepte McCoy i Spock, moren.$^{:37}$
Mancuso va demanar a Leonard Nimoy que concebés la nova pel·lícula per servir com a cant del cigne per al repartiment original. Nimoy, Mark Rosenthal i Lawrence Konner va suggerir que Kirk es trobés amb Jean-Luc Picard, però els productors de Star Trek: La nova generació es van negar a finalitzar el seu programa.$^{:38}$ A Nicholas Meyer, que va dirigir la còlera del Khan i va co-escriure Missió salvar la Terra també li van demanar una idea per a la sisena pel·lícula, però no en tenia cap. Ralph Winter es va incorporar al projecte com a productor poc després de la marxa de Bennett, i va dir que el mandat de Paramount era produir una pel·lícula del 25è aniversari que no costés molts diners.$^{:30}$
Nimoy va visitar la casa de Meyer i va suggerir: "[I si] el mur caigués a l'espai exterior? Ja saps, els klíngons sempre han estat els nostres substituts dels russos...". Meyer va recordar que va respondre "'Oh, espera un moment! D'acord, comencem amb un Txernòbil intergalàctic! Gran explosió! No tenim més Imperi Klíngon ...!' I després vaig explicar tota la història!" La història incloïa deliberadament referències al clima polític contemporani; el personatge de Gorkon es va basar en Mikhaïl Gorbatxov, mentre que la història de l'assassinat va ser idea de Meyer. Va pensar que era plausible que el líder klingon que es va tornar suau cap a l'enemic fos assassinat com a pacificadors similars al llarg de la història: Anwar Sadat, Mahatma Gandhi, i Abraham Lincoln.
Originalment Konner i Rosenthal van ser encarregats d'escriure el guió a instàncies de Teddy Zee, llavors un executiu de Paramount, que els havia signat per treballar per a l'estudi. La seva contractació va provocar frecs entre Nimoy i Meyer perquè l'estudi no es va comunicar amb ells dos sobre quin era el paper exacte de Konner i Rosenthal. Ambdós finalment van poder seure amb els dos escriptors i parlar sobre les idees de la història que tenien, de les quals Konner i Rosenthal van prendre extenses notes. Després que produïssin un mínim de material utilitzable, si n'hi havia cap, i semblava poc probable que arribessin a la data límit per començar a filmar, Nimoy va poder reconciliar-se amb Meyer perquè pogués escriure el guió i Konner i Rosenthal marxaren. Més tard van poder guanyar crèdit de la història juntament amb Nimoy a través d'un procés d'arbitratge amb el Sindicat de Guionistes dels Estats Units; Nimoy i Meyer al·leguen que Konner i Rosenthal van enganyar el panell del Gremi presentant les notes que ells dos els havien dictat com el seu propi material original.
La contractació de Meyer per part de Nimoy no sols va ser beneficiosa perquè Meyer coneixia el material i podia escriure ràpidament (després d'haver produït el guió de La còlera del Khan en dotze dies), però si Meyer hagués de dirigir, compensaria qualsevol acritud de Shatner, la ira del qual s'hauria despertat si Nimoy tornés a dirigir la seva tercera pel·lícula Star Trek després de A la recerca de Spock i Missió salvar la Terra.$^{:30}$ Meyer va dir que quan va començar a treballar en el guió no se li va passar pel cap que dirigiria la pel·lícula. L'esposa de Meyer va ser la primera persona que va suggerir que hauria de dirigir-la.

### Guió
## Referències

* ↑ «Star Trek VI: The Undiscovered Country (1991)». Box Office Mojo. Arxivat de l'original el May 14, 2009. [Consulta: 11 març 2010].
* ↑ «Movie Detail: Star Trek VI Synopsis». StarTrek.com. Viacom. Arxivat de l'original el July 18, 2010. [Consulta: 21 gener 2009].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Altman, Mark «Star Trek VI; the making of 'The Undiscovered Country'». Cinefantastique, vol. 22, 5, 4-1992, pàg. 24–55.
* 1 2 3 4 5 6 7
* 1 2 Rioux, Terry Lee. From Sawdust to Stardust: The Biography of DeForest Kelley. Pocket Books, 2005. ISBN 0-7434-5762-5.
* ↑ McIntyre, Vonda N. The Entropy Effect. Pocket Books, June 1981. ISBN 0671836927.
* ↑ «The Comics Buyer's Guide». Comics Buyer's Guide (1614). March 2006: 10.
* ↑ Nichols, Nichelle. Beyond Uhura: Star Trek and Other Memories. United States of America: GP Putnam's Sons, 1994, p. 292–294. ISBN 0-399-13993-1.
* 1 2 3 Okuda, Michael (January 27, 2004). Star Trek VI: The Undiscovered Country, Special Collectors Edition: Text Commentary (DVD; Disc 1/2). Paramount Pictures.
* ↑ Anders, Lou «A Very Logical Gal». Star Trek Monthly. Titan Magazines, 3-1996.
* 1 2 Reeves-Stevens, Judith and Garfield. The Art of Star Trek. Pocket Books, 1995, p. 262–265. ISBN 0-671-89804-3.
* ↑ Star Trek cast and crew (January 27, 2004). Star Trek VI: The Undiscovered Country, Special Collectors Edition: Special Features; "Together Again" (DVD; Disc 2/2). Paramount Pictures.
* ↑ Meyer, Nicholas; Denny Flinn (January 27, 2004). Star Trek VI: The Undiscovered Country, Special Collectors Edition: Audio Commentary (DVD; Disc 1/2). Paramount Pictures.
* ↑ Martin, Kevin «Letting slip the dogs of war». Cinefex, vol. 1, 49, 2-1992, pàg. 40–60.
* 1 2 Dillard, J.M.. Star Trek: "Where No Man Has Gone Before" — A History in Pictures. Pocket Books, 1994. ISBN 0-671-51149-1.
* 1 2 3 Hughes, David. The Greatest Science Fiction Movies Never Made. Titan Books, 2008. ISBN 978-1-84576-755-6.
* ↑ Staff (September 27, 1991). «With 'VI' you get amore». Entertainment Weekly. Arxivat de l'original el April 21, 2009.
* ↑ Staff «Nicholas Meyer: Gorkon is Gorbachev». StarTrek.com. Paramount Pictures, 29-01-2004.
* ↑ Star Trek cast and crew (January 27, 2004). Star Trek VI: The Undiscovered Country, Special Collectors Edition: Special Features; "The Perils of Peacemaking" (DVD; Disc 2/2). Paramount Pictures.
* ↑ Shatner, William. Star Trek Movie Memories. HarperPrism, 1994, p. 389–91. ISBN 0-06-109329-7.
* ↑ Plantilla:Cite court
* ↑ Star Trek cast and crew (August 6, 2002). Star Trek II: The Wrath of Khan, The Directors Edition: Special Features (DVD; Disc 2/2). Paramount Pictures.
* ↑ Van Gelder, Lawrence «At the Movies: 'Star Trek VI'». The New York Times, 30-08-1991, p. C6.
* Alexander, David. Star Trek Creator: The Authorized Biography of Gene Roddenberry. Penguin Group USA, 1995. ISBN 0-451-45440-5.
* Cantor, Paul A. Gilligan Unbound: Pop Culture in the Age of Globalization. Rowman & Littlefield, 2003. ISBN 0-7425-0779-3.
* Kreitzer, Larry «The Cultural Veneer of 'Star Trek'». Journal of Popular Culture, vol. 30, 2, 1996, pàg. 1–28. DOI: 10.1111/j.0022-3840.1996.165468.x.
* Magid, Ron «Narita Leads Enterprise Camera Crew; Director Meyer Explores Familiar Country; ILM Gets 'A Piece of the Action'; Specialized Departments Add Artistic Touches». American Cinematographer, vol. 73, 1, 1-1992, pàg. 42–75.
* Schweiger, Daniel «Cliff Eidelman performs the Enterprise's swan song for Star Trek». Soundtrack!, vol. 10, 40, 12-1991.

## Enllaços externs

* Star Trek: The Undiscovered Country - Lloc web oficial
* Star Trek VI: The Undiscovered Country a Memory Alpha
* ↑ L'arbitratge del Gremi no va ser l'única disputa formalitzada sobre l'autoria de la pel·lícula. Un home de Pennsilvània va presentar una demanda a un tribunal federal argumentant que la pel·lícula es basava en un guió d'especificacions de Star Trek de 1983 que havia presentat a Paramount sobre una guerra entre la Federació i els Klíngon. El tribunal va concedir judici sumari a l'estudi sobre la base que els dos guions eren, més enllà de les relacions entre la Federació i els klíngons, tan diferents que cap jurat raonable podria trobar-los substancialment semblants (el guió de 1983 havia estat sobre la lenta escalada d'una guerra entre els dos en lloc de negociacions de pau).